19.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/6323/23
1-кп/205/264/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000774 від 22.05.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Маяк, Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні та Указом Президента України за №254/2023 від 01.05.2022, його продовжено строк дії з 05 години 30 хвилин 02 травня 2023 року на 90 діб, вчинив кримінальне правопорушення проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, 22.05.2023, близько 10:40 год., ОСОБА_3 знаходився за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив у руках ОСОБА_6 мобільний телефон «Samsung» A30S чорно кольору, який належить потерпілому.

В цей момент у ОСОБА_3 виник кримінальний протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, визначивши вищезазначений мобільний телефон об`єктом свого кримінального протиправного посягання.

Одразу після цього, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 333, ОСОБА_3 , діючи відкрито, умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, наблизився до ОСОБА_6 , наніс йому не менше трьох ударів кулаком: один в область обличчя, один в область грудної клітини та ще один по передпліччю, завдавши потерпілому таким чином тілесні ушкодження у вигляді двох синців - на верхній та нижній повіках правого ока в проекції зовнішнього кута, по передній та задній поверхні правої вушної раковини з переходом в завушну область відповідно; внутрішньо-шкірного крововиливу - по передній поверхні грудної клітини праворуч між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями в проекції 7-го ребра; садна - по задній поверхні правого передпліччя у верхній третині, які відповідно до висновку експерта №1534е відносяться до легких тілесних ушкоджень. Надалі, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що потерпілий знаходиться в стані дезорієнтації та не виказує активної протидії, схопив своєю рукою його мобільний телефон, вирвав його з рук потерпілого, після чого, утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, втік з місця вчинення кримінального правопорушення. Викраденим мобільним телефоном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно висновку експерта №2461 на загальну суму 3012,50 гривень.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого в умовах воєнного стану, поєднаного з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України;

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені пред`явленого обвинувачення не визнав пояснив, що з ОСОБА_6 він підтримував приятельські відносини, допомагав йому по господарству тощо. У травні 2023 року, він приніс у двір, де проживав ОСОБА_6 , свою бензопилу, оскільки вони разом спилювали дерева на подвір`ї, і залишив її у потерпілого. Однак, ОСОБА_6 без дозволу заклав належну йому, ОСОБА_3 , бензопилу в ломбард. Коли він про це дізнався, то пред`явив ОСОБА_6 претензії, на що останній пообіцяв викупити і повернути бензопилу. Однак, в якості компенсації за те, що ОСОБА_6 заклав в ломбарді бензопилу, він, ОСОБА_3 , забрав у останнього мобільний телефон «Samsung». Вони домовилися з ОСОБА_6 , що коли він викупить з ломбарду бензопилу, тоді й він, ОСОБА_3 також поверне йому мобільний телефон. Натомість, оскільки йому були потрібні гроші, він здав належний ОСОБА_6 в ломбард. Пори цьому, ОСОБА_3 категорично заперечував, що наносив ОСОБА_6 тілесні ушкодження або вчиняв насильство, вказував, що оскільки ОСОБА_6 був психічно хворою людиною, він міг отримати тілесні ушкодження де завгодно та видумати що завгодно.

Незважаючи на повне невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні наступних доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду допитаний не був, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.07.2023 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона приходиться матір`ю потерпілому ОСОБА_6 , 22.05.2023 вона перебувала вдома за адресою АДРЕСА_3 , збиралася до поліклініки, щоб продовжити інвалідність сину. Близько 10 год. 00 хв. до будинку зайшов її син ОСОБА_8 та раніше їй знайомий ОСОБА_9 . Приблизно о 10 год. 30 хв. вона пішла з будинку та попрямувала до поліклініки. Згодом їй зателефонував син з чужого мобільного телефону, зв`язок був дуже поганий, вона нічого не розчула, але зрозуміла що він говорить, ніби то треба повернутися додому, на прохання не відреагувала пішла до поліклініки по справах. Коли вже через деякий час поверталася додому, поповнила мобільний рахунок сину та зателефонувала йому, але мобільний телефон був вимкнений. На ж/м ОСОБА_10 , неподалік магазину «Варус» вона знову побачила ОСОБА_3 , він був з шаурмою та букетом квітів. Коли зайшла до будинку, ОСОБА_11 почав кричати, що ОСОБА_12 викрав в нього мобільний телефон, на обличчі у ОСОБА_11 були синці, а саме біля правого ока. ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_12 декілька разів вдарив по обличчю, вихватив мобільний телефон та втік.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює на посаді касира-оцінювача в ломбарді з назвою «Імперіал», що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 38Л. 22 травня 2023 року приблизно о 12:15 год. до приміщення ломбарду зайшов раніше не відомий йому чоловік віком приблизно 35-40 років, підійшовши до касової зони, вище вказаний чоловік запропонував закласти до ломбарду під заставу мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung Galaxy A30s», у справному стані, який даний чоловік приніс із собою. Далі, цей чоловік надав документи на своє ім?я, а саме паспорт на ім?я ОСОБА_9 , після чого, даному громадянину було видано грошові кошти у розмірі 1500 гривень, які він забрав та вийшов з приміщення ломбарду.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою АДРЕСА_4 . Вона була знайома з ОСОБА_6 , а також знає ОСОБА_3 , який має прізвисько « ОСОБА_15 ». 22.05.2023 приблизно о 11:30 год. до неї прийшов сусід ОСОБА_16 , який повідомив, що його побив ОСОБА_15 ( ОСОБА_17 ) та відібрав його мобільний телефон, попросив телефон щоб зателефонувати його матері. Після телефонної розмови ОСОБА_11 з матір`ю, вона пішла перевірити чи перебуває ОСОБА_9 у будинку ОСОБА_11 , але його вже не було. Після цього вона повернулася до себе додому, де продовжував перебувати ОСОБА_8 . Через деякий час він заспокоївся і пішов до себе додому.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви кримінальне правопорушення від 22.05.2023 року відповідно до якого ОСОБА_6 просить органи поліції прийняти міри до ОСОБА_3 , який 22.05.2023 року близько 10:40 год. за адресою м. Дніпро, вул. Юрія Кондратюка, буд. 333 відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, заволодів його майном;

- висновком експерта №1534е від 26.05.2023 року, згідно якого у гр. ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох синців - на верхній та нижній повіках правого ока в проекції зовнішнього кута, по передній та задній поверхні правої вушної раковини з переходом в завушну область відповідно; внутрішньо-шкірного крововиливу - по передній поверхні грудної клітини праворуч між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями в проекції 7-го ребра; садна - по задній поверхні правого передпліччя у верхній третині. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синці синьо-червоного кольору, без чітких меж, внутрішньо-шкірний крововилив червоного кольору, садно з червоним підсохлим дном нижче рівня оточуючої шкіри) виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін 1-1,5 доби до моменту огляду, тобто і в термін на який вказує

Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від не менш як трьох механічних дій тупого твердого предмету (предметів), частина яких при ударі об такий (такі). Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміжок часу, встановити послідовність їх нанесення не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливі для життя явища. На підставі: п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджені Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6. За своїм характером, виявлені тілесні ушкодження відносяться ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою. Враховуючи характер, локалізацію (тілесні ушкодження розташовані по різним анатомічним площинам та областям) та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_13 у присутності двох понятих впізнав на фотознімку № 2 особу, яка 22.05.2023 року приблизно о 12:15 год, під заставу заклав у ломбард «Імперіал», що знаходиться за адресою м. Дніпро вул. Велика Діївська 38Л, мобільний телефон «Samsung» A30S чорно кольору. Відповідно до довідки до протоколу на фото № 2 зображений ОСОБА_3

- протоколом огляду місця події від 22.05.2023 року, згідно якого у присутності двох понятих було слідчим СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 , було проведено огляд у приміщенні ломбарду, розташованого за адресою м. Дніпро вул. Велика Діївська 38-Л. В ході проведення огляду було виявлено мобільний телефон «Samsung» A30S чорно кольору та вилучено: договір про надання фінансового кредиту під заставу №DP - 5.94917/0 від 22.05.2023 р.

- висновком експерта судової товарознавчої експертизи №2461 від 26.05.2023 року, згідно якого ринкова вартість, з урахуванням зносу, стільникового телефону «Samsung Galaxy A30s», 32GB, придбаного 22.01.2020, станом на 22.05.2023 становить 3012,50 грн. (Три тисячі дванадцять гривень 50 копійок).

- протоколом огляду відеозапису від 24.05.2023 року з фототаблицею до цього, відповідно до якого за постановою слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_19 протоколом зняття показань з технічних засобів, було вилучено відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих у приміщенні ломбарду «Імперіал», що належить ПТ «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко», код ЕДРПОУ: 25517543, який розташований за адресою м. Дніпро вул. Велика Діївська, буд. 38-Л. На файлі з назвою video_2023-05-24_12-45-39 у лівому нижньому куті присутній надпис «САМ 1», у верхньому правому куті відеозапису присутній надпис «2023-05-22 та часом відеозапису», так о 12:12:57 годині відповідно до часу відеозапису, присутнє зображення, як чоловік одягнений в синю сорочку, сірі штани та кросівки, знаходячись в приміщенні ломбарду, щось кладе до вікна обміну.; о 12:15:33 годині відповідно до часу відеозапису, присутнє зображення, як через вікно обміну касир-оцінювач видає чоловіку грошові кошти.; о 12:15:41 годині відповідно до часу відеозапису, присутнє зображення, як через вікно обміну касир-оцінювач видає чоловіку аркуші паперу.; о 12:15:45 годині відповідно до часу відеозапису, присутнє зображення, як чоловік одягнений в синю сорочку, сірі штани та кросівки підписує один аркуш паперу, повертає його касиру-оцінювачу, другий аркуш паперу забирає собі; о 12:15:57 годині відповідно до часу відеозапису, присутнє зображення, як чоловік одягнений в синю сорочку, сірі штани та кросівки виходить з приміщення ломбарду.

Разом з цим, судом не враховуються в якості доказу: протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_20 , статиста, судово-медичного експерта; протокол проведення слідчого експерименту від 13.06.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , статиста, судово-медичного експерта. Так, згідно позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, справа № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19), за встановленим, кримінальним процесуальним законом, належна правова процедура проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на підозрюваного, обвинуваченого, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо. Так в супереч зазначеного, протоколи проведення слідчого експерименту, за участі підозрюваного ОСОБА_20 , потерпілого ОСОБА_6 , не містять відмітки про участь понятих у зазначених слідчих діях, при цьому результати застосування відеозаписувальних технічних засобів при проведенні слідчої дії, долучених до протоколів, судом не вдалось відтворити, так як носії не містять записаних файлів.

Крім того, висновок судово-медичного експерта № 1665е від 12.06.2023 року, та висновок судово-медичного експерта № 1736е від 15.06.2023 року, саме з врахуванням пояснень підозрюваного ОСОБА_20 , потерпілого ОСОБА_6 , що викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 08.06.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_20 ; протоколі проведення слідчого експерименту від 13.06.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , суд також визнає недопустимими. Дійшовши вказаного висновку, суд застосовує доктрину «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), відповідно до якої недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 344/11299/15-к, від 26.01.2021 у справі № 127/25394/18, відповідно до якої, якщо «базові докази» отримані з грубим порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України і правильно визнані недопустимими, то всі інші докази, які є похідними від них, є також недопустимими.

Натомість, суд критично відноситься до позиції обвинуваченого ОСОБА_20 в частині того, що він не наносив ударів потерпілому ОСОБА_6 , а лише забрав його мобільний телефон як компенсацію за неповернуту бензопилу, оскільки знаходить її надуманою та сформульованою в якості способу захисту від пред`явленого обвинувачення.

Дана позиція обвинуваченого спростовується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме показами свідків ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні переконливо, чітко та послідовно вказала, що до 22.05.2023 року до неї прибіг її сусід ОСОБА_6 , який їй повідомив, що його побив «Вітя-Вітя» і відібрав його мобільний телефон. При цьому, свідок ОСОБА_21 зазначила, що ОСОБА_6 прибіг до неї саме за допомогою, щоб зателефонувати своїй матері. Коли він зателефонував матері, він їй також повідомив, що його побив ОСОБА_17 і забрав його мобільний телефон, у зв`язку з чим просив мати повернутися додому якнайшвидше. В ході допиту свідок ОСОБА_21 уточнила, що під прізвиськом « ОСОБА_15 » вона має на увазі саме ОСОБА_22 , якого знає, як товариша ОСОБА_6 та спілкувалася з ним раніше.

Крім того, позиція обвинуваченого ОСОБА_3 спростовується показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні також пояснила, що коли вона 22.05.2023 року уходила з дому, вдома залишився її син ОСОБА_6 разом з ОСОБА_3 , з яким вона також була знайома. При цьому, у її сина ОСОБА_6 , на момент її уходу з дома, ніяких тілесних ушкоджень не було. Проте, коли вона повернулася додому, після того, як зателефонував її син з чужого телефону, вона побачила на його обличчі сліди тілесних ушкоджень.

Дані покази ОСОБА_7 узгоджуються з даними висновку експерта №1534е від 26.05.2023 року щодо наявності у гр. ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, давності їх виникнення та локалізації.

У суду відсутні жодні підстави сумніватися у правдивості показів свідка ОСОБА_21 та достовірності показів свідка ОСОБА_7 , оскільки вони узгоджуються за змістом між собою та іншими дослідженими доказами.

Однак, оцінюючи покази свідка ОСОБА_7 в контексті позиції обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує, що під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_7 спочатку намагалася заперечувати причетність ОСОБА_3 до пограбування її сина, зазначаючи, що їй невідомі обставини кримінального правопорушення. Проте, покази свідка ОСОБА_7 , в цій частині, були нелогічні та суперечливі, у зв`язку з чим вона не змогла логічно та переконливо відповісти на додаткові запитання сторін та суду, що змусило її змінити заздалегідь надуману позицію та дати достовірні покази, які узгоджуються з іншими дослідженими доказами.

При цьому, при зміні своєї позиції під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначила, що неправдиві покази вона намагалася надавати в суді під час допиту за проханням матері ОСОБА_3 , яка її попросила перед судовим засіданням надати неправдиві покази з метою виправдання останнього від пред`явленого обвинувачення. Вона погодилася надати суду недостовірні покази, які мали виправдати ОСОБА_3 виключно із міркувань співчуття його матері, проте, через те, що в судовому засіданні вона заплуталася у неправдивих свідченнях і не змогла відповісти на питання сторін і суду, вона вирішили змінити свою позицію і надати правдиві покази, які є ідентичними тим показам, які вона надавала на досудовому розслідуванні.

Таким чином, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, їх достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

4. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Обставин, які пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який на день ухвалення вироку судимості не має, а також не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання, постійно змінює своє фактичне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а також його суб`єктивне ставлення до вчиненого ним діяння та його наслідків, зокрема, що вину у вчиненому діянні він не визнав, розкаяння не висловив, позитивних зрушень у своїй свідомості, відносно своєї поведінки не демонструє.

Крім того, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 суд, враховує також і посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема його особисте ставлення до процесуальних обов`язків, а саме, те, що будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 переховувався від суду, що призвело до необхідності оголошення його у розшук (ухвала суду від 30.04.2024 року) з подальшим затриманням та вирішенням питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ухвала суду від 26.07.2024 року).

З урахуванням особистого ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідків, а саме відсутності у нього розкаяння та усвідомлення протиправності і аморальності його діяльності, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке супроводжувалося застосуванням насильства до потерпілого, суд приходить до висновку, що у свідомості ОСОБА_3 відсутні позитивні зрушення, направлені на самокритику та, як наслідок, подолання у собі прокримінального мислення.

У зв`язку з цим, суд приходить до переконливого висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а призначення йому покарання без реального його відбуття не призведе до ефективного виховного впливу на нього та не буде сприяти його виправленню. Таким чином суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі у межах установлених санкцією статті обвинувачення.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу №2461 від 26.05.2023 року, витрати на яку складають 200,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №2461 від 26.05.2023 року на суму 200,00 грн., у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 23.05.2023 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на мобільний телефон марки «Prestigio», модель «WizeB1», IMEI: НОМЕР_2 , із флеш-накопичувачем марки «SanDisc», об`ємом 4 Гб, та сім-картою «Київстар», який вилучено 22.05.2023 року в ході обшуку громадянина ОСОБА_3 , а від так він підлягає скасуванню.

Речові докази, якими визнані:

-Договір про надання фінансового кредиту під заставу № DP - 5.94917/0 підлягає зберіганню у матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Prestigio» моделі «WizeB1» IMЕI: НОМЕР_2 із флеш-накопичувачем «SanDisc» об?ємом 4Гб та сім-картою «Київстар», переданий на зберігання до камери схову ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. підлягає поверненню обвинуваченому ОСОБА_3 ;

-мобільний телефон «Samsung Galaxy A30s» чорного кольору imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутим потерпілому як належне йому майно.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення дорівнює один день позбавлення волі, з періоду його затримання в порядку ст. 208 КПК України з 22.05.2023 по 23.05.2023 року включно, та з дня його фактичного затримання з 25.07.2024 року до дня набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 200 (двісті) гривень 00 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової товарознавчої експертизи №2461 від 26.05.2023 року.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 23.05.2023 на мобільний телефон «Prestigio» модель «WizeBl» імеі НОМЕР_2 із флеш накопичувачем марки «SanDisc», обєкомо 4Гб., та сам карткою «Київстар» - скасувати.

Речові докази, якими визнані:

-Договір про надання фінансового кредиту під заставу № DP - 5.94917/0 зберігати в матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки «Prestigio» моделі «WizeB1» IMЕI: НОМЕР_2 із флеш-накопичувачем «SanDisc» об?ємом 4Гб та сім-картою «Київстар», переданий на зберігання до камери схову ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

-мобільний телефон «Samsung Galaxy A30s» чорного кольору imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 , як належне йому майно.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд м. Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_23