ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 629/4430/25 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/879/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: обрання запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 06 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000545 задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000545 від 01.05.2025, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено підозрюваному ОСОБА_6 залишати вищевказане житло цілодобово.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) цілодобово не залишати місце проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;

3) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

4) не відлучатися за межі м. Лозова, Харківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 положення ч.5 ст.181 КПК України, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_6 , визначено до двох місяців тобто до 30.08.2025 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області та про постановлення нової ухвали, якою просить обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам процесуального закону, існують обґрунтовані ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки санкція статті передбачає позбавлення волі на строк до восьми років, може вчинити спробу втечі, з метою уникнення відповідальності.

Крім того, прокурор вказує, що перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про соціальну небезпеку особи, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а застосувати лише запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Подальша поведінка ОСОБА_6 , на думку сторони обвинувачення, може мати підвищену суспільну небезпеку.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Від прокурора жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі він також не наполягав.

В судовому засіданні приймали участь захисника підозрюваного адвокат ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підозрюваний ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, має відповідний перелік хвороб, що підтверджується матеріалами справи.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримував позицію свого захисника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали колегією суддів встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону та Конвенції, належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів кримінального провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього певних процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не є предметом оскарження та повністю підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження. Крім того, ухвалою слідчого судді встановлено, що ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає в повному обсязі, кається.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, колегія суддів враховує такі обставини.

Обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, усвідомлення можливості настання реального покарання, на думку колегії суддів дійсно можуть свідчити про ступінь існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, про те, що на даному етапі наявний також ризик можливого впливу на свідків, оскільки підозрюваний обізнаний щодо особистих даних свідків, їх місця проживання та номерів мобільних телефонів, що свідчить про ризик можливого незаконного впливу на останніх з метою зміни показань на свою користь.

Щодо заявленого у клопотанні ризику можливого вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає ці посилання прокурора такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, клопотання слідчого не містить обґрунтованих доводів, які б свідчили про існування у даному випадку ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, що також не встановлено та не доведено в апеляційній скарзі.

Разом з тим, колегія суддів зважає на те, що підозрюваний є громадянином України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Враховуючи викладене, слідчий суддя згідно з вимогами ч.4 ст.194 КПК України дійшов вірного висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, який буде необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків, та обґрунтовано визначив таким запобіжним заходом цілодобовий домашній арешт.

Враховуючи обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів переконана, що такий запобіжний захід фактично унеможливить існування заявлених у клопотанні слідчого ризиків та забезпечить належну поведінку підозрюваного.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор не навів жодних підтверджень щодо порушення запобіжного заходу ОСОБА_6 або порушення накладених на підозрюваного обов`язків, що свідчить про сумлінне виконання, покладених на ОСОБА_6 , заборон та застережень.

На думку колегії суддів, одна лише тяжкість та суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, а також тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для застосування відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, а оцінюватись в сукупності також повинні обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, матеріали, які характеризують особу підозрюваного та його поведінка після вчиненого кримінального правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, а саме у виді тримання під вартою із заставою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 06 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ___________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4