Справа № 302/669/25
Провадження № 1-кс/302/211/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 селище Міжгір`я Закарпатської області

Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої СВ ВП ОСОБА_3 , заступника начальника СВ ВП ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання посилається на ту обставину, що на підставі ухвали слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.05.2025 накладено арешт, в тому числі на транспортний засіб марки «Mitsubishi L200» із британською реєстрацією НОМЕР_1 .

Як зазначає ОСОБА_5 він є військовослужбовцем ЗСУ й даний транспортний засіб був отриманий ним для виконання бойових завдань в зоні ведення бойових дій, а саме на сході України.

У зв`язку із станом здоров`я 14.04.2025 він приїхав на даному автомобілі на відновлення по місцю проживання в Закарпатську область. 19.05.2025 йому була запланована операція в м. Ужгород у нейрохірургічному відділенні Закарпатської ОКЛ у зв`язку із запаленням горла. Тому 19.05.2025 зранку він попросив свого товариша ОСОБА_6 , мешканця селища Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, помінятись автомобілями, і на його автомобілі марки «Субару Форестер» він поїхав у м. Ужгород, де йому було проведено 2 операції 19 та 20 травня 2025 року. Натомість свій автомобіль він залишив ОСОБА_7 .

Після операції, з лікарні додому він повернувся 23.05.2025 та дізнався, що його автомобіль затриманий працівниками поліції за невідомих йому обставин та поміщено на штрафний майданчик ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області, а також дізнався, що ухвалою суду на нього накладено арешт.

Заявник вказує, що у червні йому необхідно повертатись на службу у свою бойову частину і даний автомобіль йому необхідний для виконання бойових завдань, та до того часу йому ще необхідно провести ремонтні роботи із цим автомобілем «Mitsubishi L200», тому виникла необхідність у скасуванні накладеного арешту на транспортний засіб.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав у ньому наведених.

Заступник начальника СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 зауважив, що хоча спірний автомобіль є знаряддям вчинення злочину, проте його власник не причетний до його вчинення. З автомобілем проведені необхідні слідчі дії, тому вважав можливим передати його у користування власнику.

Заслухавши доводи учасників провадження, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області у справі № 302/669/25 (провадження № 1-кс/302/197/25) за наслідками розгляду клопотання слідчого в кримінальному провадженні, відомості про яке 20.05.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, було накладено арешт, в тому числі на транспортний засіб марки «Mitsubishi L200» із британською реєстрацією НОМЕР_1 .

Зі змісту ухвали вбачається, що 20.05.2025 до ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області з ІНФОРМАЦІЯ_1 » надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення, про те, що 20.05.2025 о 02.05 годині неподалік стаціонарного прикордонного блокпосту розміщеного при в`їзді в селище Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, ними було виявлено двох громадян чоловічої статі призовного віку, які за допомогою ще декількох невстановлених громадян, умисно, з корисливих мотивів, мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 20.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України.

Слідчим СВ ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області 20.05.2025 було проведено огляд місця події біля входу до кафе-бару «Чатина» в с. Сойми по вул. Центральна, 1-Б Хустського району Закарпатської області, в ході якого було вилучено автомобіль марки «Mitsubishi L200» із британською реєстрацією НОМЕР_1 , після чого доставлено на майданчик на території ВП № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області.

Транспортний засіб 21.05.2025 було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

27.05.2025 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України.

В межах розгляду питання про скасування арешту на майно, слідчий суддя дійшов висновку про його обґрунтованість, оскільки були наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та мають відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, збереження від втрати, знищення чи перетворення вилучених речей, для використання їх у доказових цілях.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, недоторканість житла чи іншого володіння особи, права власності.

Недоторканість права власності, відповідно до частини 1 статті 16 КПК України полягає в тому, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Крім того, на підставі вимог частини 5 статті 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права, яка є однією з засад демократичного суспільства.

Також, у статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, п.42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50).

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина 2 статті 1 КПК України).

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

ОСОБА_5 є військовослужбовцем ЗСУ, підтвердженням чого є копія військового квитка серії НОМЕР_2 та посвідчення УБД серія НОМЕР_3 від 20.07.2023

Як вбачається з акту приймання передачі благодійної допомоги від 11.11.2024 та декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, Благодійною організацією «Міжнародний благодійний фонд «Ангели України» передано у власність ОСОБА_5 на безповоротній та безоплатній основі транспортний засіб «Mitsubishi L200» 2.5 TD 4LІFE 4WD, із британською реєстрацією НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_4 , з метою виконання завдань, пов?язаних із обороною державного суверенітету та незалежності України, відбитті збройної агресії російської федерації.

Вирішуючи клопотання про скасування арешту майна по суті, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час, з урахуванням обсягу проведених слідчих дій, відсутні достатні та співмірні із завданнями конкретно визначеного досудового розслідування підстави для збереження накладеного ухвалою слідчого судді від 22.05.2025 арешту майна в обсязі, визначеному вказаною ухвалою слідчого судді.

Подальше обмеження ОСОБА_5 праві користування майном може призвести до істотного порушення його права на володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

За таких обставин, а також зважаючи на мету використання транспортного засобу (виконання завдань з оборони державного суверенітету та незалежності України, відбиття збройної агресії російської федерації, що є пріоритетним в умовах сьогодення), перебування транспортного засобу в розпорядженні органу досудового розслідування протягом часу достатнього для проведення необхідних слідчих дій, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для його власника, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт слід скасувати в частині заборони на використання автомобіля.

Керуючись положеннями статей 2, 16, 98, 169, 170, 174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області у справі № 302/669/25 (провадження № 1-кс/302/197/25) від 22.05.2025 у кримінальному провадженні № 0000115 від 20.05.2025, в частині заборони користування транспортним засобом марки «Mitsubishi L200» із британською реєстрацією НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

Передати в користування та на відповідальне зберігання автомобіль марки «Mitsubishi L200» із британською реєстрацією НОМЕР_1 , ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складений 04.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1