ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/443/25

Провадження № 1-кп/568/71/25

"14" квітня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радивилів матеріали кримінального провадження № 0000050 від 05.03.2025р. року з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Шклин, Горохівського району, Волинської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , фактично проживаючу АДРЕСА_2 , громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючу, не заміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 27.02.2025р. близько 17 год. 30 хв., перебуваючи поблизу приміщення магазину Радивилівського торгово-роздрібного підприємства «Кафе», що за адресою с. Крупець, вул. Довга, 40а, Дубенського району, Рівненської області спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , маючи вільний доступ до чоловічої сумки ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи з урахуванням сприятливої для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу до чужого майна, умисно, таємно викрала з чоловічої сумки ОСОБА_4 гаманець марки «Тайланд» чорного кольору вартістю 120 грн. із грошовими коштами в сумі 5 500,00 грн., що належать ОСОБА_4 , після чого покинула місце події, чим спричинила потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5 620,00 грн.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

20.03.2025 року між процесуальним прокурором - начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 , у даному кримінальному провадженні була укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрювана дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.4 ст. 185 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрювана ОСОБА_5 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Крім цього, до угоди долучена згода потерпілого ОСОБА_4 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, підтвердивши, що надавав згоду прокурору на укладення такої угоди з обвинуваченою, будь-яких претензій до обвинуваченої немає, оскільки майно йому повернуто в повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 ККУкраїни, в обсязі обвинувачення, дала згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклала добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримала зазначену угоду про визнання винуватості, просила її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в її присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченої, її захисника приходить до наступного висновку.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями п.1 ч.4 ст.469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб, потерпілий надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, тому угода не суперечить вимогам закону.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачена визнала беззастережно, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, відшкодувала матеріальну шкоду. Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_5 погодилася із прокурором на призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання з наданням іспитового строку та покладення на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченої надана правильна правова кваліфікація за ч.4 ст. 185 КК України, укладення угоди про визнання винуватості не порушує права потерпілого, оскільки останній надав письмову згоду прокурору на укладення цієї угоди, що відповідає положенню абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, матеріальна шкода йому повністю відшкодована, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20.03.2025р., укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050 від 05.03.2025р. між підозрюваною ОСОБА_5 , за участю її захисника адвоката ОСОБА_6 та процесуальним прокурором - начальником Радивилівського відділу Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: гаманець чорного кольору марки «Тайланд» та дві купюри по 500 грн. ЄР3412186 та ЄР3412185, передані на зберігання ОСОБА_4 вважати йому повернутими.

Роз`яснити ОСОБА_5 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1