Справа №297/531/25
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

18 квітня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей Берегівської міської Ради ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000829 від 28.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегове Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, судимого вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 10.01.2024, громадянина України,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

встановив:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000829 від 28 листопада 2024 року, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він в ніч з 26.11.2024 на 27.11.2024 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в період дії воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправну діяльність, знаходячись на території автомобільної мийки «LuxWash», що по вулиці Мукачівській, 201 у місті Берегове, власником якої є фізична-особа підприємець ОСОБА_10 , підійшовши до терміналів авто-мийки, які розміщенні в боксах для миття автомобілів, шляхом віджиму відкрили металеві дверцята шести терміналів, звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 30400 гривень, після чого зникли з місця події з викраденими грошовими коштами та розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоду на вищевказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 29.11.2024 о 23 годині 07 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в період дії воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_6 , впевнившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли викрити їх протиправну діяльність, знаходячись на території автомобільної мийки «BeregWash», що по АДРЕСА_2 , власником якої є фізична-особа підприємець ОСОБА_11 , підійшоши до терміналів авто-мийки, які розміщенні в боксах для миття автомобілів, шляхом віджиму відкрили металеві дверцята чотирьох терміналів, звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 6634 гривень, після чого зникли з місця події з викраденими грошовими коштами та розпорядилися ними на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

16 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000829 від 28.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України строком на 60 днів, мотивоване тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.01.2025 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого ухвалою Берегівського районного суду від 21 лютого 2025 року, було продовжено до 12:30 год. 21 квітня 2025 року. Вина ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження доказами. Разом з тим, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати, оскільки такий, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. А тому, прокурор просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн..

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підтримала, з підстав, зазначених в такому та пояснила, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого ухвалою суду було продовжено до 12:30 год. 21 квітня 2025 року. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, та який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Разом з тим, ризики, за яких під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати. Так, на думку сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі до восьми років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Разом з тим, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків злочину та інших учасників кримінального провадження, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Додала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, встановленим під час досудового розслідування. Просила клопотання задоволити.

Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо продовження строку дії відносно її підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Обвинуваченний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Інші учасники кримінального провадження підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження з приводу даного клопотання, дослідивши матеріали такого та перевіривши матеріали обвинувального акта, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.97, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 08 січня 2025 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 25 лютого 2025 року.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2025 року, строк дії запобіжного заходу виді тримамання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було продовжено до 12:30 год. 21 квітня 2025 року.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що такий обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Так, санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також враховує тяжкість покарання, що йому загрожує.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (частина 1).

Відповідно до п. 5 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В ході судового розгляду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки такий обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення від п`яти до восьми років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України, враховуючи, що такий підозрюється у вчиненні злочину.

Також, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на потерпілих та інших осіб в даному кримінальному провадженні, шляхом погрози чи тиску, з метою зміни їх показів чи відмови від надання таких в ході судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, суд вважає, що існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, знаходячись на волі, зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

Аналогічним чином ОСОБА_5 може незаконно впливати на понятих, які брали участь у слідчих діях.

Разом з тим, враховуючи, що обивинувачений ОСОБА_12 є раніше судимим, суд вважає, що існує ризик, що такий може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, суд враховує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчим суддею Берегівського районного суду Закарпатської області було встановлено наявність вищевказаних ризиків, у зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді від 08.01.2025 відносно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Наявність вищевказаних ризиків було встановлено і ухвалою Берегівського районного суду Закарпатскої області від 21 лютого 2025 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ..

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, вказані ризики не зменшились та продовжують існувати.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював (у справі Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, Феррарі-Браво проти Італії, Мюррей проти Сполученого Королівства), що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Таким чином, на думку суду, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, з врахуванням встановлених обставин, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, те, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вказаним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для зміни відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під варто на більш м`який запобіжний захід, як просила сторона захисту, оскільки застосування такого буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, встановленим в ході судового розгляду даного клопототання.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наведених обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, слідчий суддя вважає, що в разі внесення підозрюваним застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату її закінчення в межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. 182, 183, 194, 196, 197, 314, 315 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000829 від 28.11.2024 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вичненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів до 12:30 годин 16 червня 2025 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки передбачені п. 1-4,8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати за першим викликом до прокурора та суду;

-не відлучатись з території Закарпатської області без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали закінчується 16 червня 2025 року о 12:30 годин.

Ухвала протягом 7 діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_13