ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/320/25 Справа № 705/698/25 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

02 липня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Умань

Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого,

не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України,

продовжено строк тримання під вартою до 10.07.2025 без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2025 задоволено клопотання т.в.о. слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Уманської окружної прокуратури ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою до 10.07.2025 без визначення розміру заставипідозрюваному ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді мотивована наявністю обґрунтованості підозри у вчиненні умисних, у тому числі тяжкого та особливо тяжких злочинів, що підтверджується на цьому етапі досудового розслідування долученими до клопотання матеріалами, та на даний час не зменшились і продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, також враховано дані про особу підозрюваного, його майновий стан.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вважаючи її незаконною через істотні порушення норм КПК України, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, якою просить частково скасувати ухвалу слідчого судді та винести нову ухвалу, якою встановити ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в Україні або визначити інший розмір застави з урахуванням майнового стану підозрюваного.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано на те, що клопотання слідчого не містить обставин, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися, оскаржувана ухвала таких обставин також не містить. Слідчий суддя не звернув уваги, що клопотання про продовження строку тримання під вартою є точною копією клопотання про застосування запобіжного заходу.

Захисник звертає увагу, що протягом двох місяців з моменту взяття під варту підозрюваного не проводилося будь-яких слідчих дій.

Крім того, 10.04.2025 на пропозицію поліції з`явитися ОСОБА_7 одразу з`явився, цього ж дня отримав клопотання про застосування запобіжного заходу, дізнався у яких кримінальних правопорушеннях підозрюється і яка сувора міра відповідальності за це передбачена, однак не вчинив жодної дії для переховування від слідства, а навпаки 11.04.2025 прибув за повісткою про допит до Уманського РУП та цього ж дня Уманського міськрайонного суду Черкаської області для участі з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього. Тому, на думку, захисника викладені у клопотанні ризики є маніпуляцією сторони обвинувачення та суперечать Конституції України.

Також слідчий суддя не звернув увагу на очевидну необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

Захисник у скарзі наголошує, що у клопотанні від 28.05.2025 відсутні доводи про існування ризиків, наявність яких створюють потребу в подальшому утримання під вартою ОСОБА_7 . При цьому, не спростовано заявлене стороною захисту прохання визначити підозрюваному право внести заставу.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків з огляду на таке.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що Уманським РУП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні №0000073 від 26.01.2025, у межах якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 396 КК України.

11.04.2025 ухвалою слідчого судді до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09.06.2025 без можливості внесення застави.

Постановою керівника Уманської окружної прокуратури від 04.06.2025 року продовжено строк досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до 3-х місяців, тобто до 10.07.2025.

Оскільки строк обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу закінчується 09.06.2025 та існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 вказуючи, зокрема, про необхідність вирішення питання щодо залучення потерпілого, отримання матеріалів проведення негласних слідчих (розшукових) дій та висновків судових експертиз, отримання повного розсекреченого протоколу за результатами проведення НСРД, виконання вимог ст. 290 КПК України зі стороною захисту, складення обвинувального акту.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні зазначених вище злочинів підтверджується отриманими в ході досудового розслідування доказами та приєднаними до клопотання слідчого.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, слідчий суддя, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Та згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчого судді при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчим суддею, були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, належним чином дослідив всі обставини, які мають значення при вирішенні даного питання, врахував, конкретні обставини кримінального провадження, вагомість наданих стороною обвинувачення доказів, в їх сукупності та правильно встановив, що продовжують існувати та не зменшилися обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначені у клопотанні.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності ризиків, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та з якими погодився слідчий суддя, апеляційний суд зауважує, щометою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігав ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і встановленим в судовому засіданні. Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а посилання захисника підозрюваного, що ОСОБА_7 одразу з`явився за викликом до поліції, а наступного дня і до поліції і до суду не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці останнього, зважаючи на тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Також за приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років.

З огляду на це та доведеність ризиків, за ч. 1 ст. 177 КПК України, наведених стороною обвинувачення, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 інкримінується підозра у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з посяганням на життя людини, за вказаних обставин у даному випадку тримання під вартою ОСОБА_7 виправдане наявністю конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч. 4 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України, на що, на думку адвоката, не звернув уваги слідчий суддя, то суд апеляційної інстанції, зауважує, що доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до оцінки обґрунтованості повідомленої підозри, однак вказані питання не є предметом розгляду при вирішенні питання застосування запобіжного заходу, їх врегульовано Главою 22 КПК України. Варто також вказати, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На теперішній час досудове розслідування триває, відтак обставини кримінального правопорушення мають встановлюватись та конкретизуватись в подальшому, а наявні докази оцінюватись у сукупності з іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і підозрюваним та стороною захисту.

Також не знайшли свого підтвердження посилання адвоката на відсутність доводів сторони обвинувачення у клопотанні та висновків слідчого судді в оскаржуваній ухвалі щодо ризиків для продовження тримання під вартою підозрюваного. Такі посилання сторони захисту спростовуються як змістом клопотання слідчого так і змістом ухвали слідчого судді і свідчать про незгоду захисника з ухваленим рішенням, адже, як видно з тексту ухвали слідчого судді, всі наведені в апеляційній скарзі доводи захисника були предметом розгляду слідчим суддею і кожному з них дана обґрунтована, правова оцінка, у тому числі і проханню про визначення розміру застави. З цього питання слідчий суддя послався на приписи ч. 4 ст. 183 КПК України, вказавши при цьому про підозру у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням і висновків щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З врахуванням викладеного, на думку апеляційного суду рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2025 про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 10.07.2025 без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 03.07.2025 о 08 год.10 хв.

Головуючий:

Судді :