УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бендери Молдавської РСР, громадянина рф, останні відомі місця реєстрації/ проживання; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000296 від 23.07.2023,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий 2 відділу 3 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України, відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000296 від 23.07.2023.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що ГСУ СБ України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 23.07.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, у ході ведення міжнародного збройного конфлікту, вище військово-політичне керівництво РФ, у невстановлений наразі досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.09.2022, залучили командувача Чорноморського флоту Військово-Морського флоту рф адмірала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою реалізації спільного злочинного плану на захоплення і окупацію території України із застосування останнім підпорядкованих сил і засобів.

Співучасники злочину визначили роль ОСОБА_6 у реалізації спільного злочинного плану, а саме: напади на об`єкти, які мають велике культурне значення для народу України та віднесені до Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, шляхом використання берегових ракетно-артилерійських бригад, що входять у структуру ЧФ ВМФ рф, та на озброєні яких знаходяться берегові ракетні комплекси «Бастіон-П», задля нанесення високоточних ракетних ударів по території України.

Для реалізації вищевказаного злочинного умислу, ОСОБА_6 , за невстановлених слідством обставин, але не пізніше 23.07.2023, перебуваючи у невстановленому місці, залучив до планування та виконання спільного злочинного плану підпорядкованого йому начальника штабу - першого заступника командувача ЧФ ВМФ рф віце-адмірала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому надав вказівку щодо планування вогневого ураження.

У свою чергу, ОСОБА_7 за невстановлених слідством обставин та часу, але не пізніше 23.07.2023, відповідно до своїх посадових обов`язків, які визначають його повноваження, а також об`єм виконуваних ним у відповідності до займаної посади задач, виконуючи поставлене командувачем завдання, здійснив безпосереднє планування вогневого ураження противника, спрямоване на нанесення ракетних ударів по об`єктах культури, які знаходяться історичному центрі Одеси, із застосуванням високоточних протикорабельних ракет 3М55 «Онікс».

Надалі, ОСОБА_7 , у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 23.07.2023, маючи вихідні дані об`єктів нападу, які не являлися воєнними, свідомо нехтуючи їх статусом, великим культурним значення для народу України та всесвітньої спадщини, розробив план вогневого ураження противника, та для подальшої реалізації і погодження довів його до відома ОСОБА_6 .

Для виконання вищевказаного злочинного плану, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , за невстановлених слідством обставин, але не пізніше 23.07.2023, перебуваючи у невстановленому місці, залучили командира НОМЕР_1 окремої берегової ракетної бригади ЧФ ВМФ рф полковника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому було доведено наказ у формі бойового розпорядження (БР) на використання ввірених йому підрозділів для нанесення ракетних ударів із застосуванням протикорабельних ракет 3М55 «Онікс», носієм яких є БРК «Бастіон-П», по об`єктах культурної спадщини м. Одеса, які входять до Списку Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, що є серйозним порушенням МГП.

На виконання вимог БР командувача ЧФ, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за невстановлених слідством обставин та часу, але не пізніше 23.07.2023, віддав наказ ввіреним йому бойовим підрозділам на ураження зазначених цілей.

У результаті чітко спланованих та узгоджених між собою злочинних дій вищевказаних осіб, направлених на серйозне порушенням норм МГП, які РФ ратифікувала та зобов`язалась виконувати, переслідуючи злочинні цілі на знищення національно-культурних цінностей українського народу, володіючи точними вихідними даних стосовно об`єктів нападу, які не являлися воєнними, свідомо нехтуючи їх статусом та великим культурним значення для українського народу та всесвітньої спадщини, передбачаючи настання наслідків від своїх дій, та бажаючи їх настання, за відсутності крайньої військової необхідності, 23.07.2023 чотирма протикорабельними ракетами 3М55 «Онікс» влучено по території м. Одеса, по вул. Приморська, Преображенська, Військовий узвіз, Соборна площа, внаслідок чого зазнали ушкоджень пам`ятки історії, архітектури та містобудування національного та місцевого значення, які знаходяться у межах території об`єкта Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО «Історичний центр Одеси».

Зазначені умисні протиправні дії командувача ЧФ ВМФ РФ адмірала ОСОБА_6 , вчиненні за попередньою змовою групою осіб, призвели до пошкодження з різним ступенем 37 об`єктів культурної спадщини українського народу, які відповідно до норм МГП знаходяться під посиленим захистом.

Також, указані дії командувача ЧФ ВМФ РФ адмірала ОСОБА_6 , вчинені за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо нанесення ракетних ударів по м. Одеса, призвели до загибелі однієї людини, характер та морфологічні особливості ушкоджень якого вказують на те, що вони спричинені вторинними факторами ураження вибуху внаслідок ракетного обстрілу Російської Федерації 23.07.2023.

Таким чином, командувач ЧФ ВМФ рф адмірал ОСОБА_6 , умисно порушив норми статей 25, 27 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яке є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907; статей 48, 52, 53, 57, 85 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977; статей 1, 4, 9 Конвенції про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту від 14.05.1954, які зокрема забороняють умисне спрямування нападів на будівлі, призначені для релігійних, освітніх, мистецьких, наукових чи благодійних цілей, на історичні пам`ятки, твори мистецтва, які є культурною або духовною спадщиною народів, які не є військовими цілями.

Згідно вимог ст. 8 Римського Статуту Міжнародного Кримінального Суду такі дії вважаються воєнним злочином.

Тобто, громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом досудового розслідування підозрюється у порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україні, що спричинили загибель людини, а також відданні наказу про вчинення таких дій, скоєного за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Так, 13.06.2025 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Також, 13.06.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 119 (8044) від 13.06.2025.

Крім того, 14.06.2025 повістки про виклик ОСОБА_6 в статусі підозрюваного на 28.06.2025, 30.06.2025, 01.07.2025 опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 120 (8045) від 14.06.2025.

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного 13.06.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 у визначений час та дати до слідчого не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив і, як наслідок, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не відоме.

Відповідно до відповіді на доручення, отриманої з ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 02.07.2025 громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 02.07.2025 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим.

02.07.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території АР Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, суспільно небезпечний характер вищевказаного кримінального правопорушення, яке віднесне до категорії особливо тяжких та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання судом останнього винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання із зазначених у ньому підстав, просив задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, зазначив, що воно є необґрунтованим та безпідставним, ОСОБА_6 у належний спосіб не повідомлений про підозру, ризики прокурором не доведені.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ГСУ СБ України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 23.07.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

13.06.2025 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 438 КК України.

Також, 13.06.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 119 (8044) від 13.06.2025.

Крім того, 14.06.2025 повістки про виклик ОСОБА_6 в статусі підозрюваного на 28.06.2025, 30.06.2025, 01.07.2025 опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 120 (8045) від 14.06.2025.

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного 13.06.2025 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 у визначений час та дати до слідчого не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив і, як наслідок, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не відоме.

Відповідно до відповіді на доручення, отриманої з ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 02.07.2025 громадянин рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 02.07.2025 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим.

02.07.2025 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , та причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, слідчий суддя вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч.6 ст.193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст.25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який ухиляється від явки до органу досудового розслідування, суду, оголошений у державний, міждержавний та міжнародний розшук, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, отже існують ризики, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду, може незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинити нові або продовжуватиме вчиняти кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики є суттєвими, і як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Слідчий суддя звертає увагу, що в даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт за ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України, містять достатньо обґрунтувань, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави для підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки останній оголошений у державний, міжнародний розшук, перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.438 КК України.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ч.6 ст.193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку вказаної норми, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, керуючись 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання старшого слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя