КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/4232/2025 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги Міністерства юстиції України в особі представника - ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Як вказав слідчий суддя, зі змісту скарги вбачається, що Міністерство юстиції України звернулось до Державного бюро розслідувань із заявою про кримінальне правопорушення від 20.02.2025, а відтак саме вказаний орган, у відповідності до положень ст. 214 КПК України, мав виконувати вимоги закону щодо реєстрації заяви про злочин у ЄРДР, та щодо якого в разі їх невиконання могла наставати бездіяльність. Попри це, у своїй скарзі заявник оскаржує бездіяльність уповноваженої особи не ДБР, куди скеровувалась заява про кримінальне правопорушення, а іншого органу досудового розслідування - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, щодо невнесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви про кримінальне правопорушення від 20.02.2025. Відомостей про те, що 20.05.2025 року до Територіального Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві МЮ України подавалась заява про кримінальне правопорушення - слідчій судді не надано, відтак відсутні підстави для визнання бездіяльності.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу Мін`юсту, зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. києві внести відомості за заявою Міністерства юстиції України від 20.02.2025 №25945/9.1.4/15-25 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та провести досудове розслідування.

Крім того, апелянт просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року, мотивуючи причини пропуску тим, що скарга МЮУ була розглянута слідчим суддею за відсутності особи, яка її оскаржує, а оскаржувана ухвала надійшла в електронний кабінет МЮУ лише 20.05.2025, що підтверджується карткою реєстрації вхідного документа.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що слідчий суддя відмовляючи у задоволенні скарги Мін`юсту, не розглянув її по суті, чим фактично порушив право заявника на доступ до правосуддя. Висновки слідчого судді про те, що Міністерство юстиції України оскаржує бездіяльність не самого Державного бюро розслідувань, а його територіального управління є безпідставними з огляду на те, що відповідь на заяву Мін`юсту була надана Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Києві.

Апелянт вказує, що відповідно до частини третьої статті 9 «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління.

Також апелянт повідомляє, що відповідно до листа Державного бюро розслідувань від 25.02.2025 № 611зкп/10-2-04-02-2603/25 (додається) було повідомлено, що заява Міністерства юстиції України від 20.02.2025 № 25945/9.1.4/15-25 була надіслана за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві для організації розгляду в межах чинного законодавства, тому Міністерство юстиції оскаржувало саме бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Апелянт наголошує, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що як слідчий суддя, так і особа, чия бездіяльність оскаржуються, здійснили поверхневий та абсолютно формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України без вивчення в повному обсязі доданих матеріалів та доказів у якості додатків.

Як зазначає апелянт, з огляду на те, що Європейський Суд виносить рішення проти держави, а не конкретних фізичних/юридичних осіб, та встановлює порушення Конвенції, яка є частиною національного законодавства України, Міністерство юстиції України немає можливості встановити внаслідок чиїх саме дій завдано збитків Державному бюджету України та більш конкретні обставини вчинення вказаних дій.

Поряд з цим, Міністерством юстиції України в своїй заяві було зазначено конкретні обставини про кримінальні правопорушення (відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення), які є хоч і неповними, але достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема, для попередньої кваліфікації та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та належного проведення досудового розслідування.

Отже, апелянт вважає, що обставини, які викладені Мін`юстом в поданій заяві, є виключними та достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема, для внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування.

Окрім того, на думку Мін`юсту, для перевірки відомостей, зазначених в цій заяві, та остаточної кваліфікації кримінального правопорушення необхідно провести слідчі дії для здобуття та дослідження вже наданих доказів, які можуть свідчити про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінального правопорушення, проте проведення слідчих та процесуальних дій неможливо без внесення відомостей вказаної заяви до ЄРДР.

Учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність учасників.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

З приводу клопотання про поновлення строків слід зазначити, що враховуючи, те, що розгляд справи відбувся без участі представника МЮУ, зі змістом оскаржуваної ухвали МЮУ ознайомилось після її надходження в електронний кабінет лише 20.05.2025, що підтверджується карткою реєстрації вхідного документа, а апеляційну скаргу подано 21.05.2025, то зважаючи на усталену практику Верховного Суду, згідно із якою поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення за відповідним клопотанням в порядку ст. 117 КПК України, може бути необізнаність заінтересованих осіб з мотивами постановленого слідчим суддею рішення, а також те, що апеляційну скаргу було направлено в межах п`ятиденного строку після отримання копії ухвали, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження в даному випадку пропущений із поважних причин і підлягає поновленню.

Щодо суті апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_7 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що МЮУ зверталось із заявою про кримінальне правопорушення від 20.02.2025 до Державного бюро розслідувань і відомостей про те, що дана заява від 20.02.2025 подавалась до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, бездіяльність якого оскаржується, слідчому судді не надано, а відтак підстави для визнання бездіяльності відсутні.

Проте, з таким висновком слідчого судді колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, перший заступник Міністра МЮУ ОСОБА_8 звернувся до Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 20.02.2025.

25.02.2025 керівником відділу Управління ГСУ ДБР відповідно до п.7 ч.4 ст. 9 ЗУ «Про державне бюро розслідувань» заяву МЮУ від 20.02.2025 скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, для організації розгляду та прийняття рішень в порядку ст. 214, 216 КПК України.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України заявник має право оскаржити бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Оскільки уповноважені особи ТУДБР, розташованого у м. Києві за заявою Міністерства юстиції України не внесли відомості до ЄРДР у відповідності до вимог ст. 214 КПК України, то представник МЮУ таку бездіяльність оскаржила до слідчого судді, і в своїй скарзі просила зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві внести до ЄРДР відомості за заявою МЮУ від 20.02.2025 та провести досудове розслідування.

При цьому, як слідує з додатків до поданої через систему «Електронний суд» скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , то останньою було додано копію листа ТУДБР від 14.04.2025 про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей за заявою від 20.02.2025 (а.с.6), що на переконання колегії суддів, беззаперечно свідчить не лише про перенаправлення заяви МЮУ від 20.02.2025 до ТУДБР, розташованого у м. Києві, а й про невнесення відомостей за такою заявою ТУДБР, розташованого у м. Києві бездіяльність якого і оскаржується МЮУ.

Більш того, листом ДБР, надісланим на адресу Шевченківського районного суду м. Києва ( а.п.31) також підтверджується факт перенаправлення ДБР заяви представника Міністерства юстиції України до ТУДБР.

Водночас, слідчий суддя залишив поза увагою як долучені до скарги матеріали, так і відповідь ДБР, та всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, прийняв рішення по суті скарги, відмовивши у її задоволенні, чим допустив неповноту судового розгляду під час якої залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та справедливого судового розгляду, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону і, згідно ст. 409 КПК України підставою, для скасування оскаржуваної ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 , оскільки питання, які порушуються у її скарзі не були предметом розгляду слідчим суддею, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 -задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги Міністерства юстиції України в особі представника - ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4