Справа № 761/8427/25
Провадження №1-кп/761/2953/2025
В И Р О К

іменем України

15 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000131 від 23 січня 2025 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Кириївка Бершадського району Вінницької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, командира 1 відділення охорони 3 взводу охорони 7 роти охорони 3 батальйону охорони Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (військова частина), раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

З 25 жовтня 2024 року у Військовій частині НОМЕР_1 , а з 01 листопада 2024 року - на посаді командира 1 відділення охорони 3 взводу охорони 7 роти охорони 3 батальйону охорони, проходить військову службу за призовом під час мобілізації сержант ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Окрім того, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, зобов`язаний додержуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 41, 92 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно ст.ст. 178, 328 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із п. 4 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських організацій, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» «Додатку №1» до постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян, серед іншого, наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» на території України встановлюються заходи контролю за обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що передбачають окрім іншого: визначення основних умов, вимог, правил і системи заходів, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин в Україні; ліцензування відповідних видів діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження системи дозволів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за дотриманням дозвільних документів; застосування заборон та обмежень щодо обігу окремих наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та встановлення квот, у межах яких здійснюються виробництво, виготовлення, зберігання, ввезення на територію України, вивезення з території України наркотичних засобів і психотропних речовин; відпуск фізичним особам наркотичних засобів, психотропних речовин лише за рецептом лікаря і відповідно до медичних показань; встановлення обмежень, пов`язаних з виконанням окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; запровадження відповідальності за порушення законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори; інші заходи, передбачені Законом та міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 653 від 24.05.2024) «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиця І» PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України № 2712 від 06.12.2021 маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл- пентан-1-он) від 1,5 до 15,0 г є великим розміром.

Так, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту за невстановлених обставин, у невстановленої особи, матеріли стосовно якої виділені в окреме провадження, 21 січня 2025 року в месенджері «Telegram», в чаті з невстановленим користувачем, здійснив замовлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, масою 5 г, обравши послуги сервісу «Нова пошта» з метою доставки даного замовлення до відділення «Нової пошти» № 237, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарета Джонса, буд. 1.

У подальшому, 23 січня 2025 року приблизно о 14 год. 46 хв., ОСОБА_3 , діючи умисно, незаконно придбав, отримавши поштовим відправленням з номером ТТН 5020 у відділенні «Нової пошти» № 237, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гарета Джонса, буд. 1, кристалоподібні речовини білого кольору, загальною масою 5,434 г, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 3,804 г, що є великим розміром, які почав зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Під час перебування ОСОБА_3 23 січня 2025 року приблизно о 14 год. 55 хв. за адресою: м. Київ, вул. Гарета Джонса, поблизу будинку № 1, останній був зупинений працівниками поліції. За результатами проведених слідчих дій виявлено факт незаконного зберігання ОСОБА_3 без мети збуту, у трьох прозорих пакетах із полімерного матеріалу з пазовим замком, що знаходилися у правій верхній кишені куртки, у яку він був одягнений, кристалоподібних речовин білого кольору, загальною масою 5,434 г, які містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 3,804 г, що є великим розміром, які у подальшому вилучено.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, якщо предметом таких дій була психотропна речовина у великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, та зазначив, що час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені правильно та відповідають дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Він дійсно придбав вказану психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту, добре розуміючи що це. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення, та призначити покарання у виді штрафу

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, у тому числі і обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, якщо предметом таких дій була психотропна речовина у великих розмірах.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, неодружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає, клопотання про обрання запобіжного заходу від сторони обвинувачення на розгляд суду не надходило.

Відповідно до ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/5257-НЗПРАП від 24 січня 2025 року в сумі 1591 грн 80 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

До набрання вироком суду законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1591 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто одну) грн 80 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-25/5257-НЗПРАП від 24 січня 2025 року.

Речові докази:

особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - амфетамін, масою 3,804 г, картонну коробку ТОВ «Нова пошта», які відповідно до постанови слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 27 січня 2025 року, передано до камери зберігання речових доказів Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, - знищити;

мобільний телефон марки «Samsung», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , який відповідно до розписки передано на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1