Справа № 697/2170/24
Номер провадження 1-кс/697/214/2025
У Х В А Л А

Іменем України

07 травня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000206 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області, суддя ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження №0000206 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Через канцелярію суду ОСОБА_4 подав заяву про відвід головуючому судді ОСОБА_5 з підстав наявності інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді, а саме через те, що стороні захисту стало відомо про нагородження 16.03.2023 судді ОСОБА_5 почесним нагрудним знаком « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_6 та проходження суддею військової служби в лавах сил ТРО ЗСУ.

Вищезазначена заява про відвід судді за результатами автоматизованого розподілу справ визначена для розгляду судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 .

Про розгляд заяви про відвід судді було повідомлено учасників кримінального провадження та суддю ОСОБА_5 належним чином.

У судове засідання, призначене 05.07.2025 для розгляду заяви про відвід судді обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні 05.07.2025 просила відкласти розгляд заяви про відвід судді, оскільки її підзахисний ОСОБА_4 перебуває на лікуванні до 06.05.2025 включно.

У судове засідання 07.05.2025 для розгляду заяви про відвід судді обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, надіслав клопотання, в якому зазначив підстави для відводу судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_5 , аналогічні викладеним у заяві про відвід судді, просив перенести розгляд заяви про відвід судді на тиждень, оскільки він перебуває на амбулаторному лікуванні і був повідомлений про розгляд заяви про відвід судді за один день до судового засідання, та не мав змоги підготуватися до судового засідання.

Захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід без участі Обставини для звернення із заявою про відвід судді ОСОБА_5 викладені у заяві та підтримані заявником у клопотанні від 07.05.2025.

Судом з урахуванням викладеного, положень ст. 81 КПК України, визнано можливим розгляд заяви у відсутності обвинуваченого та його захисників, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід судді.

Суддя ОСОБА_5 повідомлений про розгляд заяви про відвід судді в судове засідання не з`явився, пояснення щодо заявленого йому відводу не надав.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви про відвід, пояснив, що він є невмотивованим, підстав для відводу судді немає. За п`ять місяців ОСОБА_4 в судові засідання не з`являється. Захисник просила про відкладення засідання 05.04.2025 та була повідомлена про призначене засідання на 07.05.2025. Оскільки в повторно призначене засідання ОСОБА_4 знову подав документи, що перебуває на лікарняному, вказане свідчить про затягування розгляду справи щодо його обвинувачення за ст. 336 КК України, оскільки до розгляду заяви про відвід судді, суддя ОСОБА_5 не може призначити судове засідання. Нагородження певними відзнаками судді не є підставами для його відводу. Крім того, як суддя ОСОБА_5 так і ОСОБА_4 є військовозобов`язаними, а тому мають однаковий статус. У зв`язку з цим підстави для відводу судді ОСОБА_5 необгрунтовані.

Суд, дослідивши матеріали заяви про відвід судді, вислухавши думку прокурора, дійшов наступного висновку.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Дані гарантії закріплені в статтях 19,129 Конституції України, нормами КПК України, ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів", ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України відвід може бути заявлений слідчому судді, судді або присяжному у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.ст.75, 76 КПК України визначено підстави відводу судді.

Згідно з вимогами ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.75-79 КПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід, за цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частинами 1, 2 статті 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При розгляді даної заяви про відвід відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості.

Не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

Між тим, заявлений відвід не містить даних, які свідчать про упередженість головуючого судді ОСОБА_5 під час судового розгляду справи, фактично заява обвинуваченого грунтується на інформації, розміщеній на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області 23.04.2023 та 12.07.2024 про проходження на той час суддею військової служби в лавах сил ТРО ЗСУ та його нагородження певними відзнаками за таку службу.

Водночас таке нагородження судді певними відзнаками за час несення ним служби в лавах сил ТРО ЗСУ не є підставою для його відводу від розгляду справи, оскільки нагородження судді навпаки свідчить про високі моральні та етичні якості такого судді, його старанність, бездоганну поведінку та репутацію.

Посилання на інформацію про проходження суддею ОСОБА_5 військової служби в лавах сил ТРО ЗСУ як на підставу для його відводу від розгляду справи є також необгрунтованим, оскільки статус судді як військовозобов`язаного не свідчить про упередженість судді у ставленні до учасників процесу (військовозобов`язаних або ж тих, які такими не є).

З огляду на викладене, враховуючи, що підстави для відводу, заявлені ОСОБА_4 є необгрунтованими, заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, 80, 81, 344 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000206 від 03.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1