Справа № 694/1065/25 1-кс/694/352/25
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою

22.04.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (відеоконференцзв`язок),

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000536 від 22.08.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радчиха, Звенигородського району Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньо освітою, військовослужбовця призваного на військову службу за мобілізацією, стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

16.04.2025 слідчий слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_5 , вчиняючи з прямим умислом з мотивів тимчасово не виконувати обов`язки військової служби та з мотивів тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин самовільно залишив пункт тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та вирушив за місцем проживання в с. Радчиха, Звенигородського району Черкаської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину за наявності реальної можливості для цього, поки 24.03.2025 самостійно прибув до Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, що розташований за адресою: вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка, Черкаської області і заявив про себе та вчинений злочин. Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України є триваючим воно вважається припиненим зокрема з моменту з`явлення особи із зізнанням до правоохоронного органу, таким чином злочинне діяння останнього припинене, а злочин завершено у м. Звенигородка, Черкаської області.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В матеріалах кримінального провадження міститься достатньо фактичних даних для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Усвідомлюючи вину та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду, з огляду на що не бажає виконувати конституційний обов`язок із захисту Вітчизни та демонструє негативний приклад для всіх військовослужбовців своєї військової частини.

Є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, які є ключовими у провадженні, зокрема на військовослужбовців своєї військової частини, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу з метою примушування їх до надання завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Також орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_5 може іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, що може виразитися у створенні штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа військовослужбовців своєї військової частини, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним захисних версій. У разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто в подальшому самовільно залишати військову частину з метою ухилення від військової служби, а також може бути передислокований разом з частиною до іншого місця служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливіть виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні та порушить принципи визначені ст. 2 КПК України та розумні строки досудового розслідування.

Також просить врахувати обставини, дослідження яких при обранні запобіжного заходу, передбачено ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, викладених у клопотанні, тяжкість покарання, вік підозрюваного, нехтування конституційним обов`язком кожного громадянина із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, Статутами ЗСУ, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують порядок проходження військової служби через особисту недисциплінованість. Водночас, ОСОБА_5 порушив Військову Присягу, не усвідомлює свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, діяв в порушення Дисциплінарного статуту ЗСУ.

У підсумку слідчий просить врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки останні не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та врахувати, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що в лютому 2022 року добровільно вступив до лав тероборони, був направлений на службу до військової частини. Проте, 31.07.2022 року залишив самовільно в/ч, оскільки його не відпустили для проходження ВЛК, при цьому стан здоров`я був вкрай поганий, фізично не відчував в собі сили продовжувати службу, про що написав рапорт командиру в/ч. Разом з тим, після самовільного залишення військової частини лікування не проходив, звертався до психіатра із скаргами на погане самопочуття. Лікування не продовжував, в стаціонарних медичних умовах не перебував, стан здоров`я не покращився, тому при можливості повернутися на службу, він цього не зробив. У підсумку продовжувати службу відмовляється.

Разом з тим, вину визнає, просить не застосовувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 15.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 та іншими документами долученими до матеріалів клопотання.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, не заперечуються підозрюваним, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Окрім цього, слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховано також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи, норми ч.8 ст.176 КПК України та те, що на території України введено воєнний стан, ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, а тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Також суд не вбачає можливості та необхідності обрати підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки ґрунтовних та вагомих пояснень в судовому засіданні підозрюваний не дав, достатньо причини самовільного залишення частини не пояснив, а його доводи, наведені під час засідання суд не сприймає як обґрунтовані та логічні.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000536 від 22.08.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженя с. Радчиха, Звенигородського району Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньо освітою, військовослужбовця призваного на військову службу за мобілізацією, стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 20.06.2025 року, включно, без визначення застави.

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою по цьому кримінальному провадженню рахувати з моменту оголошення ухвали суду, а саме: з 22 квітня 2025 року.

Копію ухвали вручити слідчому, начальнику установи, де підозрюваний утримується під вартою для виконання, а також прокурору, підозрюваному, для відому.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 24.04.2025 о 15.40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1