Справа №: 127/1615/25
Провадження №: 1-кп/127/42/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 16.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вуглегірськ Артемівського району Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014) та ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в умовах воєнного стану та період збройного конфлікту, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, діючи відповідно до вимог указу так званого голови «ДНР» від 19.02.2022 № 29 «Про проведення загальної мобілізації», будучи обізнаним про те, що збройні формування так званої «ДНР» своїми спільними узгодженими діями з армією рф здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, 26.02.2022 перейшов на бік ворога, вступивши на військову службу до збройних формувань терористичного угрупування «ДНР», яка організована та озброєна рф.

Так, на підставі наказу так званого військового комісара «ДНР» по Єнакієвському району від 26.02.2022 № 345/1 ОСОБА_5 призваний на військову службу по мобілізації та зарахований до складу НОМЕР_1 окремої мотострілецької бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » народної міліції «ДНР», отримав форму зразка збройних сил рф, звання рядовий, зброю та набої до неї.

Після чого, ОСОБА_5 на підставі наказів військового командування «ДНР» та рф у межах загального плану захоплення території України, діючи у складі 3 омсбр в/ч НОМЕР_2 , до 06.03.2022 включно, у форменому одязі зразка збройних сил рф зі зброєю, будучи вірним військовій присязі збройних сил «ДНР», виконував відповідні вказівки та завдання, а також приймав безпосередню участь у заходах з окупації території України на сході та створенні плацдарму для подальших наступальних дій збройних формувань «ДНР» та рф в Україні.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту та в умовах воєнного стану, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, будучи обізнаним про те, що збройні формування так званої «ДНР» своїми спільними та узгодженими діями з армією рф здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, з 07.03.2022 по теперішній час проходить військову службу у збройних формуваннях терористичного угруповання «ДНР», яка організована та озброєна рф.

Зокрема, з 07.03.2022 до 01.01.2023 ОСОБА_5 , будучи мобілізованим військовослужбовцем проходив військову службу у складі НОМЕР_1 окремої мотострілецької бригади « ІНФОРМАЦІЯ_2 » народної міліції «ДНР» (3 омсбр в/ч НОМЕР_2 , створена 16.10.2014, з пунктом постійної дислокації у АДРЕСА_2 ).

У зв`язку із тим, що 01.01.2023 3-я омсбр.в/ч НОМЕР_2 включена до складу сухопутних військ рф та перейменована на ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_3 омсбр, в/ч НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 починаючи з 01.01.2023 до квітня 2023 року проходив службу за мобілізацією у НОМЕР_5 омсбр в/ч НОМЕР_4 .

Після чого, ОСОБА_5 з квітня 2023 року був переведений для подальшого проходження службу за мобілізацією до НОМЕР_6 стрілецького полку народної міліції «ДНР» в/ч НОМЕР_7 , де проходив службу.

Надалі, ОСОБА_5 з серпня 2023 року (точний час не встановлений) підписав контракт строком на 3 роки зі збройними силами «ДНР», та по теперішній час проходить службу за контрактом у 1-й стрілецькій роті НОМЕР_8 стрілецького батальйону НОМЕР_9 стрілецького полку народної міліції «ДНР» в/ч НОМЕР_7 на посаді снайпера. Крім того, ОСОБА_5 видано іменний жетон АБ-097274.

У подальшому, ОСОБА_5 , проходячи військову службу за контрактом у форменому одязі зразка збройних сил рф зі зброєю, будучи вірним військовій присязі збройних сил «ДНР», діючи у складі збройних формувань «ДНР» та рф, на підставі відповідних наказів військового командування у межах загального плану захоплення території України, починаючи з 07.03.2022 виконував та по теперішній час продовжує виконувати відповідні завдання, у тому числі з охорони та оборони стратегічно важливих об`єктів Донецької області, зокрема облаштування блокпостів та здійснення інженерно-технічного облаштування позицій біля населених пунктів Новобахмутівка-Керамік Донецької області, а також приймає участь у заходах з окупації та подальшої оборони захоплених територій України, шляхом здійснення військового опору Збройним Силам України.

Досудове провадження та судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався (in absentia) за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 , який показів суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 «Шомоді проти Італії», проведення заочного розгляду кримінального провадження відповідатиме принципам, закріпленим у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (право на справедливий суд), тільки в тому випадку, якщо з боку державних органів будуть вжиті заходи забезпечення ретельної перевірки «з метою встановлення поза обґрунтованим сумнівом того, чи дійсно особа беззастережно відмовилася від свого права виступати в суді».

До початку судового процесу за відсутності обвинуваченого суд зобов`язаний переконатися, що обвинувачений був повідомлений про судовий розгляд. Контрольні механізми в галузі прав людини, які вважають судовий розгляд «in absentia» допустимим у виняткових обставинах, передбачають, що в цьому випадку суди зобов`язані ще суворіше дотримуватися права обвинуваченого на захист. До таких прав також відноситься право на допомогу адвоката, навіть якщо обвинувачений відмовився особисто бути присутнім на суді («Пелладоах проти Нідерландів»; «Пуатрімоль проти Франції»).

Положенням ст. 297-1 КПК України передбачена можливість здійснення спеціального досудового розслідування, в тому числі і щодо злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111 КК України, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 .

В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 12.09.2024 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111 КК України, також було направлено повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області для його допиту в якості підозрюваного, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора, однак обвинувачений ОСОБА_5 до слідчого не з`явився.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_7 , який був забезпечений державою з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, якому і було вручено повідомлення про підозру, про що свідчить розписка наявна в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, судом враховано, що обвинуваченого ОСОБА_5 постановою слідчого від 20.09.2024 оголошено у державний та міжнародний розшук.

Після чого, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.01.2025 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111 КК України, у порядку глави 24-1 КПК України, у зв`язку із тим, що останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховувався від органів слідства на території російської федерації.

Вказана інформація була в подальшому опублікована в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в газеті «Урядовий кур`єр».

Таким чином, факти систематичних викликів та повідомлень обвинуваченого ОСОБА_5 про необхідність явки до органів досудового розслідування повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.

У подальшому, після надходження кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111 КК України до суду, судом було вжито всіх заходів для інформування обвинуваченого про розгляд кримінального провадження відносно нього, шляхом розміщення повідомлень, як на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області, так і шляхом опублікування відповідної інформації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2025 було задоволено клопотання прокурора та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 111 КК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права стати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя суд оцінює, як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_7 , який був забезпечений державою з Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Захисник ОСОБА_7 у ході судового провадження зазначив, що у ході досудового провадження та судового розгляду він не мав можливості поспілкуватись та погодити позицію захисту із обвинуваченим ОСОБА_5 , а тому просив суд прийняти рішення на підставі матеріалів кримінального провадження.

Допитана у ході судового провадження свідок ОСОБА_8 , суду надала наступні показання, що вона являється уродженкою м. Дебальцеве Донецької області, де проживала до 2014 року, тобто до моменту окупації міста російськими військами.

Проживаючи у м. Дебальцеве Донецької області, ОСОБА_8 та її рідний брат товаришували із ОСОБА_5 . Станом на сьогоднішній день брат ОСОБА_8 проживає на території російської федерації та часто відвідує м. Дебальцеве Донецької області, яке перебуває в окупації.

Так, брат ОСОБА_8 неодноразово повідомляв, що у м. Дебальцеве Донецької області неодноразово зустрічав ОСОБА_5 , який перебував у військовій формі російської федерації. Свідок ОСОБА_8 також зазначила, що коли користувалась соціальною мережею «Вконтакте», на сторінці ОСОБА_5 бачила багато фотознімків останнього у військовій формі російської федерації, які були датовані 2023-2024 роками.

Також судом у ході судового провадження безпосередньо досліджені наступні докази надані стороною обвинувачення, належність та допустимість яких ніким не оспорюється, а саме:

?витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2023 за № 0000019;

?протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 01.02.2024, відповідно до якого на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 25.12.2023 № 0-3818т отримано інформацію з електронних інформаційних систем за абонентським номером НОМЕР_10 оператора мобільного зв`язку «Фенікс» (функціонує на території так званої «ДНР») на який зафіксовано обліковий запис месенджеру «Telegram», яким користується ОСОБА_5 . Із фотокартками із здійсненим листуванням, та оптичним диском, на якому зафіксована вказана інформація, які було оглянуто та досліджено у ході судового провадження;

?протокол огляду від 28.11.2023, відповідно до якого оглянуто інтернет сторінку соціальної мережі «Вконтакте» під іменем « ОСОБА_9 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 із зображеннями інтернет сторінки та оптичним диском на якому зафіксована відповідна інформація, які було оглянуто та досліджено у ході судового провадження;

?протокол огляду від 04.07.2024, відповідно до якого оглянуто інтернет-сторінку веб-порталу «Миротворець» під іменем « ОСОБА_5 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 із фотознімками інтернет сторінки та оптичним диском на якому зафіксована відповідна інформація, які були оглянути ті досліджені у ході судового провадження;

?висновок експерта № СЕ 19/102-24/7349-ФП від 30.04.2024, відповідно до якого на фотозображеннях до протоколу огляду від 28.11.2023 та фотозображенні громадянина України ОСОБА_5 , яке отримане із ЄІАС УМП зображена одна і та ж сама особа.

Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного.

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974» 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945 та 24.10.1945 набув чинності, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй. До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (XX) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту OOH; № 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у ст.ст. 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, який підписаний СРСР, правонаступником якого є рф.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та рф уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом рф від 02.03.1999 № 42-Ф3). Відповідно до статей 2 - 3 зазначеного Договору, рф зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та рф про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003 (ратифікований рф 22.04.2004), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Відповідно до ст.ст. 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Конституцією України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України (ст. 73).

Відповідно до ст.ст. 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

3 метою зміни меж території та державного кордону України під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та зс рф, 18.03.2014 в односторонньому порядку незаконно включено до складу рф території АР Крим та м. Севастополя, 07.04.2014 на території України в межах Донецької області створено терористичну організацію «донецька народна республіка» (далі - «днр»), а 27.04.2014 в межах Луганської області - терористичну організацію «луганська народна республіка» (далі - «лнр»), у складі яких утворені незаконні збройні формування.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та зс рф.

Так звані «донецька народна республіка» і «луганська народна республіка» є стійкими об`єднаннями невизначеної кількості осіб (більше трьох), створені з метою здійснення терористичної діяльності, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

У подальшому, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, а також АР Крим, громадянами рф та світовою спільнотою, у лютому 2022 року керівниками терористичних організацій «днр/лнр» оголошено так звану мобілізацію на окупованій території Донецької області, а 21.02.2022 рф визнано «донецьку народну республіку» та «луганську народну республіку» незалежними державами.

22.02.2022 президент рф направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено.

24.02.2022 приблизно о 05:00 год. президент рф оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому зс рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків. Аналогічні дії були вчинені підрозділами терористичних організацій так званих «днр/лнр», які увійшли у склад зс рф.

24.02.2022 указом Президента Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалась та діє до тепер.

Усвідомлюючи всі вказані вище обставини, ОСОБА_5 , будучи громадянином України, що підтверджується інформацією наданою ДМС України, згідно якої ОСОБА_5 має паспорт громадянина України серії НОМЕР_11 виданий Дебальцівським МВ ГУ МВС України в Донецькій області та паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_12 виданий 25.04.2014 органом 1433, які є дійсними та відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України» підтверджують громадянство України ОСОБА_5 , 26.02.2022 був призваний на військову службу по мобілізації відповідно до указу так званого голови «ДНР» № 29 від 19.02.2022, та зарахований до списків особового складу військової частини № НОМЕР_2 .

Згідно відкритих даних мережі інтернет, вказане незаконне збройне формування було сформовано 16.10.2014 як ІНФОРМАЦІЯ_2 » з пунктом постійної дислокації у АДРЕСА_2 , а з 24.02.2022 зазначена бригада брала участь у повномасштабному вторгненні рф в Україну. Починаючи з 01.01.2023 НОМЕР_13 окрема мотострілецька бригада « ІНФОРМАЦІЯ_2 » народної міліції «ДНР» (військова частина НОМЕР_2 ) включена до складу сухопутних військ рф та перейменована в ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_4 ).

Як вбачається із протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 01.02.2024, згідно якого на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 25.12.2023 № 0-3818т отримано інформацію з електронних інформаційних систем за абонентським номером НОМЕР_10 оператора мобільного зв`язку «Фенікс» (функціонує на території так званої «ДНР») на який зафіксовано обліковий запис месенджеру «Telegram», яким користується ОСОБА_5 , останній під час листування зі своїми товаришами неодноразово зазначає, що перебуває на військовій службі в зоні проведення бойових дій, а саме на окупованих територіях Донецької області, обвинувачений самостійно вказує в повідомленнях про його проходження військової служби у збройних силах рф, надсилає друзям фотоповідомлення рапортів, де він клопоче про переведення до іншої військової частини військових сил рф.

Також, ОСОБА_5 надсилає друзям фото із зображенням окопів та себе у військовій формі зразка рф, зазначаючи про те, що ці фото зроблені на окупованих територіях України, вказує про отримання ним конкретної суми заробітної плати, премій та надбавок. Своїй матері обвинувачений також у листуванні постійно зазначає, що він проходить військову службу в збройних силах рф, зокрема вказає, що на час листування знаходиться в м. Авдіївка, повідомляє, що має намір перевестись на військову службу до іншої військової частини рф.

У листуванні з абонентом під назвою « ОСОБА_10 », який, ймовірно, являється військовослужбовцем, ОСОБА_5 та абонент надсилають один одному списки військовослужбовців збройних сил рф, військові зведення бойових дій та фотокартки зображення зброї та амуніції.

Підсумовуючи вказане листування, судом встановлено, що з квітня 2022 року ОСОБА_5 був переведений для подальшого проходження військової служби до 109-го стрілецького полку так званої міліції «ДНР» (військова частина № НОМЕР_7 ), а у серпні 2023 року підписав контракт терміном на три роки зі збройними силами рф, де до цього часу проходить військову службу за контрактом на посаді снайпера 1 стрілецької роти НОМЕР_8 стрілецького батальйону НОМЕР_9 стрілецького полку (військова частина № НОМЕР_7 ).

Згідно відкритих даних мережі інтернет, підрозділи НОМЕР_6 стрілецького полку так званої народної міліції «ДНР» (військова частина № НОМЕР_7 ) приймали участь у бойових діях проти сил оборони України у період з 09.03.2022 по 09.11.2022 на території Херсонської області, а з 10.11.2022 по теперішній час на території Донецької області.

Про факт перебування ОСОБА_5 на військовій службі в збройних силах рф, яка здійснює окупацію територій України свідчить і протокол огляду від 28.11.2023, відповідно до якого булу оглянуто інтернет сторінку соціальної мережі «Вконтакте» під іменем « ОСОБА_9 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На даній сторінці, обвинувачений ОСОБА_5 зазначає особисту інформацію, яка не могла бути відома стороннім особам, зокрема число, місяць та рік народження, сімейний стан, вказуючи анкетні дані дружини та додаючи посилання на її особисту сторінку, зазначає, що він уродженець м. Вуглегірськ Артемівського району Донецької області. На сторінці містяться ряд фотокарток, з яких точно можна зрозуміти, що ОСОБА_5 проживає на тимчасово окупованій території, так званій «ДНР», 27.11.2021 він розміщує фотокартку із зображенням посвідчення водія на російській мові серії НОМЕР_14 , яке видане останньому МРЕО г. Донецьк 25.11.2021 у м. Дебальцеве, так званої «ДНР».

02.08.2022 обвинувачений розміщує свою власну фотокартку у військовій формі з автоматичною зброєю в руках та до вказаного запису наявні коментарі на російській мові зі словами: «Повертайся швидше та бережи себе». 04.08.2022 ОСОБА_5 знову розміщує дві своїх власних фотокартки у військовій формі з автоматичною зброєю в руках.

02.08.2022 ОСОБА_5 розміщує фото двох чоловіків, одним із яких являється сам обвинувачений, у військовій формі, які перебувають у військовій інженерній споруді типу «окоп», додаючи коментар російською мовою « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

04.08.2022 обвинувачений розміщує власну фотокартку у військовій формі з автоматичною зброєю в руках біля автомобіля на який нанесено латинську літеру «Z», додаючи коментар російською мовою «Тачка командира как ее не спасти».

09.09.2022 ОСОБА_5 розміщує власне фото у військовій формі, на лівій руці якого розміщений шеврон з латинською літерою «Z», додаючи коментар російською мовою «Армия днр видала».

16.04.2023 ОСОБА_5 розміщує власне фото у військовій формі з автоматичною зброєю в руках, на лівій руці якого розміщений шеврон з латинською літерою «Z».

Таким чином, на своїй особистій сторінці у забороненій мережі «Вконтакте», ОСОБА_5 сам вказує, що перебуває на військовій службі у збройних силах так званої «ДНР», носить військову форму зразка рф, помічає себе та техніку літерою «Z», яка є символом армії рф з початку повномасштабного вторгнення та до тепер.

Сумнівів у тому, що досліджена судом інтернет сторінка «Вконтакте» дійсно належить ОСОБА_5 , не має, оскільки вона містить надто багато особистої інформації, фото документів, які не можуть бути доступними широкому колу осіб. Більше того, висновком експерта № СЕ 19/102-24/7349-ФП від 30.04.2024 встановлено, що на фотозображеннях до протоколу огляду від 28.11.2023 (фото зі сторінки в соціальній мережі «Вконтакте») та фотозображенні громадянина України ОСОБА_5 , яке отримане із ЄІАС УМП зображена одна і та ж сама особа.

Свідок ОСОБА_8 , яка була допитана судом у ході судового провадження та до 2014 року приживаючи у м. Дебальцеве Донецької області, де і проживав ОСОБА_5 з яким вона тривалий час товаришувала, також підтвердила, що досліджена судом сторінка в забороненій мережі «Вконтакте» дійсно належить ОСОБА_5 , останній систематично розміщує на ній власні фотознімки у військовій формі російської федерації.

Крім того, свідок ОСОБА_8 зазначила, що її рідний брат, який проживає на тимчасово окупованій території, неодноразово зустрічав ОСОБА_5 , який перебував у військовій формі рф.

Так, стаття 111 КК України визначає державну зраду як діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові (ст. 5 Конституції України), територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності (ст. 1 Закону України «Про оборону України») і державній (стан захищеності державної влади), економічній (стан економіки, при якому забезпечується досить високе і стійке економічне зростання; ефективне задоволення економічних потреб; контроль держави за рухом і використанням національних ресурсів; захист економічних інтересів країни на національному і міжнародному рівнях) чи інформаційній (стан інформації, у якому забезпечується збереження визначених політикою безпеки властивостей інформації) безпеці України. Отже, державна зрада має кілька безпосередніх об`єктів, кожен з яких складає суспільні відносини у сфері охорони зовнішньої та внутрішньої безпеки України.

Об`єктивна сторона державної зради може виражатися в різних формах, які вичерпним чином визначені в ч. 1, ч. 2 ст. 111 КК.

Перехід на бік ворога полягає в наданні безпосередньої допомоги державі, з якою Україна перебуває в умовах воєнного стану або збройного конфлікту. Форми такого переходу можуть бути різними: перехід до ворога через лінію фронту; вступ до армії ворожої держави; участь за її завданням у бойових діях проти України; надання різної допомоги агентам такої держави та ін. Перехід на бік ворога може полягати як у переході на територію ворожої держави (так званий фізичний перехід), так і в наданні допомоги такій державі або її представникам на території України (так званий інтелектуальний перехід). У цій формі державна зрада визнається закінченою з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони аналізованої форми державної зради є час вчинення злочину - в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту. Поняття воєнного стану визначене у ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Перехід на бік ворога є закінченим злочином з того моменту, коли громадянин України виконав в інтересах ворога певні дії на шкоду України.

Збройним конфліктом визнається украй гостра форма вирішення суперечностей між державами, що характеризується двостороннім застосуванням воєнної сили.

Із суб`єктивної сторони державна зрада характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою державної зради є мета - заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Суб`єкт злочину спеціальний - ним може бути тільки громадянин України, який досяг до вчинення злочину 16-ти років.

Таким чином, суд зазначає, що ОСОБА_5 достеменно знаючи і розуміючи, що на території України введено воєнний стан, являючись громадянином України, умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту та воєнного стану.

На свідомий і добровільний характер дій ОСОБА_5 про перехід на бік ворога, вказує характер та зміст таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку. Так, ОСОБА_5 жодного разу не відмовився вчиняти дії представників так званої «ДНР» та рф, активно виконував усі поставлені завдання, не намагався покинути військову службу в рф, а навпаки, мав намір перевестись до іншої військової частини рф, яка також здійснює активні бойові дії на території України, добровільно та свідомо підтримував військову агресію рф проти України.

Достатній рівень освіти, знань і життєвого досвіду ОСОБА_5 вказує на усвідомленням ним своєї діяльності проти України та наслідків своїх дій, тобто вчинення державної зради.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014) та ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) повністю знайшла своє підтвердження у ході судового провадження та підтверджується дослідженими у ході судового провадження доказами, які є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою, а тому його дії слід кваліфікувати:

? за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014), державна зрада, тобто діяння, умисне вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, в період збройного конфлікту;

? за ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022), державна зрада, тобто діяння, умисне вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчинених злочинів, які призвели до тяжких наслідків, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією всього майна належного на праві власності призначене ОСОБА_5 , буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_5 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014) та ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) та призначити йому покарання:

?за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 1689-VII від 07.10.2014) у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності;

?за ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022) у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності.

Початок строку відбування основного покарання рахувати з дня затримання на виконання вироку.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України - залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведену експертизу на користь держави у сумі 3 786,40 грн.

1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 власником якої є ОСОБА_5 конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку прокурору негайно.

Копію вироку, яка підлягає врученню ОСОБА_5 , вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями ст. 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: