Справа № 185/7162/25
Провадження 1-кп/185/1253/25
В И Р О К

іменем України

08 липня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001057 від 20.06.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та Угоду про визнання винуватості від 27.06.2025, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за таких обставин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, має військове звання солдат запасу.

24 лютого 2022 року Верховною Радою України було затверджено Указ Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами), згідно з яким було оголошено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України здійснити обсяг, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву. Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.01.2025 р. № 26/2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

11 червня 2025 року, військовозобов`язаний ОСОБА_3 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для проходження медичного огляду. За результатами проходження військово-лікарняної комісії, останнього визнано придатним до військової служби, відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 2025-0617-0836-5687-0 від 11.06.2025 року.

Надалі, 11 червня 2025 року ОСОБА_3 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову під час мобілізації в особливий період, особисто отримав повістку про виклик на 09:30 годин ранку 12 червня 2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до військової частини № НОМЕР_1 . Таким чином, ОСОБА_3 засвідчив отримання повістки №3298 своїм підписом у розписці та зобов`язався прийти у зазначену дату на вищевказану адресу.

12 червня 2025 року ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, до пункту відправлення за адресою: АДРЕСА_2 , не прибув та про причини своєї не явки не повідомив.

Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_3 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Наказу Президента України №65/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію" (зі змінами), з метою ухилення від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 12 червня 2025 року не прибув до пункту відправлення за адресою: АДРЕСА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 передбачена ст. 336 КК України.

Відомості про укладену угоду

27.06.2025 між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого статтею 336 КК України.

Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Сторони визначили кваліфікацію дій ОСОБА_3 за статтею 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_3 міру покарання за статтею 336 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_3 , зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_5 , повідомив, що здійснював захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердив зазначені його підзахисним дані. Просив суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 27.06.2025.

Прокурор угоду підтримала, зазначила про її добровільність. Повідомила, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угод вимогам законодавства і при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався

При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити її відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у її затвердженні.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов таких висновків.

Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність

Судом встановлено, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним щодо обвинуваченого, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого. Зокрема, це виявляється у посяганні злочинної поведінки обвинуваченого на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованого кримінального правопорушення; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченого; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідними статтями КК України обставинах.

Таким чином, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченим ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких злочинів, до яких згідно зі ст. 12 КК України належать злочин, вчинений ОСОБА_3 .

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 , кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Щодо відповідності умов угод інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Так, за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого обвинуваченого.

Суспільний інтерес є оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його добробуту, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.

Затвердження угоди про визнання винуватості забезпечить скорочення часу розгляду цього кримінального провадження, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшить навантаження на прокуратуру та суду, забезпечить своєчасне та невідворотне покарання обвинуваченого, а також запобіганням повторному вчиненню кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 336 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів.

Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 , цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.

Щодо відповідності умов угод вимогам закону в частині призначення покарання

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 , повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинений злочин, передбачений статтею 336 КК України, тобто в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та погоджуються на призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: особливостей і обставин вчинення: форми вини, характеру і ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, а саме ОСОБА_3 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, враховуючи його щире каяття, а також беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи, його вік, стан здоров`я, суд доходить висновку про необхідність встановити ОСОБА_3 , іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, з дотриманням загальних засад призначення покарання, принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Згідно зі ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На переконання суду, узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також порядок його відбування (звільнення з випробуванням) відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та іншим обставинам, які підлягають врахуванню при призначенні покарання. Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

З оглядуна викладене,суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Мотиви ухвалення інших рішень

Матеріальної шкоди в кримінальному провадженні не завдано.

Розмір витрат на залучення експерта та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373, 469, 472, 475, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.06.2025, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1