УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2024 року

м. Київ

справа № 308/6983/25

провадження № 51-2202ск25

Верховний Суд колегією Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

21 травня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2025 року,

встановив:

Ухвалою слідчого суддіУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000248 від 27 березня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України (далі - КК) про надання дозволу на проведення обшуку.

Надано старшому слідчому відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження

№ 0000248 від 27 березня 2025 року, відповідно до ч. 3 ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) дозвіл на проникнення до будинку АДРЕСА_1 , який є зареєстрованим та фактичним місцем проживання ОСОБА_6 , з метою врятування майна, а саме: ідентифікованих грошових коштів наступних серій та номерів: QH49135404A, QE7856192A, HE96975494B, BB22936139B, яке фактично відбулось 20 травня 2025 року.

Визначено, що дана ухвала не надає дозволу на повторне проникнення до вказаного володіння.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в особі захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

21 травня 2025 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки зазначене рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Скаржники звернулись до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необгрунтованість вищезазначених судових рішень порушують питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі № 494/6/18).

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК.

Скарги на інші ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, з посиланням на вищезазначену норму закону, зазначив, що до слідчого судді було подано клопотання слідчого відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення обшуку у будинку АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження

№ 0000248 від 27 березня 2025 року. А відтак, рішення слідчого судді, постановлене за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на обшук та про відмову в задоволенні такого клопотання, в апеляційному порядку окремому оскарженню не підлягає.

На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вищезазначена ухвала слідчого судді не може бути переглянута судом апеляційної інстанції, оскільки не входить до визначеного КПК переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в особі захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2025 року,суддя апеляційного суду діяв у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Безпідставними є доводи скаржників щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягало у тому, що суди не повідомили про день та час розгляду клопотання про надання дозволу на обшук та апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 234 КПК клопотання про обшук розглядається у суді в день його надходження за участю слідчого або прокурора. Тобто, закон не передбачає виклик у судове засідання осіб, у житлі яких проводився обшук.

Також за змістом глави 31 КПК повідомлення учасників провадження про день та час судового засідання здійснюється у разі відкриття апеляційного провадження, проте, в даному випадку, у відкритті провадження було відмовлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 09 червня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3