Вирок

Іменем України

17.04.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000080 від 03.02.2025, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця смт. Розділ, Стрийського району, Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , із фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2025 року за ч. 1 ст. 390-1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 390-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи ознайомленим 09.01.2025 під особистий підпис із рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі № 465/41/25 (номер судового провадження № 2-о/465/118/25) за заявою ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, згідно якого йому на строк 6 (шість) місяців визначено заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонено перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, 02.02.2025 близько 18.40 год. прийшов у місце колишнього спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі № 465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 04.02.2025 близько 16.25 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце колишнього спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі № 465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 06.02.2025 близько 22.30 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце колишнього спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі № 465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 12.02.2025 близько 12.00 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце колишнього спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі №465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 04.03.2025 близько 20.05 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце колишнього спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі № 465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 05.03.2025 близько 11.30 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце колишнього спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі № 465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 05.03.2025 близько 20.30 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце колишнього спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі № 465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 06.03.2025 близько 14.40 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі №465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 07.03.2025 близько 12.10 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі №465/41/25.

Крім цього, ОСОБА_3 08.03.2025 близько 22.24 год., реалізуючи свій злочинний єдиний умисел, направлений на умисне невиконання обмежувального припису, діючи умисно, прийшов у місце спільного проживання з ОСОБА_4 , а саме у квартиру АДРЕСА_3 , чим порушив обмежувальний припис, постановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09.01.2025 у справі №465/41/25.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 390-1 КК України.

Постановою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 від 11.03.2025 матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень № 0000080 від 03.02.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000083 від 05.02.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000090 від 07.02.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000102 від 13.02.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000125 від 05.03.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000128 від 05.03.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000130 від 06.03.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000141 від 07.03.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000143 від 08.03.2025 за ст. 390-1 КК України, № 0000146 від 09.03.2025 за ст. 390-1 КК України об`єднано в одне провадження та присвоєно номер раніше розпочатого провадження № 0000080 (т. 2 матеріалів кримінального провадження, а.с. 109-110).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000080 від 03.02.2025 відносно ОСОБА_3 надійшов до суду 13.03.2025 (вх.№7905/25), у порядку ст. 302 КПК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та добровільно надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, подав заяву, в якій не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, беручи до уваги відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381 382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий припис застосований судом, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 390-1 КК України

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює і вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені у повному обсязі, свою вину у вчиненні указаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, відтак його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, згідно із ст. 67 КК України, не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 лютого 2021 року (справа № 390/235/19, провадження № 51-2177кмо20) якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК України, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК України не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначенні кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 неодноразово судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2025, ухваленим у кримінальному провадженні № 0000043 від 16.01.2025, яким ОСОБА_3 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці (справа № 465/680/25, номер судового провадження 1-кп/465/842/25).

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2025 не оскаржувався та набрав законної сили.

Нові ж кримінальні правопорушення, кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, вчинено як до, так і після ухвалення попереднього вироку.

А тому, відповідно до наведених висновків Верховного Суду обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією ст. 390-1 КК України, та визначити остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарання, призначеного за вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2025.

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке класифікується за ст. 12 КК України як проступок, особливості й обставини його вчинення, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання негативно не характеризується, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що самовільно її залишив, із призупиненням виплати грошового забезпечення та увільненням від займаної посади і призначенням у розпорядження командира військової частини з 01.08.2024, раніше судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 390-1 КК України у виді обмеження волі.

З огляду на вимоги ч. 2 ст. 65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

Суд приймає до уваги, що відповідно до положень ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується, зокрема, до військовослужбовців строкової служби.

Водночас за змістом ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є самостійним видом військової служби, відмінним від строкової військової служби.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не є військовослужбовцем-строковиком, а є особою, яка самовільно залишила військову частину, то обмеження, визначені у ч.3 ст.61 КК України, на нього не поширюються і покарання у виді обмеження волі може бути до нього застосоване.

Враховуючи, що ОСОБА_3 після ухвалення вироку Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2025, але до повного відбуття покарання за ним вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, йому слід призначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з вимогами ст. 58 КВК України, початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 слід обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні та цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Викривачі у кримінальному провадженні відсутні

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу не заявлялося.

Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 27.02.2025 та, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.

Речові докази у справі, а саме:

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_4609_AAA_N (т. 1, а.с. 29);

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_3157_AAA_N (т. 1, а.с. 95);

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_4324_AAA_N (т. 1, а.с. 130);

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_1622_AAA_N (т. 1, а.с. 167);

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_5616_AAA_N (т. 1, а.с. 197);

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_4523_AAA_N (т. 1, а.с. 227);

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_5616_AAA_N (т. 2, а.с. 12);

DVD-R диск із назвою «NOR_000000_000000_5109_AAA_N (т. 2, а.с. 41);

DVD-R диск із назвою «01144__0001A (т. 2, а.с. 71);

DVD-R диск із назвами «NOR_000000_000000_2552_AAA_N, «NOR_000000_000000_24900_AAA_N (т. 2, а.с. 100) залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його отримання.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1