КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/452/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 404/3235/20 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 392 ч. 2 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28.05.2025 про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.07.2025, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Фортечним районним судом м. Кропивницького продовжується судове слідство у кримінальному провадженні № 0009749 від 31.12.2019, у межах якого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (ЄУНС 404/3235/20).

Як встановлено обвинуваченням, ОСОБА_11 наприкінці 2019 року створив організовану групу з метою заволодіння чужим майном мешканців м. Кропивницького, зокрема відвідувачів закладів громадського харчування, відпочинку, які би перебували у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням щодо них насильства.

У склад організованої групи входили зокрема й ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .

Протягом грудня 2019 року-лютого 2020 року організованою злочинною групою вчинено сім епізодів незаконного заволодіння чужим майном.

Крім того, ОСОБА_11 та інші особи організованої групи, з 28.01.2020 погрожували потерпілому ОСОБА_14 спричиненням тілесних ушкоджень, вимагаючи у останнього грошові кошти, у подальшому ОСОБА_11 до вчинення даного кримінального правопорушення залучив і ОСОБА_13 , які 11.02.2020, прибувши до гіпермаркету «Епіцентр» та зустрівшись із ОСОБА_14 , вимагали у потерпілого грошові кошти у сумі 2 155 гривень, погрожуючи йому вбивством та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції, за клопотанням прокурора, розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

За наслідками розгляду клопотання прокурора судом постановлено задволльнити таке клопотання і продовжити щодо обвинувачених тримання під вартою, оскільки судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п 1)., 3)., 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, можливість переховування обвинувачених від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховано судом і тяжкість інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, серед яких особливо тяжкі корисливі, обставини, передбачені ст. 178 КПК України (відсутність сталих соціальних зв`язків, посередні характеристики осіб обвинувачених, судимості обвинуваченого ОСОБА_9 тощо).

Із судовим рішенням судді не погоджується сторона захисту.

Адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову, якою застосувати щодо його підзахисного, обвинуваченого ОСОБА_10 , більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Свої вимоги мотивує такими доводами.

Ризики, заявлені прокурором, наведені котрий рік поспіль, не знаходять свого об`єктивного підтвердження.

Строк тримання під вартою ОСОБА_10 поза межами розумного, тримається під вартою з 2020 року.

Рішення суду не мотивоване, ризики не доведені доказово.

Обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та в їх інтересах адвокатів на підтримку поданих стороною захисту апеляційних скарг, думку прокурора на заперечення апеляційних скарг, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому, акцентується увага на ряд рішень ЄСПЛ щодо надмірних строків тримання під вартою і висловлену позицію з приводу недопущення тримання під вартою за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період.

Як наголошує ЄСПЛ, відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи.

Завданням органів влади є встановити, чи продовжують існувати підстави, які

обґрунтовують тривале тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії»).

Суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак приймається до уваги наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, судом першої інстанції здійснюється судове слідство у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України /ЄУН 404/3235/20/.

Кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується ОСОБА_9 , передбачені: ч. 5 ст. 186 КК України є особливо тяжким, корисливим, насильницьким, карається позбавленням волі на строк до тринадцяти років з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 187 КК України є особливо тяжким, поєднаним із небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого насильством, корисливим, карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, ч. 4 ст. 189 КК України особливо тяжким, корисливим, з погрозою вбивства або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким, поєднаним із небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого насильством, корисливим, карається позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України особливо тяжкого, корисливого, з погрозою вбивства або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Дана судова справа є значною за обсягом, складною, із необхідністю дослідження великої кількості доказів, проведення численних допитів, зокрема допиту низки свідків.

У даному кримінальному провадженні можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Дійсно, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, суворість покарання, що може загрожувати обвинуваченим, добре обізнаним про вказане, допускається існування ризику з боку обвинувачених переховуватись від суду, в тому числі на тимчасово непідконтрольних державі територіях; ОСОБА_10 , як громадянин іншої держави, може вчинити спробу залишити територію країни.

Разом із тим, слід зауважувати, що ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

Ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні

(«Ноймайстер проти Австрії»).

Також, можливо допустити наявність ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні або інших учасників кримінального провадження, але даний ризик може бути попереджений застосуванням стосовно обвинувачених відповідних заборон щодо спілкування з іншими учасниками кримінального провадження на підставі положень ст. 194 КПК України.

І у разі порушення обвинуваченими таких заборон, наявності від учасників кримінального провадження відповідних скарг, заяв вказане розцінюватиметься як порушення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і стане підставою для застосування щодо обвинувачених більш суворого запобіжного заходу (у вигляді тримання під вартою).

Відповідно до ст. 178 КПК України врахуванню підлягають такі обставини.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не навчаються, безробітні, суспільно-корисною працею не займаються, без утриманців, неодружені, тобто, не мають міцних соціальних зв`язків.

ОСОБА_9 раніше судимий, судимості не зняті й непогашені.

Однак, при цьому, необхідно враховувати, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 затримані та стосовно них 13.02.2020 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У подальшому строк тримання під вартою підозрюваних, а згодом обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_10 неодноразово продовжений слідчим суддею, судом.

Загалом обвинувачені тримаються під вартою більш ніж п`ять років, і вказаний строк наразі є надмірним й перебуває за межами розумного.

Подальше тримання під вартою обвинувачених виходить за межі розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки на цей період, а подальше продовження строку тримання із-за цього є не співрозмірним меті заходу; подальше продовження строку тримання обвинувачених під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (цілодобово) та вважає, що цей запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинувачених на час подальшого судового розгляду.

Покладення ж на обвинувачених ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Відтак, колегія суддів визнає доводи апеляційних скарг захисту слушними.

Згідно із п. 2) ч. 3 ст. 307 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, зважаючи на те, що доводи апеляційних скарг визнані такими, що заслуговують на увагу, колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції, постановляє нову.

Звільняючи на підставі даної ухвали негайно з-під варти обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_9 не може бути звільнений з-під варти негайно, оскільки встановлено, що стосовно останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах іншого кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , задовольнити.

Ухвалу Фортечного районного суду м. Кропивницького від 28.05.2025 про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.07.2025, без визначення застави, скасувати.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 про продовження обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів задовольнити частково.

Застосувати стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити кожному з обвинувачених протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду цілодобово залишати житло за адресою їх проживання.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,обов`язки у відповідності до ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, за першою їх вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в кожен з обвинувачених проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися спілкування між собою, від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження (потерпілі, свідки, інші обвинувачені, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, виключення спілкування у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю;

-надавати можливість працівникам органу Національної поліції, з метою контролю за поведінкою обвинувачених, безперешкодно з`являтися у житло обвинувачених за адресою: для ОСОБА_9 АДРЕСА_1 , для ОСОБА_10 АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання обвинувачених під цілодобовим домашнім арештом встановити до 26 липня 2025 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - звільнити з-під варти негайно, в залі судових засідань Кропивницького апеляційного суду, зобов`язавши негайно прибути по адресі місця свого проживання, де обвинувачений має перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4