ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1402/25 Справа № 183/624/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Самарівської окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що з аналізу змісту клопотання прокурора, останній визначив метою накладення арешту на зазначену земельну ділянку та комплекс будівель та споруд за адресою: с. Хащеве, вулиця Овчаренко, будинок 2-Ш, припинення протиправної діяльності, забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, знищення майна на вказаних земельних ділянках та подальшого незаконного розпорядження і користування земельною ділянкою, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, яка загалом визначає підстави накладення арешту на майно.

Крім цього, слідчий суддя також зауважив, що органом досудового розслідування не було надано відомостей про заподіяння вказаним кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та її розміру, що в свою чергу, свідчить про невідповідність клопотання слідчого вимогам ч. 6 ст. 170 КПК України.

Також слідчий суддя зазначив, що у клопотанні не зазначено, за якими конкретними критеріями, майно, на яке просить накласти арешт, а саме земельну ділянку та комплекс будівель та споруд відповідає речовому доказу, виходячи з викладу обставин про кримінальне правопорушення.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що з клопотання та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав, що обґрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту на відповідне майно, а також розумних підозр вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, які входять до складу комплексу будівель та споруд (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32) та складаються з приміщення, А-1 площею 31.7 кв.м, приміщення, В-1 площею 14.5 кв.м, приміщення, Г-1 площею 76.2 кв.м, приміщення, Д-1 площею 130.6 кв.м, приміщення, Е-1 площею 62.1 кв.м, приміщення, Ж-1 площею 68.7 кв.м, приміщення, И-1 площею 172.2 кв.м, приміщення, К-1, приміщення, Л-1, приміщення, туалет, М площею 8.3 кв.м, приміщення, Н-1, приміщення, П-1 приміщення, Р-1, ворота, № 1, огорожі, № 2,3, навіс, Ю,У,Я, що розташовані по вул. Овчаренко 2-Ш, с. Хащеве Самарівського району та на праві приватної власності належить ТОВ «ДОТ Світлячок» (, юридична адреса: 52001, Дніпропетровська область, Дніпровський р-н, місто Підгородне, ВУЛИЦЯ ДЕРЖАВНА, будинок 35) шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном; накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0004 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги по суті, прокурор посилається на те, що комплекс будівель та споруд «ДОТ Світлячок», як комплекс фізичних предметів нерухомого майна, був об`єктом кримінально-протиправних дій, тобто в силу положень ст. 98 КПК України, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

При цьому вказує, що слідчий суддя, надаючи оцінку обставинам, на які не посилався прокурор, як на підстави для арешту майна так і на обґрунтування необхідності арешту, фактично вийшов поза межі клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Так, зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до статей 7 та 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

Так, за наявними матеріалами, долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що в провадженні СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 21 вересня 2021 року до ЄРДР за № 0000048, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

08 липня 2022 року, у даному кримінальному провадженні було проведено огляд земельної ділянки площею 2,0900 га та комплексу будівель та споруд за адресою: с. Хащеве, вулиця Овчаренко, будинок 2-Ш, які постановою слідчого від 08 липня 2022 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно змісту клопотання про арешт майна, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на вказані об`єкти нерухомого майна та земельну ділянку, оскільки вони мають значення речових доказів, а також є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Однак, прокурором не доведено, що вказані об`єкти нерухомого майна та земельна ділянка відповідають критеріям речового доказу, які зазначені у ст. 98 КПК України, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, у даному кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру, а об`єкти нерухомого майна та земельна ділянка, на які прокурор просить накласти арешт, в розумінні диспозиції ч. 3 ст. 190 КК України та фабули кримінального провадження, не є предметом або знаряддям вчиненого кримінального правопорушення. Прокурором не наведено достатнього обґрунтування того, якими чином вказане майно може бути використане як доказ для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Окрім цього, клопотання прокурора не містить посилання знаряддям при вчиненні яких саме дій та у який спосіб вказане майно було використано; які саме сліди воно на собі зберегло; які саме відомості та щодо яких обставин, які мають значення для справи, воно містить та як незастосування арешту щодо конкретних речей унеможливить використання їх як доказів у кримінальному провадженні.

Прокурором також не доведено співрозмірність арешту виявлених об`єктів, оскільки розмір спричиненої шкоди органом досудового розслідування не визначений та матеріали справи не містять доказів встановлення розміру такої шкоди.

При цьому також враховується, що частиною 4 ст. 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Тобто, накладення арешту на будівлі та споруди ОВ «ДОТ Світлячок», в тому числі шляхом заборони користування, як про це просить прокурор як у своєму клопотанні, так і в апеляційній скарзі, суттєво обмежить юридичну особу в здійсненні господарської діяльності.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, врахував правову підставу для відмови у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

З огляду на вищенаведене, оскаржене рішення слідчого судді постановлено відповідно до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим, апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржена ухвала має бути залишена без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Самарівської окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000048, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4