Справа № 158/1409/24 Провадження №11-кп/802/307/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000224 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, розлучений, має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, згідно ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.3 ст.286-1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

До вступу вироку в законну силу, обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч.7 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 в строк покарання зараховано термін перебування під домашнім арештом з 16.04.2024 по 28.10.2024 включно, у співвідношенні що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винний та засуджений за те, що він 07 березня 2024 року близько 19 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по автомобільній дорозі Т-03-13 сполученням «Сильне-Карпилівка-Цумань-Грем`яче-Яківці» у напрямку руху від селища міського типу Цумань до села Грем`яче, на відстані 184 метри від бетонної стели з назвою населеного пункту села Грем`яче, Луцького району, Волинської області, всупереч вимогам п.п. 2.3 (б), 2.9 (а), 10.1, 12.1, п. 12.9 б) Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, на заокругленні дороги праворуч допустив виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху і подальший з`їзд автомобіля за межі проїзної частини ліворуч в кювет, де в подальшому допустив наїзд транспортного засобу на бетонну споруду.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби.

Також, пасажир автомобіля марки «Volkswagen PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби.

Крім того, пасажир автомобіля марки «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби.

Також, пасажир автомобіля марки «Volkswagen PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження, комплекс яких відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 2.3 б), 2.9 (а), 10.1, 12.1, п. 12.9 б) Правил дорожнього руху.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначеного основного покарання необґрунтованим. Посилається на те, що ОСОБА_8 вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, потерпілі жодних претензій до обвинуваченого не мали та не заперечували щодо застосування до ОСОБА_8 положень ст.69 КК України. Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання,позитивно характеризується, раніше не судимий, проходив службу в ЗСУ, до його сім`ї входять п`ятеро дітей. Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили змінити вирок суду і призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, думку прокурора, який апеляційну скаргу заперечував та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.286-1 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, в частині пом`якшення покарання обвинуваченому, шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.69 КК України, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Приписами ч.1 ст.65 КК України регламентовано, що суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положення ч.2 ст.65 КК України визначають, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_8 місцевим судом дотримані.

Як убачається з вироку місцевого суду, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд першої інстанції, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, належним чином урахував усі обставини кримінального провадження, у тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, обставини його вчинення, дані про особу винного, який визнав свою винуватість, має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, однак неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, проте згідно ст.89 КК України є таким, що немає не судимості, розлучений, непрацюючий, за місцем проживання характеризується посередньо, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також місцевим судом враховано, що ОСОБА_8 вчинено кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, тобто керував в такому стані транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, при цьому допустив ряд грубих порушень ПДР, а також те, що від вказаних дій настала смерть потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також троє потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції обґрунтовано відніс до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом не встановлено.

А тому, врахувавши наведені обставини у їх сукупності, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому основного покарання, яке є наближеним до мінімального, передбаченого санкцією ч.3 ст.286-1 КК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в даному випадку підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, враховуючи обставини вчиненого злочину, його наслідки загибель людини та троє потерпілих, які отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, особу обвинуваченого, який в крові якого виявлено алкоголь в кількості 2,0‰ (т.2 а.к.п.52), неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак згідно ст.89 КК України є таким, що немає не судимості, після звільнення із лав ЗСУ ОСОБА_8 періодично зловживає алкоголем, тому вид та розмір покарання, призначений ОСОБА_8 , відповідає принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатнім для досягнення цілей покарання, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неспроможними та не можуть бути задоволеними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, наслідки вчиненого злочину, хоча і з необережності, характеристику особи обвинуваченого, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

В даному випадку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставини, які пом`якшують його покарання, не знижують істотно ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а тому не можуть слугувати підставами для застосування щодо нього положень ст.69 КК України.

На переконання апеляційного суду, призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення як ним так і іншими особами кримінальних правопорушень.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: