Єдиний унікальний номер 175/4678/25
Провадження №1-кс/175/549/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року селище Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваної ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Костянтинівка Донецької області, громадянки України, яка має середньо - спеціальну освіту, не заміжньої, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючої, раніше не судиму, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, по кримінальному провадженню № 0000431, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання старшого слідчого про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000431 від 12 квітня 2025 року відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

Документами, які підтверджують надання підозрюваній копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є підпис підозрюваної про вручення їй зазначених документів.

Старший слідчий обґрунтовує клопотання тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 11.04.2025 року (точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена) за допомогою свого мобільного телефону, ОСОБА_3 замовила через інтернет канал у невстановленої в ході досудового розслідування особи, особливо небезпечну психотропну речовину масою не менше 3,5255 г., маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 2,8125 г., що є великим розміром для з метою подальшого збуту безконтактним шляхом на території м. Краматорська, яку в подальшому отримала не пізніше 11.04.2025 року у поштоматі № 25322 логістичної компанії ТОВ «Нова пошта», що розташований за адресою: м. Краматорськ, вул. Танкістів, буд. 94.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_3 не пізніше 11.04.2025 року, зберігаючи при собі полімерні пакування у кількості 4 одиниць з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, перебуваючи на ділянці місцевості на відстані 210 метрів від будинку № 88 по вулиці Нова Зоря у м. Краматорську шляхом здійснення закладки безконтактним шляхом збула одне полімерне пакування з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 0,6918 гр.

Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_3 не пізніше 11.04.2025 року, зберігаючи при собі полімерні пакування у кількості 1 одиниці з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, перебуваючи на ділянці місцевості на відстані 280 метрів від будинку № 88 по вулиці Нова Зоря у м. Краматорську шляхом здійснення закладки безконтактним шляхом збула одне полімерне пакування з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 0,7300 гр.

12.04.2025 о 18:06 годині ОСОБА_3 була зупинена працівниками Краматорського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області біля будинку № 88 по вулиці Нова Зоря у м. Краматорську, Донецької області, де в ході перевірки документів, що посвідчують особу, відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_3 на запитання про наявність при собі заборонених речей, повідомила про наявність у неї 75 полімерних пакувань з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, в двох з яких відповідно до висновку експерта містися речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить не менше 1,3907, яка була вилучена співробітниками Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, яку ОСОБА_3 зберігала з метою збуту.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється в незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини у великому розмірі, з метою збуту, та у збуті психотропної речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.04.2025 року було повідомлено про підозру: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Костянтинівка Донецької області, громадянку України, яка має середньо - спеціальну освіту, не заміжню, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючу, раніше не судиму, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.04.2025 року о 03.15 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано відповідно до положень ст. ст. 40, 104, 131,132, 208-211, 213 КПК України, як особа яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 12.04.2025 року, 13.04.2025 року, висновками судово хімічної експертизи, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами у сукупності.

Підозрювана ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, у зв`язку з чим, до неї відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так згідно п. 4, ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_3 зумовлюється наступними законними підставами: на теперішній час остання не має місця роботи, не перебуває у шлюбі, не має на вихованні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність будь яких стійких соціальних зав`язків, що дає всі підстави вважати, що вона, знаходячись на волі, може вчинити нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим підозрювана усвідомлюючи тяжкість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування все це свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що підозрюваній, у разі визнання її винною в інкримінованому злочині, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.

Крім цього, органом досудового розслідування не виключається можливість того, що ОСОБА_3 маючи зареєстроване місце мешкання на території м. Костянтинівка, яка на теперішній час знаходиться в районі проведення бойових дій може переховуватися від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованих територіях Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізької областях.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень полягає у тому, що підозрювана місця роботи не має та проживає за рахунок випадкових заробітків в тому числі отриманих злочинним шляхом та вказані злочинні дії припинені не підозрюваним добровільно, а лише за наслідками його затримання і застосування відповідних запобіжних заходів, які до тепер є єдиним та належним запобіжником від вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Крім того слід зазначити що ОСОБА_3 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за фактом вчинення правопорушень пов`язаних з керуванням транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що може свідчити про факт ігнорування останньою нормативних актів встановлених чинним законодавством.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтю 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, існує, наявність небезпеки для суспільства, через те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також, той факт, що покарання за кримінальне правопорушення є більш суворим, ніж наслідки та ризик втечі для підозрюваного. Так згідно рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» (заява № 12718/87, рішення від 12.12.1991 року п. 40), тяжкість обвинувачення може виправдати рішення судових органів про взяття обвинуваченої особи під варту і утримання її в ув`язненні.

Таким чином у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, запобігання вказаним ризикам неможливе.

Прокурор у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання підтримала та просила задовольнити.

Підозрювана у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала.

Захисник покладався на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

13.04.2025 року було повідомлено про підозру: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Костянтинівка Донецької області, громадянку України, яка має середньо - спеціальну освіту, не заміжню, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працюючу, раніше не судиму, яка зареєстрована та фактично мекає за адресою АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

13.04.2025 року о 03.15 годині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано відповідно до положень ст. ст. 40, 104, 131,132, 208-211, 213 КПК України, як особа яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 12.04.2025 року, 13.04.2025 року, висновками судово хімічної експертизи, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами у сукупності.

Підозрювана ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, у зв`язку з чим, до неї відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Отже, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_3 зумовлюється наступними законними підставами: на теперішній час остання не має місця роботи, не перебуває у шлюбі, не має на вихованні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність будь яких стійких соціальних зав`язків, що дає всі підстави вважати, що вона, знаходячись на волі, може вчинити нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим підозрювана усвідомлюючи тяжкість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування все це свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким у виді позбавлення волі до десяти років. Тобто, суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваної від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Підозрюваній, у разі визнання її винною в інкримінованому злочину, загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.

Також, органом досудового розслідування не виключається можливість того, що ОСОБА_3 маючи зареєстроване місце мешкання на території м. Костянтинівка, яка на теперішній час знаходиться в районі проведення бойових дій може переховуватися від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованих територіях Донецької, Луганської, Херсонської та Запорізької областях.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень полягає у тому, що підозрювана місця роботи не має та проживає за рахунок випадкових заробітків в тому числі отриманих злочинним шляхом та вказані злочинні дії припинені не підозрюваною добровільно, а лише за наслідками її затримання і застосування відповідних запобіжних заходів, які до тепер є єдиним та належним запобіжником від вчинення останньою інших кримінальних правопорушень.

Крім того слід зазначити що ОСОБА_3 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за фактом вчинення правопорушень пов`язаних з керуванням транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що може свідчити про факт ігнорування останньою нормативних актів встановлених чинним законодавством.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтю 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

В обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, існує, наявність небезпеки для суспільства, через те, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також, той факт, що покарання за кримінальне правопорушення є більш суворим, ніж наслідки та ризик втечі для підозрюваного. Так згідно рішення ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» (заява № 12718/87, рішення від 12.12.1991 року п. 40), тяжкість обвинувачення може виправдати рішення судових органів про взяття обвинуваченої особи під варту і утримання її в ув`язненні.

Таким чином у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, запобігання вказаним ризикам неможливе.

Враховуючи викладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваної свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваної у цьому випадку можуть бути визнані нею менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

А отже, слідчий суддя вважає доведеним прокурором та слідчим недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про обрання підозрюваній ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається п. 2 щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваної, дані про її особу та ризики, розмір застави, який достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків та не буде завідомо непомірним для неї, слід визначити в розмірі 242 240 грн., що становить 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваної альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути нею внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на неї ряд обов`язків.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає доцільним застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 червня 2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, а саме: з 13 квітня 2025 року по 11 червня 2025 року.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити відносно підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні № 0000431 від 12 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 242 240 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на депозитний рахунок:

Одержувач платежу: ДКСУ, м. Київ, Код , Код банку отримувача МФО 820172, Рахунок отримувача: UA0017442.

Призначення платежу:

- застава, як міра запобіжного заходу за (ПІБ особи, за яку внесено заставу), постанова (Дніпропетровського районного суду №____ справи, дата постанови), ПІБ особи, яка вносила кошти;

- частка майна по справі №____(номер справи) Дніпропетровського районного суду.

У разі внесення підозрюваною визначеного розміру застави, звільнити підозрювану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти та покласти такі обов`язки:

1) за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися із м. Костянтинівка, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати паспорт для виїзду за кордон до районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Підозрюваний звільняється з-під варти у разі внесення застави, визначеної в ухвалі суду.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави, однак в межах строку досудового розслідування.

Дата закінчення дії ухвали 11 червня 2025 року.

Вручити копію ухвали підозрюваній негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_6 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1