Справа № 523/3270/25
Провадження №1-кп/523/1088/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08.04.2025 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальник акт у кримінальному провадженні №0000514 від 01.11.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ, Миколаївської області, громадянина України, ФОПа, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.ч. 3,4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду встановлено, що у січні 2021 року (більш точний чаc та дата досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом» виник злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення водія з метою його подальшого використання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи навмисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи достовірно обізнаним про порядок оформлення офіційного документу, розуміючи, що він немає законних підстав для отримання посвідчення водія, вступив в злочинну змову з невстановленою слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), якій надав свої персональні анкетні дані та власну фотографію для виготовлення посвідчення водія на своє ім`я за грошові кошти.

У подальшому, у січні 2021 року, більш точний час та дата досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, отримав від невстановленої особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) за грошові кошти підроблений офіційний документ, що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати посвідчення водія, а саме: посвідчення водія серійним номером НОМЕР_1 від 22.04.2017 на ім`я ОСОБА_4 , яке у встановленому законом порядку не отримував.

Згідно висновку експерта, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає встановленому зразку аналогічному бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Крім того, 01.11.2024 приблизно о 10:30 годині під час патрулювання екіпажем «Океан 405» УПП в Одеській області у складі інспекторів, які несли службу з патрулювання території Пересипського району м. Одеси на службовому автомобілі, здійснюючи свої службові обов`язки за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 253 ними було виявлено автомобіль марки «Hyundai» модель «Sonata» з реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався з порушенням п. 17.1,2 ПДР по смузі для маршрутних транспортних засобів, у зв`язку з чим відповідно до ст. ст. 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію» здійснили зупинку транспортного засобу, перевірити документи.

Під час перевірки документів, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел і спеціальну мету використання завідомо підробленого документа (посвідчення водія), пред`явив співробітникам УПП в Одеській області завідомо підроблене посвідчення водія на своє ім`я ОСОБА_4 , серія НОМЕР_4 , яке не відповідає встановленому зразку аналогічному бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України та у встановленому законом порядку його не отримував, тим самим використав завідомо підроблений документ.

При допиті обвинувачений ОСОБА_4 , провину визнав в повному обсязі, та пояснив, що 16.12.2019 року, щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, та в подальшому судом був позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік. В подальшому, у 2021 році прийшов до сервісного центру скласти екзамен для отримання посвідчення водія, склав теоретичний екзамен. Після цього, біля сервісного центру до нього підійшла незнайома йому особа для отримання анкетних даних та фотографії. ОСОБА_4 надав зазначені документи та через деякий час, знаходячись біля сервісного центру, за грошові кошти отримав підроблене посвідчення водія. Окрім того, ОСОБА_4 показав, що підроблені документи не відображались в застосунку «Дія», та він розумів, що посвідчення водія не відповідає встановленому зразку.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_4 , своєї провини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України, правильного розуміння ним та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень в судовому засіданні є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , за ч.3 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретних норм КК України, а саме передбачених ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочинів.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_4 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України є: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_4 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не значиться, є учасником бойових дій, має постійне місця мешкання, раніше не судимий, тяжкі наслідки в результаті скоєння кримінального правопорушення відсутні, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Цивільні позов відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України, та призначити йому наступне покарання:

-за ч.3 ст.358 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі;

-за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 , виконувати покладені на нього обов`язки, а саме:

- за ч. 1 п. 1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- за ч. 1 п. 2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- за ч. 3 п. 2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме: бланк посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 знищити, посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 22.04.2017, видане на ім`я ОСОБА_4 повернути на зберігання до УПП в Одеській області.

Судові витрати, за проведення експертного дослідження, стягнути з засудженого ОСОБА_4 , на рахунок Держави, у сумі 3183 гривень 60 копійок.

Цивільний позов відсутній.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до Одеського апеляційного суду області з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя ОСОБА_1