Справа № 676/7484/24
Провадження № 1-кп/676/152/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 2 травня 2025 року м.Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_9 її представника адвоката ОСОБА_10 ,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_6 17 серпня 2024 року, близько 07 години 25 хвилини, на 293км +100м. автомобільної дороги Н - 03 «Житомир - Чернівці» в с. Колибаївка, Кам?янець - Подільської ОТГ, Кам?янець - Подільського району Хмельницької області керуючи автомобілем «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_1 , з боку м. Кам?янець-Подільського в напрямку м. Чернівці та нехтуючи вимогами пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правил), змінила напрямок руху в бік зустрічної смуги не переконалася при цьому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме водію автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який керував автомобілем в зустрічному напрямку своєю смугою для руху з боку м.Чернівці в напрямку м. Кам?янець-Подільського.
Так, ОСОБА_6 , рухаючись з боку м. Кам?янець-Подільського в напрямку м. Чернівці, при керуванні автомобілем «Volkswagen Sharan» автодорогою із двостороннім рухом, по асфальтобетонному покритті проїзної частини в сухому стані, виїхала на ліву частину автодороги перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої горизонтальної розмітки 1.1. Розділу 34 вказанихПравил, яку перетинати заборонено, та рухаючись в населеному пунктіКолибаївка, вулицею Грушевського, поблизу будинку №69А, Кам?янець -Подільського району Хмельницької області, допустила зіткнення керованого нею автомобіля «Volkswagen Sharan» на зустрічній смузі руху з автомобілем «Mitsubishi Pajero», де в початковій фазі зіткнення у взаємному контакті перебували передня права, переважно кутова, частина автомобіля «Volkswagen Sharan», д.р.н. НОМЕР_3 , та передня права частина автомобіля «MitsubishiPajero», д.н.з. НОМЕР_4 .
Крім того, в порушення вимог п. 2.3 (б) цих Правил ОСОБА_6 була не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, чим створила небезпеку водію автомобіля «Mitsubishi Pajero» ОСОБА_11 та у порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. д) Правил, створила своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю та здоров?ю громадян, а саме пасажиру переднього сидіння автомобіля «Mitsubishi Pajero» ОСОБА_12 і пасажиру переднього сидіння автомобіля «Volkswagen Sharan»Веклич Тетяні Григорівні спричинивши їм середньої тяжкості тілесніушкодження.
ОСОБА_12 отримала тілесне ушкодження у вигляді перелому звиху головки правої стегнової кістки, вторинно відкритого перелому дистального відділу правої променевої кістки із зміщенням відламків по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров?я більше 21 дня.
Крім цього, ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження в вигляді колотої рани по долоневій поверхні правого променево-зап?ясткового суглоба по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочаснимрозладом здоров`я.
Окрім того, ОСОБА_8 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що за своїм звичайним перебігом призвели до тривалого розладу здоров?я більше 21 дня.
Окрім цього, водій автомобіля «Mitsubishi Pajero» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини зліва, саден правого плеча, носа, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, якіне спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Також, пасажир заднього сидіння справа автомобіля «Volkswagen ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної гематоми, садно чола, що по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_6 порушила вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені пунктами 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 та вимоги суцільної лінії дорожньої горизонтальної розмітки 1.1. Розділу 34 вказаних Правил, зміст яких полягає в наступному:
п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповіднореагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріпленнявантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. п. 10.1. Перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникамруху.
1.Горизонтальна розмітка
1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка).
Лінію 1.1 перетинати забороняється.
Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об?їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об?їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30км/год.
Вищевказані порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв?язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме отриманням потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю, суду пояснила, що 17 серпня 2024 року близько 07 год. 25 хв. рухаючись по автодорогоюв с. Колибаївка, в напрямку ч. Чернівці, відволікшись на дитину, який був на задньому сидінні автомобіля, проявила неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою, здійснила виїзд на зустрічну смугу руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Pajero». Безпосередньо момент зіткнення не пам`ятає, але одразу після нього вийшла з автомобіля та допомогла своїм пасажирам (двом дітям та мамі), після чого підійшла до автомобіля де була потерпіла ОСОБА_12 , щоб дізнатись чи потрібна допомога. Розкаюється у скоєному, не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, а також те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_6 вина у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.
При обранні обвинуваченій міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченої, конкретні обставини справи.
Обставиною, що пом`якшують покарання є щире каяття, часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
ОСОБА_6 не судима, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання компрометуючими даними ОСББ «Майдан-172» щодо неї не володіє, є одинокою матір`ю, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, з початку повномасштабного вторгнення займається волонтерством. Враховуючи досудову доповідь представника персоналу органу пробації про низький рівень ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують, позицію потерпілих, часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_12 та повне відшкодування шкоди ОСОБА_8 , враховуючи наведене, з урахуванням особи обвинуваченої, а також враховуючи ту обставину, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд вважає за необхідне призначити їй покарання у виді штрафу з додатковим покаранням у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. Підстав для застосування ст. 69 КК України щодо ОСОБА_6 судом не встановлено.
Твердження сторони захисту щодо наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 та відповідно необхідності застосування ст. 69 КК України щодо додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Санкція за кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_6 (ч. 1 ст. 286 КК України) передбачає основне покарання у виді штрафу в розмірі від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позов цивільного позивача ОСОБА_12 пред`явлений до двох відповідачів: ОСОБА_6 , як до особи, що заподіяла шкоду та до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», як страхувальника цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
1) Щодо стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь потерпілої ОСОБА_12 126 209 грн. 54 коп. на рахунок відшкодування шкоди пов`язаної з лікуванням потерпілої, суд керується ч. 1 ст. 1177 ЦК України, в якій закріплено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону, та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, згідно якого особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктами 22.1 ст. 22 та 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.
В обґрунтування понесених потерпілою витрат на її лікування до позову долучено аптечні чеки, акти надання медичних послуг, якими підтверджено придбання лікарських препаратів та предметів догляду на суму 126 209,54 грн.
В суду відсутні сумніви в тому, що дані витрати понесені саме потерпілою і саме на лікування та догляд останньої, оскільки вони датовані періодом часу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, є характерними для лікування саме такого виду травм, які отримала потерпіла, а тому цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілої підлягає задоволенню в сумі 126 209,54 грн.
Так, наявність на даних чеках прізвища ОСОБА_14 , роз`яснила допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що після отримання травм потерпілою ОСОБА_12 та знаходження її на стаціонарному лікуванні, оскільки остання не могла самостійно пересуватись, вона, як мати її співмешканця, (майбутнього чоловіка), здійснювала закупівлі за кошти невістки медичних препаратів та товарів медичного призначення.
Суд не має підстав сумніватися в тому, що зазначені витрати були фактично понесені потерпілою на її лікування та догляд, оскільки вони здійснені після настання дорожньо-транспортної пригоди, за змістом та характером відповідають виду тілесних ушкоджень, які були нею отримані.
Посилання у відзиві ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» на позовну заяву, про те, що позивачем надані докази не є належними та не достовірно підтверджують витрати на лікування, а також, твердження, що відстуні дані про вартість відновлювального ремонту та вартість автомобіля після ДТП, через що у позові має бути відмовлено, суд вважає безпідставними.
2) Щодо стягнення з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь потерпілої цивільного позивача ОСОБА_12 158 000 грн. та цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь потерпілої цивільного позивача ОСОБА_12 199 135 грн. на рахунок відшкодування майнової шкоди пов`язаної з пошкодженням та фізичним знищенням транспортного засобу марки «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_2 суд приходить до наступного.
Автомобіль марки «Volkswagen Sharan», державний номерний знак НОМЕР_1 станом на момент ДТП був застрахований ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № 220424322 від 17.04.2024 року. Згідно вказаного страхового полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 320 тис. грн., за шкоду заподіяну майну 160 тис. грн. відповідно, розмір франшизи 2 тис. грн.
Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи, що згідно страхового полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000 грн., розмір франшизи 2000 грн., а тому цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» заподіяної майну потерпілої підлягає задоволенню в сумі 158 000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавала шкоди, який виплачує страхові відшкодування замість нього у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року: якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Вартість транспортного засобу «Mitsubishi Pajero» становить 407 135 грн., тому для відшкодування цивільному позивачу вартості автомобіля необхідно стягнути з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» 158 000 грн. (відповідно до договору може бути стягнуто 160 000 грн., з урахуванням розміру франшизи 2000 грн.) з цивільного відповідача ОСОБА_6 199 135 грн. (407 135 грн. 158 000 грн. (стягнутих із ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО») 50 000 грн. (добровільно сплачених ОСОБА_6 коштів за пошкодження автомобіля)), а автомобіль «Mitsubishi Pajero» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 (VIN НОМЕР_6 ) передати цивільному відповідачу ОСОБА_6 .
3) Щодо стягнення з цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь потерпілої цивільного позивача ОСОБА_12 6310, 48 грн. та цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь потерпілої цивільного позивача ОСОБА_12 393 689, 52 грн. на рахунок відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 26-1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже розмір страхового відшкодування за моральну шкоду залежить саме від розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, та складає відповідно 6310,48 грн. (5 % від 126 209,54 грн.).
Суд звертає увагу не те, що згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, закріпленого в постанові від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к, попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та глибину душевних страждань потерпілої цивільної позивачки від спричинених їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого у неї відбулося порушення нормального ритму життя, так як літом 2024 р. планувала завагітніти, то ДТП повністю зруйнувала їх з нареченим плани, порушилось фізичне та психологічне здоров`я, постійно перебуває в стресовому стані через відсутність можливості на нормальне життя та працю. Розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру кримінального правопорушення, виду та ступеню вини обвинуваченої, її матеріального становища, стану її психічного здоров`я, а також те, що зважаючи на те, що ОСОБА_6 попередньо частково розрахувалась з потерпілою ОСОБА_12 у сумі 100 000 грн., визнає частково заявлену суми морального відшкодування, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, відповідає 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн., які слід стягнути з обвинуваченої-цивільної відповідачки ОСОБА_6 на користь потерпілої-цивільної позивача ОСОБА_12 .
Питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у статті 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано статтею 124 КПК України.
За правилами вказаної норми у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до п.1 частини 1 статті 118 КПК України одним із видів процесуальних витрат є витрати на правову допомогу.
Європейський суд з прав людини вирішуючи питання про стягнення судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
При вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд має враховувати на якій стадії процесу надавалася правова допомога, рівень складності справи, затрачений адвокатом час та вид і об`єм наданих послуг або виконаних робіт.
Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду в справах №821/227/17, №726/549/19, №810/3806/18, №199/3939/18-ц, №466/9758/16-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (стаття 91 КПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі 607/4341/20).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (постанова ВП ВС від 19.02.2020, №755/9215/15-ц).
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд урахуває те, що адвокат ОСОБА_10 з 04.10.2024 року залучений потерпілою в якості її представника та приймав участь в ході проведення досудового розслідування. Ним забезпечувалось представництво потерпілої в ході судового розгляду справи, де було підготовлено та подано цивільний позов з уточненнями, клопотання процесуального характеру, тобто він надавав професійну правову допомогу, а тому заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.
До цивільного позову надано акт наданих послуг з правничої допомоги з детальним описом прийнятих клієнтом ( ОСОБА_12 ) послуг, загальна вартість яких складає 20 000 грн. Отже, сума, яка підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь цивільного позивача ОСОБА_12 за витрати на правничу допомогу становить 20 000грн.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.
Скасувати арешт, накладений на автомобіль «Volkswagen Sharan»із д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та автомобіль «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 згідно ухвали слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2024 року (т. 2 а.с. 65-66); та на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_6 згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20.11.2024 року (т. 1 а.с. 90-91).
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до обвинуваченої ОСОБА_6 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_8 ) 199 135 (сто дев`яносто дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) грн. на рахунок відшкодування майнової шкоди, а автомобіль «Mitsubishi Pajero» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 (VIN НОМЕР_6 ) передати цивільному відповідачу ОСОБА_6 , 250 000 (двісті п`ятдесят) грн. відшкодування моральної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн. на оплату правничої допомоги.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 до ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» задоволити у повному обсязі. Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» 126 209 (сто двадцять шість тисяч двісті дев`ять) грн. 54 коп. відкшодування майнової шкоди в частині витрат на лікування, 158 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. майнової шкоди та 6310 (шість тисяч десять) грн. 48 коп. відшкодування моральної шкоди.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.08.2024 року (т. 2 а.с. 65-66), на автомобіль «Volkswagen Sharan»із д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_5 . та на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Олега Кошового, 38 м. Чернівці, власником якого є ОСОБА_6 згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20.11.2024 року (т. 1 а.с. 90-91).
Речові докази згідно постанов про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 17.08.2024 року (т.2 а.с. 57-59), а саме автомобіль «Volkswagen Sharan» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_6 Автомобіль «Mitsubishi Pajero» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 (VIN НОМЕР_6 ) який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_12 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 16 814, 64 грн. на проведення судових експертиз (т. 2 а.с. 71, 83, 96, 121, 218).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченій в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя