Провадження № 1-в/761/192/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На обґрунтування свого клопотання засуджений ОСОБА_4 зазначає, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Вказаним вироком його було засуджено за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, чим було завдано матеріальну шкоду на суму 1125,60 грн.

Разом з тим, засуджений зазначає, що 09.08.2024 набрав чинності Закон № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цим законом внесені зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 2024 рік становило 3028 грн.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 не заперечував з приводу звільнення ОСОБА_4 від призначеного йому покарання вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року.

Уповноважений представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши клопотання, заслухавши думку прокурора, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання, убачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На даний час ОСОБА_4 перебуває в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Таким чином ОСОБА_4 який перебуває в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», виконується вирок суду, ухвала, що надає Шевченківському районному суду м. Києва право розглянути подане клопотання.

Так, судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення 17.03.2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану. При цьому вартість майна, у викраденні якого ОСОБА_5 визнано винним, становить 1125,60 грн.

В той же час, 09.08.2024 набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886- IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна».

У зв`язку зі змінами внесеними до ст. 51 КУпАП Законом України №3886-1Х від 18.07.2024, після 09.08.2024, дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У 2024 році розмір податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК України становив 1514 грн., тобто для кваліфікації викрадення майна за нормами відповідних статей КК України, його вартість, відповідно до чинних норм законодавства, для 2024 року повинна перевищувати 3028 грн.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

З викладеного необхідно дійти до висновку, що діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року, на даний час не може вважатись кримінальним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

Частиною 2 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_4 за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року завдав матеріальної шкоди потерпілому на суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально караним на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного йому покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з чим клопотання засудженого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 74, 82 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.06.2024 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності вчиненого ним діяння.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1