Справа № 308/2537/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження № 11-кп/4806/190/25, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 08 квітня 2025 року по 06 червня 2025 року, із визначенням розміру застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок .

У разі внесення застави на ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 покладено наступні обов`язки: прибувати до прокурора, суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту в якому вони фактично поживають, а саме: Закарпатська область, м. Ужгород, без дозволу прокурора або суду; не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених у разі внесення застави визначений до 06 червня 2025 року включно.

З цієї ухвали слідує, що в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000058 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 306 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурором подано до місцевого суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк якого завершується 18.04.2025 року, в якому він просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

В ухвалі слідчий суддя вказує на доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Разом з цим, продовжуючи запобіжний захід, слідчий суддя вказує на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , у разі визнання їх винуватим у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, зокрема те, що санкція за вказані правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також, слідчий суддя взяв до уваги дані про особу обвинувачених та прийшов до висновку, що належний контроль за поведінкою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, яке не пов`язане з триманням під вартою строком до 60 днів. Слідчий суддя вважає, що раніше визначений судом розмір застави, є таким, який може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 та адвокат ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України про які зазначив прокурор при продовженні запобіжного заходу відсутні, досудове розслідування триває, а запобіжний захід у вигляді тримання є занадто суворим для ОСОБА_5 .. Окрім цього, слідчим суддею не було враховано характеризуючих даних підозрюваного ОСОБА_5 : вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність утриманців, в тому числі похилого віку та з інвалідністю ІІ групи, постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан, відсутність судимості. Разом з цим вказує, що суд першої інстанції визначив завідомо непомірний розмір застави не давши оцінку майновому стану обвинуваченого. Вважає, що застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде цілком достатньою для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Просить скасувати ухвалу та прийняти нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою (ізоляцією його від суспільства) на домашній арешт, тощо. У разі не зміни запобіжного заходу на більш м`який, просить зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 242 160 грн. 00 копійок.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 вказує, що під час повідомлення ОСОБА_10 про зміну підозри, правову кваліфікацію змінено без зміни фактичних обставин злочину. Обвинувальний акт не містить опису дій обвинуваченої, які б вказували на її причетність до її діяльності організованої групи. Адвокат ОСОБА_7 вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_10 є невірною. Крім того, вказує на неправомірно змінену підслідність. Зазначає, що ризики зазначені у клопотанні є надуманими та не підтверджуються належними доказами. Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати обвинуваченій ОСОБА_10 домашній арешт.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Зазначає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а також містить фактичні помилки. Прокурором не доведено вчинення ОСОБА_11 інкримінованих їй злочинів. Разом з цим вказує, що органом обвинувачення необґрунтовано необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України є відсутніми. Судом першої інстанції не взято до уваги, що стан здоров`я ОСОБА_11 значно погіршився під час тримання її під вартою, вона стала гірше бачити на праве око. Адвокат ОСОБА_8 констатує, що визначений розмір застави є надмірним для його підзахисної. Просить скасувати ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із засобами електронного контролю.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перебувають у СІЗО, що з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності обвинувачених апеляційний суд бере до уваги, що останні належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від них не надходили заяви про їх бажання брати участь у судовому засіданні, а тому апеляційним судом їх явка не визнавалась обов`язковою; у розгляді апеляційних скарг брав участь захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 та захисник обвинуваченої ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 , які не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі своїх підзахисних. Разом з цим, адвокат ОСОБА_8 додатково просив зменшити визначений ОСОБА_11 розмір застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_14 , захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги; прокурора ОСОБА_9 , який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає перегляду лише в межах апеляційних скарг, поданих стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки інші учасники контрольного провадження апеляційних скарг не подавали.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновоки суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_10 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так само обґрунтованими є і висновки суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України стосовно ОСОБА_11 , а саме те, що остання перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, експертів та спеціалістів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, при встановленні ризиків місцевим судом обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, зокрема санкція якого передбачає позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке має значний ступінь суспільної небезпеки. Також враховано характеризуючі дані обвинуваченого.

Також враховано, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, зокрема санкція якого передбачає позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке має значний ступінь суспільної небезпеки. Також враховано характеризуючі дані обвинуваченого.

Разом з цим, обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів, зокрема санкція якого передбачає позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке має значний ступінь суспільної небезпеки. Також враховано характеризуючі дані обвинуваченого.

Вищенаведене свідчить про обґрунтованість висновку про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених та не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які сторонами захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_7 стверджував про необхідність змінити ОСОБА_10 запобіжний захід, оскільки вона, як законний представник неповнолітньої доньки, повинна підписати заяву для отримання компенсації у зв`язку із загибеллю (смертю) батька ОСОБА_15 під час військових дій (адвокат надав підтверджуючі документи). Водночас судом встановлено, що неповнолітня донька ОСОБА_16 фактично проживає із сестрою обвинуваченої ОСОБА_10 з 2022 року та виїхала за кордон. Отже додаткові обставини, на які посилається адвокат ОСОБА_7 не впливають на висновки слідчого судді щодо необхідності продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані про особу, на які посилається захисник ОСОБА_6 , щодо ОСОБА_5 зокрема його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність утриманців, у тому числі похилого віку та з інвалідністю ІІ групи, постійне місце роботи, репутацію обвинуваченого, майновий стан, відсутність судимості, на думку апеляційного суду, не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє й апеляційну скаргу ОСОБА_11 в частині доводів про погіршення стану її здоров`я за час її тримання під вартою.

Беручи до уваги характеризуючі дані обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які викладені в апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції вважає, що у конкретних обставинах даної справи зазначені аргументи не мають переважного значення порівняно з суспільним інтересом, який полягає у встановленні об`єктивної істини в кримінальному провадженні, недопущенні створення перешкод для цього, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених та виконанні процесуальних рішень у межах кримінального провадження.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Обгрунтування апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - апеляційний суд також відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

З цих самих підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи адвоката ОСОБА_8 про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а також посилання обвинуваченої на фактичні помилки, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, визнає такими, що також не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_11 під вартою.

Посилання адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі щодо недоведеності вчинення ОСОБА_11 інкримінованих їй злочинів, так само не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність вказаних ризиків та обґрунтованості продовження строку тримання під вартою.

Твердження адвоката ОСОБА_7 про відсутність опису дій обвинуваченої ОСОБА_10 , які б вказували на її причетність до її діяльності організованої групи, не спростовує висновків суду першої інстанції щодо наявності зазначених ризиків та обґрунтованості продовження строку тримання під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що на цій стадії судового розгляду (вирішення питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим на час судового провадження), як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 таких захворювань, що виключають їх тримання під вартою, в ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає утриманню їх під вартою.

Під час оцінки доводів апелянта щодо неправомірної зміни підслідності, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі питання не підлягають оскарженню на стадії направлення обвинувального акта до суду, оскільки на цьому етапі йдеться вже про визначення підсудності.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги вимоги ч. 3 ст. 183 КПК України та визначив обвинуваченим розмір застави, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 194 КК України, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченим розмір застави у розмірі 302 800 грн. 00 коп., на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених у кримінальному провадженні. Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченої ОСОБА_11 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , відхилити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 , відхилити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_11 , відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 квітня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: