УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого.

За обставин викладених у скарзі, адвокат вказує, що в інтересах клієнта ОСОБА_4 , в порядку статті 55 Кримінального процесуального кодексу України, подав до Офісу Генерального прокурора України заяву про залучення особи до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого.

27 серпня 2024 року отримав від Офісу Генерального прокурора лист від 08.08.2024 року № 09/3/2-9947-23 (додаток 4), в якому повідомлялося, що «викладені у заяві відомості не стосуються предмету досудового розслідування кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 110-2, ч. 4 ст. 111-1 КК України, та з огляду на викладене підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілим не вбачається. Заявник не може оскаржити постанову про відмову у визнанні потерпілим, як це зазначено у ч. 5 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки така постанова не прийнята. Тобто, це порушення носить тривалий характер, оскільки ч. 5 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України не встановлює кінцевого строку прийняття постанови.

У скарзі адвокатом детально наведені підстави за яких останній просить поновити процесуальний строк на звернення із даною скаргою до Шевченківського районного суду. Крім того просить визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Офісу Генерального прокурора щодо неприйняття жодного рішення (постанови) щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого та зобов`язати посадових осіб Офісу Генерального прокурора прийняти рішення про залучення/незалучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_3 просили скаргу задовольнити.

Уповноважений прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду від прокурора ОСОБА_5 надійшли заперечення щодо скарги.

Слідча суддя заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали скарги, дійшла наступного висновку.

Слідчою суддею з матеріалів скарги встановлено, що у провадженні ГСУ СБУ перебуває кримінальне провадження № 0001378 від 20.02.2023, в межах якого адвокат в інтересах ОСОБА_4 , в порядку статті 55 Кримінального процесуального кодексу України, подав до Офісу Генерального прокурора України заяву про залучення особи до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого.

27 серпня 2024 року отримав від Офісу Генерального прокурора лист від 08.08.2024 року № 09/3/2-9947-23, в якому повідомлено, що «викладені у заяві адвоката відомості не стосуються предмету досудового розслідування кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 110-2, ч. 4 ст. 111-1 КК України, та з огляду на викладене підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілим не вбачається.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Бездіяльність має місце у ситуації, коли дотримання прав та інтересів учасників кримінального провадження передбачає необхідність вчинення посадовою особою певної дії або прийняття конкретного рішення, однак ця особа не діє, а в результаті рішення, яке повинно прийматися, не приймається, процесуальна дія не вчиняється. КПК України регламентує оскарження на досудовому провадженні потерпілим та іншими особами бездіяльності слідчого, вичерпний перелік якої наведено в ч.1 ст.303 КПК України, в тому числі бездіяльності слідчого, прокурора, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, оскільки при цьому істотно зачіпаються права й інтереси особи в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З матеріалів скарги вбачається, що станом на день звернення до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора, заява про залучення особи як потерпілого не розглянута у спосіб визначений для розгляду клопотань учасників (ст. 220 КПК), оскільки ОСОБА_4 не залучено до справи як потерпілого, а рішення про відмову у формі постанови не приймалось.

За ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, в скарзі ставиться питання про бездіяльність, яка носить триваючий характер і не припинена шляхом належного виконання вимог ст.220 КПК України.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також заявником порушено питання про поновлення строку на оскарження такої бездіяльності, з об`єктивних причин, які перешкоджали звернутися до слідчого судді у встановлений ч.1 ст.304 КПК України строк зі скаргою.

Такі обставини дають підстави для поновлення процесуального строку на оскарження бездіяльності.

Також при розгляді скарги слідчою суддею враховуються доводи викладені прокурором у запереченнях, разом з тим вони не спростовують викладених у скарзі доводів.

За ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, може бути зокрема, про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В той же час, щодо вимог скарги в частині визнання бездіяльності протиправною задоволенню не підлягають, оскільки не узгоджуються із положеннями ст. 307 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55,220,303-309, 372 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Поновити строк на оскарження бездіяльності прокурора.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого прокурора ОГП у кримінальному провадженні № 0001378 від 20.02.2023 розглянути заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 щодо залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0001378 від 20.02.2023 як потерпілого в у порядку та строки, передбачені ч.5 ст. 55, ч. 1 ст. 220 КПК України.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст оголосити 02.06.2025 о 15.40 год.

Слідча суддя ОСОБА_1