ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/891/25 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 02 липня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова, яка полягає у неналежному розгляді клопотання про видачу копії постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження,

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

02.07.2025 року заявник ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою, в якій просив суд зобов`язати уповноваженого прокурора розглянути клопотання про надання копії постанови від 16.06.2025 року про скасування постанови слідчого від 31.05.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000934.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 02 липня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова, яка полягає у неналежному розгляді клопотання про видачу копії постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Заявник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що фактично він в порядку ст.220 КПК України звернувся до прокурора з клопотанням про видачу йому копії постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження, однак йому було відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Вказує, що слідчим суддею безпідставно відмовлено йому у відкритті провадження за скаргою, оскільки скарга ним була подана в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Заявник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді без апелянта, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відмовляючи ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя виходив з того, що вимоги скарги не охоплюються визначеним Главою 26 КПК України переліком рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, які можуть бути оскарженні слідчому судді, та така бездіяльність не передбачена ч.1 ст.303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Дане положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Як передбачено ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст.303 КПК України. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. Випадки для оскарження рішень, дій або бездіяльності слідчого, дізнавача та прокурора чітко передбачені законодавцем і розширеному тлумаченню не підлягають.

З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

Як об`єктивно вбачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , поданої ним до слідчого судді, вона не містить конкретних відомостей про оскарження дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування відповідно до ч.1 ст.303 КПК України та не містить жодних вимог, які відносяться до компетенції слідчого судді та мають бути ним розглянуті.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, з огляду на зазначену правову норму, оскарженню підлягає бездіяльність слідчого чи прокурора, яка полягає у нездійсненні не будь-яких процесуальних дій, а саме процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у чітко визначений КПК України строк.

Законодавцем, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, передбачено порядок, строки та осіб, які мають процесуальне право звернутись з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України під час досудового розслідування та спосіб реагування на подане в такий спосіб клопотання.

Як передбачено вимогами ст.220 КПК України, звернутись з клопотанням в порядку ст.220 КПК України, про виконання будь-яких процесуальних дій, можуть сторона захисту, потерпілий і його представник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Подане в такий спосіб клопотання слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більше трьох днів з моменту поданняі задовольнити їх за наявності підстав, за наслідками чого, виноситься вмотивована постанова про задоволення, чи повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Поняття процесуальної дії є більш ширшим лише щодо надання такого права усім учасникам кримінального провадження, але такі дії також чітко регламентовані процесуальним законом і мають таку ж саму мету.

Тобто, вимоги ОСОБА_6 щодо оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у не наданні йому копії постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження, не охоплюються вимогами ст.220, 223 КПК України та не можуть бути розглянуті в порядку оскарження за п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що процесуальних підстав, передбачених ст.303 КПК країни, в скарзі не зазначено, а тому, погоджується з висновками суду першої інстанції, що обумовлює процесуальну необхідність щодо відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків ухвали слідчого судді, в якій наведені аргументовані підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_6 і які в повній мірі відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права с принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judiсаtа, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою є законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 02 липня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою заявника ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова, яка полягає у неналежному розгляді клопотання про видачу копії постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4