ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5238/25 Номер провадження 11-сс/814/408/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем з участю прокурора представника власника майнаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0000014,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання старшого слідчого ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000014 за ч.1 ст.366-2, ч.1 ст.359 КК України та наклав арешт на технічний паспорт, договір купівлі продажу квартири НМА 413035 та витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно №83054326, що вилучені 18 квітня 2024 року під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

При цьому зазначає про відсутність доказів на підтвердження факту того, що вилучені документи були знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберегли на собі його сліди.

Стверджує, що квартира, правовстановлюючі документи на яку вилучені під час обшуку, відображена у деклараціях ОСОБА_10 за 2023 та 2024 роки.

Наголошує, що за відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру вона як власник не зможе реалізувати свої права.

Звертає увагу, що на вказану квартиру арешт не накладався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який погодився з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Приписами ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 вказаної статті Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказана норма також узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Наведені вимоги закону слідчим суддею не дотримано.

Як видно з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали слідчого судді, метою накладення арешту на правовстановлюючі документи щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є лише збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів справи, слідчим управлінням ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366-2 та ч.1 ст.359 КК України, за фактом декларування начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", за 2023 рік, а також за фактом незаконного придбання та використання ОСОБА_10 спеціальних технічних засобів отримання інформації.

18 квітня 2025 року слідчим проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено технічний паспорт, договір купівлі продажу квартири НМА 413035, а також витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно №83054326.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В матеріалах клопотання слідчого та в ухвалі слідчого судді відсутні будь-які докази на підтвердження того, що документи, на які накладено арешт, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Більше того, в матеріалах справи наявні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що були подані ОСОБА_10 за 2023 та 2024 роки, зі змісту яких вбачається, що останній задекларував наявність у дружини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає визначених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на зазначені вище документи та вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 412 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0000014 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000014 за ч.1 ст.366-2 та ч.1 ст.359 КК України про накладення арешту на технічний паспорт, договір купівлі продажу квартири НМА 413035 та витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно №83054326, що були вилучені під час проведення 18 квітня 2024 року обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4