Номер провадження: 11-сс/813/1479/25
Справа № 522/2018/25 1-кс/522/982/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

22 липня 2025 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000692, внесеного до ЄРДР 10 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2025 року було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , та накладено арешт на:

- садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса СТ: Миколаївська дорога, 32/Б;

- транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

- квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною житловою площею 44,1 кв.м. (реєстраційний номер майна 6658643).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

21 липня 2025 року від імені ОСОБА_3 надійшла апеляційна скарга, в якій зазначено, що ухвалу слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню.

Мотиви апеляційного суду.

Дослідивши апеляційну скаргу та додатки до неї, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з наступних підстав.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 7 ст. 173 КПК України підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.64-2 КПК третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Тобто, зазначена норма вказує на те, що майно має належати особі, або перебувати у її володінні.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Натомість, апелянт не надав документів на підтвердження права власності, володіння, користування або розпорядження майном на яке було накладено арешт, за таких обставин, суддя-доповідач вважає, що на момент надходження апеляційної скарги, не встановлено чи є дана особа такою, що має право на подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу слідчого судді.

Разом з цим, суддя-доповідач звертає увагу на те, що на 8-му аркуші апеляційної скарги міститься напис «Подає скаргу ОСОБА_6 21.07.2025 р. та підпис», водночас, до апеляційної скарги не було долучено документів, підтверджуючих повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт відповідно ч. 5 ст. 64-2 КПК України.

З урахуванням того, що на даний час ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження порушення оскарженою ухвалою слідчого судді її прав або свобод та інтересів та відсутності можливості перевірити, чи дійсно апеляційна скарга подана уповноваженою особою, у відповідності до положень п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

При цьому, суддя-доповідач наголошує, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України, представник у випадку усунення допущених порушень, має право повторно, в порядку Глави 31 КПК України, звернутися до суду апеляційної інстанції.

Керуючись 24, 396, 399, 405, 419, 422, 532 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000692, внесеного до ЄРДР 10 вересня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повернути апелянту.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати апелянту.

Роз`яснити апелянту, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2