Провадження № 1-кс/643/3734/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001951 від 30.06.2025 за ч. 4 ст. 187 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова 02.07.2025 надійшло вищезазначене клопотання прокурора про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 2 ГУ Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженню №0001951 від 30.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

До Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 30.06.2025 близько 14:30 год. невстановлена особа, знаходячись на території гаражного кооператива за адресою АДРЕСА_1 підійшла до гаражу № НОМЕР_1 де знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відкрито, із застосуванням насильства відносно останнього, а саме нанесенням удару по голові, заволодів грошовими коштами, сума наразі встановлюється.

В ході досудового розслідування, допитано у якості потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив, що 30.06.2025 перебував на стажуванні на пункті металобрухту, у гаражі за адресою: м. Харків, вул. Гв. Широнінців, 18-Б, куди прийшов малознайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_5 , з яким він познайомився декілька днів. ОСОБА_5 увійшов до вказаного гаражного приміщення та підійшов до ОСОБА_4 , та попрохав у останнього гайковий ключ, нібито для демонтажу металобрухту. Після того, як ОСОБА_4 , передав ОСОБА_6 гайковий ключ та стояв обернутим до ОСОБА_6 спиною, останній наніс йому не менш ніж 5 прицільних ударів гайковим ключем по голові останнього, внаслідок чого ОСОБА_4 втратив свідомість та впав на підлогу. Після того, як ОСОБА_4 прийшов до тями, виявив відсутність грошових коштів у розмірі 6 000 грн. які перебували у лівій боковій кишені джинсів. Після чого останнього було доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.

30.06.2025 було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що у неї є син ОСОБА_6 , який 30.06.2025 року після 13:00 год. прийшов до її помешкання ОСОБА_6 та не заходячи в квартиру передав їй грошові кошти у сумі 700 грн. ( 2 купюри номіналом 100 грн, та 1 купюра номіналом 500 грн.), та не пояснив від куди у нього кошті. Далі її син пішов в невідомому напрямку.

30.06.2025 в період часу з 20:02 по 20:17 у під`їзді № 1 буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_7 видала грошові кошти у сумі 700 грн. (2 купюри номіналом 100 грн, та 1 купюра номіналом 500 грн.), які слідчим було виявлено та вилучено.

Орган досудового розслідування вважає, що вищевказані грошові кошти, які ОСОБА_6 передав своїй матері, здобуті злочинним шляхом, а саме під час вищевказаного злочину.

В ході досудового розслідування встановлено що вищевказані грошові кошти можуть належати потерпілому ОСОБА_4 ..

Вилучені під час огляду речі мають істотне значення по кримінальному провадженню для встановлення істини по кримінальному провадженню та необхідні для проведення судових експертиз, інших процесуальних дій.

У разі повернення речових доказів вони можуть будуть знищенні, зіпсовані та пошкодженні

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Вказані обставини стороною обвинувачення доведені.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди вчиненого кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

Натомість, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна може потягнути його безповоротну втрату.

Відтак, всі обставини проаналізовані та досліджені в сукупності, свідчать про можливість і необхідність накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт із забороною використання, відчуження, розпорядження на грошові кошти у сумі 700 грн. (2 купюри номіналом 100 грн, та 1 купюра номіналом 500 грн.), які вилучені 30.06.2025 в період часу з 20:02 по 20:17 у під`їзді № 1 буд. 23 по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_8