Справа № 481/479/22
Провадж.№ 1-кп/481/19/2025
УХВАЛА

31.07.2025 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000365 від 18 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 185 КК України.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується по ряду епізодів у таємному викраденні чужого майна, поєднаного із проникненням у житло, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч.3 ст.185 КК України та по епізоду за ч. 3 ст. 357 КК України у незаконному заволодінні будь - яким способом паспортом громадянина України.

Як вбачається зі змісту обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчинених повторно, поєднаного із проникненням у житло, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, які мали місце: 18.12.2021 приблизно о 19:00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_7 з домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де викрадено майно ОСОБА_8 на загальну суму 99300,01грн.

Та у викрадені чужого майна, вчинених повторно, поєднаного із проникненням у житло, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, які мали місце: 18.12.2021 у верічній час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 з домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де викрадено майно належне ОСОБА_9 , вартістю 1160,90грн.

Крім цього, ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному заволодінні будь - яким способом паспортом громадянина України, яке мало місце 18.12.2021 у верічній час (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) за попередньою змовою з ОСОБА_7 з домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_9 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , передбаченої ч. 3 ст. 357 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду викрадення чужого майна 18.12.2021, яке мало місце в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_9 на загальну суму 1160,90грн. у зв`язку з втратою чиності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав заявлені клопотання свого захисника та просив задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотань не заперечував.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 12 КК України у редакції, чинній станом на 31.07.2025 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, кваліфікується як кримінальний проступок.

З пункту 2 ч. 1 ст. 49 КК України вбачається, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи те, що загальний строк у три роки, визначений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, з моменту інкрімінованого ОСОБА_5 проступку сплив 18.12.2024 року, обвинувачений за весь період часу не ухилявся від досудового розслідування або суду, суд вважає, що вказане є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до КПК України таке звільнення є обов`язковим.

Частиною 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність та якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» та ст.7 Закону України Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1.01.2021 складає 2270,00грн., станом на 1.01.2025 - становить 3028грн.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2025 - 3028 грн.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв`язку із чим, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

З цих підстав, ураховуючи положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КК України, оскільки вартість викраденого майна по одному з епізодів відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась часткова декриміналізація вчиненого обвинуваченим діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження в тій частині, де по одному з епізодів, вартість викраденого є меншою, ніж верхня межа для притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України по епізоду від 18.12.2021 о 19:00 год. щодо вчинення крадіжки майна на суму 99300,01грн. належного потерпілій ОСОБА_8 , яке мало місце за адресою: АДРЕСА_1, продовжити.

Цивільні позови по справі не заявлені.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, ст. ст. 5, 49 КК України, п.4-1 ч.1 ст. 284, 286, ст. 479-2 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , передбаченої ч. 3 ст. 357 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з втратою чиності закону, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння - задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Кримінальне провадження №0000365 від 18 грудня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України - закрити, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000365 від 18 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 18.12.2021 відносно потерпілої ОСОБА_9 , закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Провадження №0000365 від 18 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом від 18.12.2021 вчиненого о 19:00 год. відносно потерпілої ОСОБА_10 - продовжити розглядом в загальному порядку.

Матеріали кримінального провадження щодо закритих епізодів передати до Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Ухвала в частині закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04 серпня 2025.

Суддя ОСОБА_11