Провадження № 1-кс/161/4201/25
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
м. Луцьк 31 липня 2025 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
Старший слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 17.07.2025 року ході обшуку приміщення квартири, де проживає ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон, червоного кольору, марки «iPhone XR», з наявними тріщинами, який поміщено до спец пакету №PSP0012667.
В ході досудового розслідування встановлено, що 26.03.2024 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали з Волинського управління ДВБ Національної поліції України про те, що ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом обману, вчиняє шахрайські дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами інших осіб у великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, чим завдала майнової шкоди на суму, що встановлюється.
17.07.2025 в ході обшуку приміщення квартири, де проживає ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено мобільний телефон, червоного кольору, марки «iPhone» модель «XR», з наявними тріщинами, який поміщено до спец пакету №PSP0012667.
18 липня 2025 року постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами вищевказаний мобільний телефон було визнано речовими доказами.
Таким чином, вилучений мобільний телефон є доказом та предметом вчинення кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно, тому слідчий просить клопотання задовольнити та накласти запитуваний арешт.
В судовому засідання прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з підстав зазначених в ньому, представник власника майна заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки жодного відношення вилучений мобільний телефон до кримінального провадження не має.
Заслухавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, заперечення власника майна, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підставне і підлягає до задоволення.
Відповідно до положень ст.167 КПК України якими передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
Ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на те, що стороною кримінального провадження, на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні слідчим суддею доказів, доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер та обставини розслідуваного кримінального правопорушення, наявні у матеріалах клопотання фактичні дані, які дають достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, попередження можливого їх знищення, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз, клопотання слід задовольнити та накласти запитуваний арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167; 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, задовольнити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1