справа №176/1234/25
провадження №1-кп/176/285/25
В И Р О К

Іменем України

22 квітня 2025 р. . Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості від 28 березня 2025 року кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, на утримані неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, не являється особою з інвалідністю, працюючого слюсарем-ремонтником ТОВ «Кривбасбудперспектива», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, останній раз вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України до покатання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч. 4 ст. 70, ст..71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, 30 серпня 2021 звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2025 року за №0000014,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 21 лютого 2025 року приблизно о 23 годині ЗО хвилин знаходився поблизу магазину «АТБ», розташованого за адресою: бульвар Свободи, буд. 53 в м. Жовті Води, Кам`янського району, Дніпропетровської області, де познайомився з потерпілою ОСОБА_7 та вони почали розпивати спиртні напої неподалік від вищевказаного магазину на лавці.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 разом направились в бік магазину «Варус», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. Жовті Води, вул. Козацької Слави, 16 та по дорозі у них почався словесний конфлікт.

Дійшовши до вказаного магазину, потерпіла пішла в бік свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , а обвинувачений в свою чергу залишився біля зазначеного магазину.

В цей час та в цьому ж місці у ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла ОСОБА_7 , реалізуючи який обвинувачений прослідував за останньою, скористався тим, що вона не закрила двері входу до під`їзду та відразу за нею зайшов всередину парадної будинку АДРЕСА_4 , після чого сходами піднявся на четвертий поверх, продовжуючи слідувати за ОСОБА_7 .

Надалі, 22 лютого 2025 приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, направленого на незаконне проникнення до вищевказаного житла, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, без дозволу власника і без законних підстав, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, дочекавшись поки ОСОБА_7 відкриє замок вхідних дверей до квартири та двері, підійшов до останньої ззаду та руками штовхнув її у спину, після чого зайшов всередину квартири АДРЕСА_5 , чим здійснив незаконне проникнення до житла, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Крім того, 22 лютого 2025 приблизно о 01 годині 00 хвилин у ОСОБА_4 , який незаконно перебував у приміщенні квартири за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, виник кримінально-протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, перебуваючи в приміщенні кухні вищевказаної квартири, ОСОБА_4 правою рукою схопив ОСОБА_7 за волосся на потилиці та, тримаючи її в такому положенні, використовуючи фізичну силу, наніс останній множинні не менше 5 ударів обличчям об холодильник, після чого ОСОБА_7 вирвалася з рук ОСОБА_4 та забігла в спальню кімнату.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_4 зайшовши за ОСОБА_7 в спальну кімнату та знову правою рукою схопив останню за волосся на потилиці та, тримаючи її в такому положенні, використовуючи фізичну силу, наніс останній множинні не менше 5 ударів обличчям об стіну.

В результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження: масивний набряк лівої щоки; ехімоз в ділянці правої щоки; повна ампутація 1-го зубу на верхній щелепі праворуч; перелом коронки 2-го зубу на верхній щелепі праворуч; «V»- подібний рубець на слизовій верхньої губи праворуч в проекції 1-го зубу; рубець неправильної овальної форми на слизовій нижньої губи праворуч в проекції 1-го зубу.

Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_7 не підлягають розподіленню, потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день), і за цією ознакою згідно п.п. 2.3.1. «а» та 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01. 1995 р., відноситься до категорії Легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Під час досудового розслідування, а саме 28 березня 2025 року між прокурором-стажистом на посаді прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим, за участі захисника адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно зазначеної угоди, обвинувачений під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень і зобов`язався визнати обвинувачення в обсязі зазначеному в обвинувальному акті в судовому провадженні. При цьому, сторони узгодили призначення останньому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи, в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є кримінальними проступками.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди отримана згода потерпілої ОСОБА_7 , дотримані вимоги і правила КПК та КК України, у зв`язку із чим просить дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру та вид покарання. Зауважив на розумінні обмежень при оскарженні відповідного вироку.

Обвинувачений також просить укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України, в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся. Також дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, вказавши що може його відбути. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі наслідки не виконання угоди про визнання винуватості. Неодноразово наголошував на тому, що як визнав свою вину, так і підписав угоду, а наразі наполягає на її затверджені добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього неї ніхто не застосовував, як і не надавав обіцянок не передбачених угодою. Укладання угоди відбувалось в присутності захисника

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити підзахисному узгоджене покарання. При цьому зазначив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, без будь якого примусу чи то обіцянок та за його особистої присутності. Також вказав, що стороні захисту зрозумілі наслідки затвердження даної угоди, обмеження оскарження.

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленою про час і місце підготовчого судового засідання, до суду не з`явилась. При цьому, суду надана заява останньої, де зазначено, що надає згоду на укладення угоди про визнання винуватості, розуміючи вид і міру покарання, що має бути призначено обвинуваченій у разі її затвердження.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно, при цьому можливе укладення даної угоди.

Обвинувачений і захисник погоджуються на призначення узгодженого покарання. Проти такого покарання не заперечує потерпіла, про що зазначила в заяві.

Таким чином, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченої, є правильною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

Суспільний інтерес полягає у забезпеченні державної безпеки, конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, обороноздатності, тобто основ національної безпеки України, що забезпечує саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної, соціальної і правової держави.

За таких обставин є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Суд приходить висновку, що умови угоди відповідають інтересам українського суспільства.

Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною другою статті 125 та частиною першою статті 162 Кримінального кодексу України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження обвинуваченим цих обставин, дають можливість суду дійти висновку існування фактичних підстав для визнання ним вини.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, не одружений, на утримані неповнолітніх (малолітніх) дітей немає, на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, при цьому з 16 серпня 2023 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога, не має інвалідності, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що покарання узгоджене сторонами угоди відповідає положенням ст.ст. 50, 65-67 КК України.

За таких обставин, підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 28 березня 2025 року між прокурором-стажистом на посаді прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , судом не встановлено. Таким чином, виконавши вимоги передбачені ст. 474 КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Витрати за проведення експертизи, як і речові докази відсутні.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 371, 373, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні по обвинуваченою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2025 року за №0000014, укладену 28 березня 2025 року між прокурором-стажистом на посаді прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити покарання за:

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_8