Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальне провадження № 0000119 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт Макарів Київської області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Макарівського районного суду Київської області

від 14.02.2025 за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 50

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 7 березня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Макарівського районного суду Київської області від 07.03.2025 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, призначеного вироком Макарівського районного суду Київської області від 14.02.2025, який суд ухвалив виконувати самостійно

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити і пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України покарання до позбавлення волі на строк 7 років.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, під час досудового розслідування та судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав вину, дав показання про обставини вчиненого злочину, розкаявся, потерпіла претензій до нього не має. Однак суд безпідставно не врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обставинами, що пом`якшують покарання, і, як наслідок, призначив явно несправедливе покарання через суворість.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство ОСОБА_8 за наступних обставин.

1 жовтня 2024 року близько 17 години в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після спільного розпивання алкогольних напоїв виник конфлікт на побутовому ґрунті, який переріс у бійку, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . З метою реалізації свого умислу ОСОБА_7 взяв з дому, що за адресою: АДРЕСА_1 , кухонний ніж з дерев`яним руків`ям, який, тримаючи в правій руці, сховав у рукав кофти, і близько 17 години 10 хвилин повернувся до помешкання, в якому перебував ОСОБА_8 , де між ними знову стався конфлікт.

Під час сварки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вийшли з будинку на вулицю та поряд з домоволодінням на АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_8 , дістав з рукава кофти ніж і наніс ним один удар у живіт ОСОБА_9 , чим спричинив тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани живота з проникненням в черевну порожнину з множинними ушкодженнями великого сальника і брижі товстого кишечника, від якого ОСОБА_8 відразу помер на місці.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними доказами в їх сукупності і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інший людині, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги дотримав суд і вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, особу винного, який має судимість, за місцем проживання характеризується негативно, зокрема, не працює, в громадських місцях веде себе незадовільно, зловживає алкогольними напоями, порушує громадський порядок. Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд врахував активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставиною, яка його обтяжує, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Тобто суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, установлених у санкції відповідного закону України про кримінальну відповідальність, на строк, наближений до мінімального.

Доводи захисника, що суд безпідставно не врахував обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, непереконливі. Щире каяття не є тотожним формальному визнанню вини і має ґрунтуватися, крім визнання провини, на критичні оцінці винною особою своїх протиправних дій, їх щирому осуді, висловленні жалю з приводу вчиненого, тощо. Суд вірно вказав у вироку про відсутність у ОСОБА_7 щирого каяття, яке б поєднувало в собі співчуття або жаль з приводу вчинення злочину, та про байдуже ставлення обвинуваченого до суспільно небезпечних наслідків своїх дій у виді смерті людини.

Також судом вірно застосовано положення ч.4 ст.70 КК України і призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, оскільки він вчинив цей злочин до постановлення вироку Макарівського районного суду Київської області від 14.02.2025.

На переконання колегії суддів, підстави вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим через суворість, відсутні. Саме таке покарання, яке призначив суд першої інстанції, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 17 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3