МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/3654/25

Провадження № 1-кс/210/941/25

29 травня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного, - адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, винесене по кримінальному провадженню №0000365 від 21 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, слідчим СВ Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , та погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, осіб похилого віку та інших осіб не має, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , який обіймає посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 13 травня 2025 року Металургійним районним судом міста Кривого Рогу, за ст.185 ч.4 КК України, до покарання у виді 05 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 01 рік (вирок законної сили не набрав), -

В С Т А Н О В И В:

29 травня 2025 року до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово послідовно продовжувався. Останнього разу Указом Президента України №236/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 квітня 2025 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

Водночас, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ №69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президентом України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ Президента України №69/2022), на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію. Відповідно до ч.8 ст.4, ч.1 ст.5, ст.10, ст.11, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року, громадянин України ОСОБА_5 призваний до Збройних Сил України за призовом по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №315 від 24 жовтня 2024 року, ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального взводу, навчальної роти, навчального батальйону школи індивідуальної підготовки, у військовому званні «солдат».

Відповідно до приписів ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації, в умовах правового режиму - воєнний стан.

Згідно з вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи курсантом навчального взводу, навчальної роти, навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, зобов`язаний свято і непорушно дотримуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників), беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свої навички і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконуючи службові обов`язки не вживати алкогольних напоїв.

ОСОБА_5 , будучи курсантом навчального взводу, навчальної роти, навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», своїми активними діями вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, всупереч інтересам служби, в порушення вимог ст.68 Конституції України, ст.ст.9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV та Військової присяги, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки.

ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне поводження з вибуховими речовинами у не встановлений слідством проміжок часу, місці та обставинах, але не пізніше ніж 26 травня 2025 року (до моменту припинення злочинних дій правоохоронними органами), усвідомлюючи протиправність своїх дій, та суспільно-небезпечний характер свого діяння незаконно придбав для подальшого збуту предмети, які за своєю формою, структурою, виглядом мали зовнішні ознаки вибухових речовин, а саме 7 (семи) корпусів ручних гранат Ф-1, без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам визначеним в Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вибухових речовин, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, Положенням про дозвільну систему, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року №576, та Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471-12 від 17 червня 1992 року.

Розуміючи що у нього немає дозволу, вирішив залишити собі зазначені предмети, тим самим незаконно обернув їх у своє володіння для подальшого збуту.

Так, 26 травня 2025 року в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії-контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в порядку ст.271 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , о 09:44 годині незаконно збув особі, відомості щодо якої не підлягають розголошенню, у матеріалах кримінального провадження відомий як « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », за 7000 гривень 7 (сім) корпусів гранат Ф-1, які знаходились у чорному поліетиленовому пакеті.

Згідно висновку №СЕ-19/105-25-5253-ВТХ від 27 травня 2025 року, представлені на експертизу об`єкти, які було вилучено в ході оперативної закупки 26 травня 2025 року, які видала особа відомості щодо якої не підлягають розголошенню у кримінальному провадженню відомий як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є корпусами оборонної осколкової гранати типу Ф-1 у кількості 7 (од), виготовлені промисловим способом, які споряджені в середині, вибухове спорядження корпусу гранати є вибуховою речовиною у вигляді конструктивно оформленого заряду розташованого в металевій оболонці. Конструктивно передбачено спорядження даних корпусів гранат, вибуховою речовиною групи бризантних (тротил) масою 50-56 грам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.263 ч.1 КК України, за ознаками збуту вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, про що йому було повідомлено про підозру 27 травня 2025 року, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років.

Підставами для пред`явлення підозри ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення на переконання слідства є наявність достатніх доказів зібраних в ході досудового розслідування, а саме: протоколами допиту свідків; протокол огляду місця події; висновок судового експерта; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протокол затримання в порядку ст.208 КПК України; протоколом обшуку приміщення в якому мешкав ОСОБА_5 ; характеризуючими матеріалами; повідомлення про підозру.

Відповідно до ст.177 КПК України, ризиками, яким на переконання слідства неможливо запобігти, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є:

- ризик того, що ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, про що свідчить спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винним, те, що він в місті Кривому Розі не має постійного місця проживання, часто змінює місце мешкання, а також міцних соціальних зв`язків;

- може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також на особу відомості про яку не підлягають розголошенню, в кримінальному провадженні відомий як ОСОБА_9 , оскільки вони знайомі особисто, та ОСОБА_9 неодноразово з ним зустрічався При цьому, слідчий зазначає, що свідки у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, окрім того підозрюваний ОСОБА_5 достовірно обізнаний в особі та місті мешкання свідків у вище зазначеному кримінального провадження;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, що підтверджується тим, що у ОСОБА_5 законних джерел доходу не має, міцних соціальних зав`язків під час досудового розслідування встановлено не було, зі сторони захисту ніяких клопотань відносно вказаного не надходило, в зв`язку з чим ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення проти громадської безпеки.

Підозрюваному ОСОБА_5 на переконання слідства не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як, наприклад:

- особисте зобов`язання, у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного ОСОБА_5 на волі не сприятиме виконанню ним, покладених на нього процесуальних обов`язків;

- особиста порука, у зв`язку із відсутністю сімейних зв`язків або інших осіб, які заслуговують на довіру;

- домашній арешт, у зв`язку з тим, що знаходячись на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 , буде мати можливість продовжувати свою злочинну діяльність проти громадської безпеки.

Таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, приймаючи до уваги наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважуючи всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу та публічний інтерес щодо обставин кримінального правопорушення, слідство вважає, що застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.

На підставі викладеного, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий СВ Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_6 , кожен окремо проти клопотання слідчого заперечували, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на підставі чого просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, при цьому, підозрюваний підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у клопотанні слідчого.

Прокурор, мотивуючи доцільність задоволення клопотання слідчого, зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, за вчинення котрого законом передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 03 до 07 років, в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, однак 20 серпня 2024 року Криворізькою південною окружною прокуратурою направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, 24 лютого 2025 року Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4, ст.190 ч.2 КК України, та 29 квітня 2025 року Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.1, ст.190 ч.2 КК України, що свідчить про його стійку злочинність, є військовослужбовцем, котрий самовільно залишив військову частину, таким чином, не має засобів для існування, не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, знаходячись на волі, підозрюваний може впливати на свідків та особу відомості про яку не підлягають розголошенню, в кримінальному провадженні, не має міцних соціальних зв`язків, тобто, в сукупності його поведінка дає підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від слідства, а у подальшому і від суду. Також зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу.

Заслухавши доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення слідчого, підозрюваного, дослідивши матеріали провадження додані до клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000365 від 21 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено вищевикладені обставини, викладені в мотивувальній частині клопотання слідчого.

26 травня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, та 27 травня 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, за ознаками збуту вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що підозра ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ст.177 ч.1 КПК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Відповідно до ст.194 ч.1 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час проведення досудового слідства у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки. Відповідно до вимог ст.184 ч.1 п.4 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на слідчого покладається обов`язок запобігання можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги ст.5 п.п.3, 4 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В силу ст.183 ч.2 п.5 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні даного запобіжного заходу, суддею було також оцінено в сукупності такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи, утриманців; його репутація та майновий стан. Також судом досліджено докази, надані в обґрунтування заявленого клопотання.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 даного кримінального правопорушення підтверджується наданими до клопотання доказами, а саме:

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які під час допиту повідомили, що в них є знайомий, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, який тимчасово проживає у АДРЕСА_3 , за вказаною адресою ОСОБА_5 проживає у квартирі своєї знайомої на ім`я ОСОБА_13 , під час допиту свідків слідству стало відомо, що ОСОБА_5 вже неодноразово хизувався тим, що в нього є бойові гранати Ф-1, та повідомляв, що якщо комусь потрібно буде придбати, то він зможе здійснити продаж вибухових пристроїв;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно яких, зазначені вище свідки впізнали підозрюваного, та зазначили, що він пропонував їм купити у нього ручні гранати Ф-1;

- протокол огляду місця події, проведеного за результатами НСРД в порядку ст.271 КПК України;

- протокол затримання в порядку ст.208 КПК України.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних в наданих суду матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи те, що в діях підозрюваного ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, який є тяжким злочином проти громадської безпеки, прокурором доведено вагомі докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що у діях та поведінці підозрюваного існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від слідства, а в подальшому і від суду, та з метою запобіганням цим спробам, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень, відносно останнього, який не працює, таким чином не має засобів для існування, на час розгляду клопотання в силу положень ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, однак 20 серпня 2024 року Криворізькою південною окружною прокуратурою направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, 24 лютого 2025 року Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.4, ст.190 ч.2 КК України, та 29 квітня 2025 року Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону направлено обвинувальний акт до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.1, ст.190 ч.2 КК України, вироком суду від 13 травня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, до покарання у виді 05 років позбавлення волі, та на підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 01 рік, вирок законної сили не набрав, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, не одружений, є військовослужбовцем, котрий самовільно залишив військову частину, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, беручи до уваги що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, обставини його вчинення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити, та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України, при постановленні ухвали слідчий суддя визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваного обов`язків, передбачених КПК України, в межах передбачених ст.182 ч.5 КПК України. В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Відповідно до ст.202 ч.4 КПК України, підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Застосовуючи до ОСОБА_5 заставу, суд виходить із того, що злочин, у вчиненні котрого він підозрюється, не підпадає під критерії, зазначені ст.183 ч.4 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Винесене по кримінальному провадженню №0000365 від 21 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, слідчим СВ Відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , та погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 26 травня 2025 року по 24 липня 2025 року включно.

Розмір застави визначити у межах 40-ка розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120,00 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень 00 копійок) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали, до 24 липня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29 травня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1