Справа № 151/276/25
Провадження № 1-кп/151/55/25
УХВАЛА

про призначення справи до судового розгляду та

продовження строку тримання під вартою

09 травня 2025 року селище Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючої судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Чечельницького районного суду Вінницької області підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000117, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 січня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До Чечельницького районного суду Вінницької області з Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов вищевказаний обвинувальний акт.

07 квітня 2025 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

05 травня 2025 року прокурор Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 надіслав на електронну адресу суду клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 13.03.2025 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 10.05.2025. Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, зокрема показаннями свідків, актом службового розслідування та іншими матеріалами у своїй сукупності. У той же час, ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати та жодним чином не зменшилися. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, усвідомивши невідворотність покарання, останній без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Без продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, зокрема продовжити ухилятися від проходження військової служби, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відтак, необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ним незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою. Також, ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258, 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України. Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та за сукупності наведених обставин, просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів без визначення застави.

07 травня 2025 року на електронну адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу. Клопотання мотивоване тим, що у провадженнi Чечельницького районного суду Вiнницької областi перебуває клопотання прокурора Гайсинського вiддiлу Вiнницької спецiалiзованої прокуратури у сферi оборони Пiвденного регiону про продовження строку тримання пiд вартою вiдносно його пiдзахисного ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненнi кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Ухвалою слiдчого судді Гайсинського районного суду Вiнницької областi вiд 13.03.2025 стосовно ОСОБА_4 застосовано запобiжний захiд у виглядi тримання пiд вартою строком до 10.05.2025. Вважає, що на даний час пiдстави для подальшого тримання ОСОБА_4 вартою вiдсутнi, а ризики, на якi посилається сторона обвинувачення, можуть бути попередженi застосуванням бiльш м`якого запобiжного заходу - цiлодобового домашнього арешту, з огляду на таке: критичний стан здоров`я обвинуваченого та неможливiсть отримання належної медичної допомоги в умовах тримання пiд вартою. ОСОБА_4 страждає на низку хронiчних захворювань, перебiг яких значно ускладнився та якi продовжують прогресувати в умовах утримання пiд вартою, створюючи peальну загрозу його життю та здоров`ю, а саме згiдно з медичною довiдкою Чечельницького районного медико-санiтарного закладу у ОСОБА_4 . дiагностовано виразкову хворобу шлунка у стадії загострення. Пiд час перебування у вiйськовiй частинi НОМЕР_1 ОСОБА_4 був госпiталiзований з дiагнозом "хронiчний гастроентерит, фаза загострення, дерматит правого плеча'', йому було рекомендовано стацiонарне обстеження та лiкування. Медична картка з вiйськової частини мiстить неодноразовi записи лiкарiв (хiрурга, терапевта) про нагальну необхiднiсть проведення ОСОБА_4 поглибленого медичного обстеження та госпiталiзацiї для встановлення точного дiагнозу та визначення ступеня тяжкостi захворювань шлунково-кишкового тракту. На сьогоднiшнiй день стан здоров`я ОСОБА_4 є вкрай незадовiльним, він значно втратив вагу, скаржиться на постiйний бiль у дiлянцi шлунку, загальну слабкiсть та погане самопочуття. Належна медична допомога, адекватне обстеження та лiкування в умовах утримання в Вiнницькому зональному вiддiлi Вiйськової служби правопорядку йому не надаються в повному та необхiдному обсязi, про що було подано вiдповiдну скаргy керiвництву установи. Тримання пiд вартою особи з такими серйозними захворюваннями без можливостi отримання квалiфiкованої медичної допомоги є

несумiсним з вимогами cтатті 3 Конвенцiї про захист прав людини i основоположних свобод та може призвести до незворотних наслiдкiв для його здоров`я. Щодо необгрунтованості та суттєвого зменшення iнтенсивностi ризиків, передбачених cт. 177 КПК України зазначив, що прокурор у своєму клопотаннi посилається на ризики, передбаченi п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, він вважає, що цi ризики на даний момент або не пiдтвердженi належними доказами, або їх iнтенсивнiсть суттєво зменшилася, або ж вони можуть бути ефективно попередженi застосуванням бiльш м`якого запобiжного заходу. Щодо ризику переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), зазначив, що ОСОБА_4 на початку повномасштабного вторгнення добровiльно прибув для проходження вiйськової служби, його поточний критичний стан здоров`я об`єктивно обмежує будь-яку можливiсть переховуватися. Застосування цiлодобового домашнього арешту за мiсцем проживання його матері, АДРЕСА_1 з покладанням вiдповiдних процесуальних обов`язкiв та можливим застосуванням електронного засобу контролю є достатньою гарантiєю його належної процесуальної поведiнки. Щодо ризику незаконного впливу на свiдкiв (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК), зазначив, що досудове розслiдування у даному кримiнальному провадженнi завершено, обвинувальний акт скеровано до суду, усі основні свiдки вже допитані, прокурором не наведено жодних конкретних фактiв чи доказiв, якi б свiдчили про намiри або реальну можливiсть ОСОБА_4 незаконно впливати на свiдкiв, перебуваючи пiд домашнiм арештом. Щодо ризику продовження кримiнального правопорушення або вчинення нового (п. 5 ч. 1 ст.177 КПК) зазначив, що з огляду на тяжкий стан здоров`я, ОСОБА_4 фiзично не в змозi продовжувати ухилення вiд вiйськової служби або вчиняти iншi кримiнальнi правопорушення. Головною метою ОСОБА_7 заходу є забезпечення його фундаментального права на охорону здоров`я та життя. Зазначив, що ОСОБА_4 не проходив належного медичного огляду вiйськово-лiкарською комiсією (ВЛК) перед направленням до вiйськової частини, що ставить пiд cyмнів об`єктивну можливiсть проходження ним вiйськової служби за станом здоров`я навіть до моменту iнкримiнованих подiй. Також зазначив, що ОСОБА_4 характеризується тим, що добровiльно став на захист Батькiвщини, на момент iнкримiнованих йому подiй, його мати, ОСОБА_8 , тяжко хворiла, цi надзвичайнi сiмейнi обставини, хоча i не виправдовують самовiльного залишення частини, проте суттєво вплинули на його психоемоцiйний стан та мають бути враховані судом при вирiшеннi питання про запобiжний захiд, як такі, що характеризують особу та умови його життя, застосування до ОСОБА_4 домашнього арешту дозволить йому терміново пройти необхiдне медичне обстеження та розпочати лiкування, що є критично важливим для збереження його здоров`я та життя, а також забезпечить виконання завдань кримiнального провадження його участь у судових засіданнях. Просить вiдмовити у задоволеннi клопотання про продовження строку тримання пiд вартою вiдносно ОСОБА_4 , змiнити йому запобiжний захiд з тримання під вартою на цiлодобовий домашнiй арешт, визначивши мiсце його цiлодобового перебування за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки, передбаченi ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слiдчого, не вiдлучатися iз зазначеного житла без дозволу суду, прокурора, слiдчого, повiдомляти суд, прокурора, слiдчого про змiну свого мiсця проживання, пройти курс лiкування згiдно з рекомендацiями лiкарiв, носити електронний засiб контролю, якщо суд визнає за доцiльне. Визначити строк дії ухвали про застосування запобiжного заходу у виглядi цiлодобового домашнього арештy в межах строку досудового розслiдування/судового розгляду, але не бiльше двох мiсяцiв.

Прокурор ОСОБА_3 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції просив призначити справу до судового розгляду вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає. Крім того, підтримав клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою з підстав викладених у ньому. Наголосив, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не зникли. Крім того, зазначив, що відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою. Інший запобіжний захід, а саме у виді цілодобового домашнього арешту бути не може, тому просив відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив змінити міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Зауважив, що пішов служити сам, наміру іти в СЗЧ не мав, покинув військову частину тільки з причини значного погіршення стану здоров`я, через, що схуд на 56 кілограм та не мав сили продовжувати військову службу. Для проходження ВЛК йому потрібний був лист з військової частини, який йому не надавався. Спілкувався в онлайн режимі з лікарем із Дніпра, який поставив йому діагноз гастроденіт та виписав лікування, однак цього було замало. Повідомив про те, що знаходиться вдома поліцію та військову службу правопорядку, останні дозволили йому залишитися вдома та зазначили, що приїдуть до нього самі. Наміру переховуватися від слідства та суду у нього немає та не було. Хоче лише пройти ВЛК та розпочати лікування, яке на даний час йому необхідне. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечував.

Захисник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , який, також приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не заперечував проти призначення справи до судового розгляду. Щодо запобіжного заходу зазначив, що на його думку прокурором не доведено наявність ризиків для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим підтримав подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з підстав викладених у ньому. Наголосив на підстави заявлення ним такого клопотання та просив його задовольнити з метою надання можливості його підзахисному пройти належне обстеження стану здоров`я та отримати належне лікування, що у межах гауптвахти неможливе. Просить клопотання про зміну запобіжного заходу задовольнити, у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсуднє Чечельницькому районному суду Вінницької області відповідно до статей 32, 33 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, а тому, суд приходить до висновку про можливість призначення справи за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

Частиною 5 ст. 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд, у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Згідно з ч. 1 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

З вказаних підстав суд вважає за необхідне з метою повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, доручити уповноваженому органу з питань пробації скласти та надати суду досудову доповідь відносно обвинуваченого, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує його особу.

Щодо запобіжного заходу суд зазначає наступне.

Згідно ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 березня 2025 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк дії якого закінчується 10 травня 2025 року і розгляд кримінального провадження до вказаної дати не може бути закінчено.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 даної статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі ''Ілійков проти Болгарії'' №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що ''суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів''.

Суд вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258, 258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості покарання за інкриміноване йому діяння, те, що на даний час кримінальне провадження по суті ще не розглянуто, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню, оскільки ризики, що існували під час обрання даного запобіжного заходу продовжують існувати, а зміна запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт в даному випадку не є можливою, оскільки нормами КПК України не передбачено іншого виду запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого і захисника про необхідність зміни запобіжного заходу, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я обвинуваченого не спростовують наявність вищевказаних обставин та є недостатніми для зміни запобіжного заходу на даній стадії судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176, 183, 331, 314, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000117, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 січня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на 16 травня 2025 року об 11 годині 00 хвилин.

Судовий розгляд кримінального провадження у справі здійснюватиметься одноособово суддею Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ..

Викликати для участі у судовому засіданні учасників справи.

Зобов`язати Гайсинський районний сектор №2 філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області, відповідно до ст. 314-1 КПК України, для забезпечення суду інформацією скласти досудову доповідь, що характеризує обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя : АДРЕСА_1 , для прийняття судового рішення про міру покарання та подати до суду в термін до 15.05.2025.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 09 травня 2025 року по 07 липня 2025 року включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому, прокурору, захиснику та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_9