ВИРОК

Іменем України

14.04.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000133 від 17.03.2021 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Львова, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

за участі обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

встановив:

16.03.2021 року приблизно о 22.30 год. обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 разом з особою, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження у зв`язку з призванням на військову службу по мобілізації, згідно з ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.07.22, та іншими особами, перебуваючи на 13-му поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , порушуючи громадський порядок та спокій мешканців будинку, розпивали алкогольні напої, голосно розмовляли та сміялись. Голова ЖБК ОСОБА_12 та його заступник ОСОБА_13 зробили їм зауваження, попросили покинути приміщення будинку, на що останні погодились та вийшли з під`їзду. Однак, обвинувачений ОСОБА_9 повернувся на 12-й поверх із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, підбіг до потерпілого ОСОБА_13 та завдав йому декілька ударів кулаками в область обличчя, після чого побіг на перший поверх вказаного будинку. Продовжуючи свої протиправні дії обвинувачений ОСОБА_9 спільно з обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ообою, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, перебуваючи біля вхідних дверей під`їзду №1 будинку АДРЕСА_4 , із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, безпричинно розпочали конфлікт з потерпілими ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , висловлюючись у їх адресу нецензурною лайкою. У ході конфлікту обвинувачений ОСОБА_9 , виявляючи особливу зухвалість ,умисно наніс потерпілому ОСОБА_12 удар кулаком по тулубу, а також завдав удар кулаком правої руки потерпілому ОСОБА_13 , внаслідок чого останній впав на підлогу. Коли потерпілий ОСОБА_13 піднявся на ноги, ОСОБА_9 продовжив наносити йому удари ногою по тулубу. Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в групі з ОСОБА_9 та особою, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, виявляючи особливу зухвалість, умисно наносили потерпілому ОСОБА_12 численні удари кулаками та ногами по голові, тулубу, кінцівках, не давали можливості втекти від побоїв, повалили на сходи, де продовжували наносити удари кулаками і ногами лежачому ОСОБА_12 . Після того як потерпілий ОСОБА_12 піднявся на ноги, продовжили умисні злочинні дії, наносячи численні удари ногами і кулаками по голові та тілу потерпілого до моменту, коли останній вирвався та втік в середину під`їзду.

Своїми хуліганськими діями, які були охоплені єдиним злочинним умислом, обвинувачені спричинили потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді перелому спинки носа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а потерпілому ОСОБА_12 - тілесні ушкодження у вигляді саден у лобно-тім`яній ділянці справа, на нижній повіці лівого ока, в ділянці носа, на слизовій оболонці та червоній каймі верхньої губи, поверхневого садна на правому передпліччі, синців на потиличній ділянці, на лівій вушній раковині, в ділянці лівого ока, на грудях зліва, на обох передпліччях, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи.

У судовому засіданні обвинувачені свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнали повністю, не заперечили фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснення дали аналогічні обвинувальному акту. Щиро розкаялися у скоєному. Цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не визнали.

Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що 16.03.2021 року приблизно о 22.30 год. йому, як голові ЖБК, зателефонувала мешканка будинку ОСОБА_14 та повідомила, що на 13-му поверсі першого під`їзду будинку №65 по вул. Кн. Ольги у м. Львові група молодих людей розпиває алкогольні напої, голосно розмовляє та порушує громадський порядок. Він разом із своїм заступником ОСОБА_13 піднявся на 13 поверх та зробив зауваження хуліганам, попросив їх покинути приміщення під`їзду. Вони погодились і спустились ліфтом на перший поверх. Однак, обвинувачені очікували їх. Почали конфліктувати, нецензурно висловлювались. Стали наносити йому численні удари кулаками та ногами по голові, тулубу, кінцівках, повалили на сходи, де продовжували наносити удари кулаками і ногами. В результаті хуліганських дій обвинувачених йому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді саден, синців та крововиливу, у зв`язку з чим він звертався до лікаря.

Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні заявлений ним цивільний позов підтримав, просить стягнути з обвинувачених 1267 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, а також 10 000 грн. витрат на правничу допомогу. Просить позов задоволити. В подальшому від представника потерпілого надійшла заява про розгляд справи у відсутності потерпілого, а також зазначено, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків завданих злочином повністю підтримав та просив суд їх задовольнити. Також вказав, що обвинувачені до теперішнього часу не відшкодували завдану шкоду кримінальним правопорушенням та не принесли вибачень потерпілому. Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення стан потерпілого різко погіршився. Просив при призначенні міри покарання врахувати дані обставини та застосувати максимальну міру покарання передбачену санкцією ч.2 ст. 296 КК України.

Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, від його представника в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі потерпілого, а також вказано, що обвинувачені до теперішнього часу не відшкодували завдану шкоду кримінальним правопорушенням та не принесли вибачень потерпілому. Просив при призначенні міри покарання врахувати дані обставини та застосувати максимальну міру покарання передбачену санкцією ч.2 ст. 296 КК України.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, у судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались інші зібрані по справі докази, так як за згодою учасників процесу дослідження останніх визнано недоцільним.

Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що вина обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення доведена повністю, а їх дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, так як вони групою осіб грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

При призначенні обвинуваченим виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суд визнає щире розкаяння.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_9 є рецидив злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не встановлено.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

При призначенні обвинуваченим покарання суд зазначає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, разом з тим, як передбачено ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому, суд враховує особи винних, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став і знову скоїв кримінальне правопорушення; те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у психоневрологічному диспансері та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у психоневрологічному диспансері та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває.

Суд бере до уваги, що обвинувачена ОСОБА_11 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, скоїла злочин, будучи неповнолітньою, на обліку у психоневрологічному диспансері та КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» не перебуває, має на утриманні 2 малолітніх дітей, віком 1 та 5 років .

Беручи до уваги дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, а також наведене вище суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд приймає до уваги й те, що останній вироком Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2024 року у справі 465/8204/20 засуджений за вчинення 15.11.2020 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України до покарання, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі. З урахуванням того, що новий злочин, за який ОСОБА_9 засуджується у даному кримінальному провадженні, вчинено до постановлення вироку Личаківського районного суду м. Львова від 06.03.2023 року, остаточне покарання обвинуваченому підлягає визначенню із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України. При цьому, з урахуванням відсутності обтяжуючих обставин, наявності пом`якшуючих покарання обставин, беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, проте матеріальну та моральну шкоду потерпілим відшкодовано не було, при обранні остаточного покарання обвинуваченому суд вважає за можливе застосувати принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, визначеним ОСОБА_9 попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2024 року.

Згідно Закону України № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року статтю 72 КК України було доповнено частиною 7 такого змісту домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі».

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суд на підставі ч. 7 ст. 72 КК України вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 до покарання і строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 28.04.2021 до 26.06.2021, оскільки положення ч. 7 ст. 72 КК України, які набрали чинності 28.03.2024 на підставі Закону № 3342-IX від 23.08.2023, поліпшують становище останнього.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує те, що він скоїв злочин під час відбування покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.06.2020, згідно з яким ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та засуджений до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 2 роки. А тому покарання йому слід призначити у вигляді позбавлення волі, з врахуванням положень ст.71 КК України.

Згідно Закону України № 3342-IX «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23 серпня 2023 року статтю 72 КК України було доповнено частиною 7 такого змісту «домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі».

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суд на підставі ч. 7 ст. 72 КК України вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 до покарання і строк перебування його під цілодобовим домашнім арештом з 28.04.2021 до 13.05.2023, оскільки положення ч.7 ст. 72 КК України, які набрали чинності 28.03.2024 на підставі Закону № 3342-IX від 23.08.2023, поліпшують становище останнього.

Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_11 суд входить з того, що остання раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає, що покарання їй слід призначити у виді позбавлення волі із застосуванням випробування, відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України, з покладенням на неї передбачених ст. 76 КК України обов`язків, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам індивідуалізації та співмірності заходу примусу.

Вирішуючи питання щодо заявлених цивільних позовів у даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болі і стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів її сім`ї або близьких родичів; у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням або ушкодженням її майна; у приниженні честі і гідності фізичної особи, а також діловій репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Оцінюючи докази, надані потерпілим ОСОБА_12 до цивільного позову, суд вважає, що з обвинувачених слід солідарно стягнути суму заподіяної матеріальної шкоди на придбання ліків в розмірі 1267 грн

Вирішуючи питання стягнення моральної шкоди суд враховує глибину фізичного болю і душевних страждань, які потерпілий зазнав внаслідок тілесних ушкоджень, нанесених обвинуваченими та вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 30 000 грн. Окрім цього, з обвинувачених слід солідарно стягнути кошти на правову допомогу в сумі 10 000 грн. відповідно до ст.124 КПК України.

Оцінюючи докази, надані потерпілим ОСОБА_13 до цивільного позову, суд враховує глибину фізичного болю і душевних страждань, які потерпілий зазнав внаслідок тілесних ушкоджень, нанесених обвинуваченими та вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в розмірі 15000 грн. Окрім цього, з обвинувачених слід солідарно стягнути кошти на правову допомогу в сумі 10 000 грн. відповідно до ст.124 КПК України.

Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов. (ч.1 ст. 326 КПК України)

Оскільки потерпілі подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, та зазначили, що цивільні позови підтримують у повному обсязі, суд вважає за можливим розглянути цивільні позови у відсутності потерпілих.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 120, 124,129,326, 349, 368-371, 373-375, 392-395 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням за попереднім вироком Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2024 (справа №465/8204/20), призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання у виді позбавлення волі за вироком Франківського районного суду м. Львова від 22.04.2024 у справі №465/8204/20, частково відбуте ОСОБА_9 до часу приведення нового вироку до виконання.

На підставі ч.7 ст. 72 КК України ОСОБА_9 у строк покарання зарахувати строк перебування під цілодобовим арештом з 28 квітня 2021 року по 26 червня 2021 року, із розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1, 4 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_10 , остаточне покарання за сукупністю вироків, та до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11.06.2020 у кримінальній справі №462/2937/20, у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч.7 ст. 72 КК України ОСОБА_10 у строк покарання зарахувати строк перебування під цілодобовим арештом з 28 квітня 2021 року по 13 травня 2023 року, із розрахунку 3 дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити її покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітню (на момент події кримінального правопорушення) ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 - задоволити частково.

Солідарно стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в користь потерпілого ОСОБА_12 1267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити.

В порядку ст.120,124 КПК України стягнути в рівних частинах з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в користь потерпілого ОСОБА_12 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 - задоволити частково.

Солідарно стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в користь потерпілого ОСОБА_13 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

В решті вимог позову відмовити.

В порядку ст.120,124 КПК України стягнути в рівних частинах з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в користь потерпілого ОСОБА_13 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Речові докази:

- DVD-R диски із записами з нагрудних камер працівників поліції та із записом подій, які відбувались 16.03.21 за адресою: м.Львів, вул. Кн.Ольги, 65 - залишити в матеріалах справи.

- Оригінал заключення лікаря-окуліста, оригінал результатів КТ, оригінал медкарти амбулаторного хворого ОСОБА_12 - повернути потерпілому ОСОБА_12 .

- Оригінал медкарти амбулаторного хворого ОСОБА_13 , ренген-знімки - повернути потерпілому ОСОБА_13 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, наведених ст. 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1