Справа № 465/2340/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/500/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

на розгляді Франківського районного суду м. Львова перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке 15 травня 2019 року внесене до ЄРДР за № 0001330 про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п.п.5, 6, 11, 12, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 19 липня 2025 року включно без можливості внесення застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи і постановлена з порушенням процесуального закону.

Акцентує на тривалому та неефективному здійсненні провадження судом, ідентичності клопотань прокурора щодо продовження запобіжного заходу, що свідчить про відсутність переоцінки ризиків або належного обґрунтування їх наявності.

Зазначає, що ризик переховування від суду не підтверджений жодними доказами і звертає увагу, що затримання відбулося через 4 місяці після події, без оголошення розшуку; ризик незаконного впливу на учасників провадження не є актуальним, оскільки потерпілий у суді підтвердив відсутність знайомства з обвинуваченим, що виключає можливість тиску, інших доказів впливу не надано; ризик перешкоджання провадженню іншим чином є припущенням; ризик вчинення нових злочинів з огляду на факт попередньої судимості суперечить ст. 88 КПК України, окрім цього, протягом 4 місяців після події обвинувачений не вчинив жодних злочинних дій.

Вважає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою виключно з огляду на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень є недостатнім та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Наголошує на незадовільному станові здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який страждає на виразкову хворобу шлунка, хронічний гепатит токсикоаліментарної етіології і з 23 січня 2025 року перебуває на стаціонарному лікуванні у ЛБЛ №19, потребує спеціалізованої дієти та медичних умов, що не можуть бути забезпечені утримуючись під вартою.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року, клопотання прокурора задоволити частково, обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби, або у вигляді застави.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились, а отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченому за ч.2 ст. 15, п.п.5, 6, 11, 12, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України кримінальних правопорушень, виправданим є подальше його тримання під вартою, а відтак, недостатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні є застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в тому числі домашнього арешту або застави, розмір якої підставно не визначено з огляду на вчинення злочину із застосуванням насильства.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , то таке, на думку колегії суддів, в даному випадку, за відсутності медичних відомостей про неможливість перебування останнього під вартою, не може бути підставою для зміни обраного запобіжного заходу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 21 травня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4