ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3193/25

Провадження № 11-кп/820/458/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0000111, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.01.2025 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Хмельницького, Хмельницької області, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму, визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України та призначено їй покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року покаранням у виді 120 годин пробаційного нагляду та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до якого частково приєднано невідбуту частину покарання, визначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду від 01.03.2024 та остаточно призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 2 місяці, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення вироку до виконання - її затримання.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 перебуваає на обліку осіб в категорії «Кривдник» (особа, яка вчинила домашнє насильство) у Хмельницькому РУП ГУНП в Хмельницькій області, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» №2229-VIII від 07.12.2017, умисно, систематично вчиняла психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою спільно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке полягало у систематичних словесних образах нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, штовханині, шарпанні за одяг, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи за таких установлених судом обставин.

Так, 16 січня 2024 року близько 15.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП, повторно вчинила щодо своєї матері ОСОБА_8 , домашнє насильство, а саме: висловлювалася до неї нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, за що ОСОБА_7 , постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2024 року визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Також, 15.02.2024 року о 20 год. 39 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою свого проживання АДРЕСА_1 повторно протягом року вчинила відносно своєї матері ОСОБА_8 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у вираженні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2КУпАП.

Окрім цього, 06.03.2024 о 16:15 ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою проживання АДРЕСА_1 вчинила повторно відносно своєї матері ОСОБА_8 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювалася нецензурною лайкою в сторону останньої, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 17 травня 2024 року, приблизно о 14 год. 15 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинила відносно матері ОСОБА_8 та сестри домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілих, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Разом із цим, 07 червня 2024 року, близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_7 , повторно протягом року, перебуваючи за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , вчинила фізичне та психологічне насильство відносно своєї матері - ОСОБА_8 , а саме висловлювалася в її сторону нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, шарпала за одяг та нанесла удар долонею по щоці, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_7 , повторно протягом року вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме 01 жовтня 2024 року о 16 год. 30 хв. вчинила відносно матері ОСОБА_8 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Також, 07 грудня 2024 року, приблизно 16.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинила стосовно матері ОСОБА_8 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображала нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, за що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Незважаючи на те, що ОСОБА_7 вже неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно потерпілої ОСОБА_8 остання продовжила свої умисні систематичні дії, направленні на вчинення домашнього насильства психологічного характеру.

Так, 11.01.2025 року близько 08 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення систематичного домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань потерпілій ОСОБА_8 , вчинила домашнє насильство психологічного насильства, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою та шарпанні за одяг, яке в подальшому призвело до психологічних страждань потерпілої та погіршення якості її життя.

Дії ОСОБА_7 , які полягали в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України - домашнє насильство.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 , прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасуватиу зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначитиОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2024 року, зміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року, та за сукупністю вироків остаточно визначити покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі.

Зазначає, що згідно довідки філії Державної установи «Центр пробації», станом на 11.04.2025 року засуджена ОСОБА_7 , згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2024 року та ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року про застосування покарання при наявності кількох вироків, якою ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2024 року у виді 2 місяців арешту на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 120 днів пробаційного нагляду та на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців пробаційного нагляду, відбула 10 місяців 22 дні покарання у виді пробаційного нагляду. Невідбута частина покарання станом на 11.04.2025 становить 3 місяці 9 днів пробаційного нагляду.

Разом з тим, при ухваленні Хмельницьким міськрайонним судом 11.04.2025 стосовно ОСОБА_7 обвинувального вироку за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, при наявності невідбутогоОСОБА_7 покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2024 року за ст. 390-1 КК України та ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року про застосування покарання при наявності кількох вироків, судом не встановлено строк невідбутого покарання ОСОБА_7 на час винесення вироку 11.04.2025.

Посилається на те, що призначаючи ОСОБА_7 покарання суд не в повній мірі врахував особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, у тому числі і за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, систематично вчиняла психологічне домашнє насильство відносно своєї матері, фактично не визнала своєї вини, відмовилась від дачі показів, не висловила своє ставлення до вчиненого нею кримінального правопорушення, негативно характеризується за місцем проживання.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор повністю підтримала вимоги апеляційної скарги, просила задовольнити їх у повному обсязі, з наведених в апеляційній скарзі підстав, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити,вважає, що вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, в тому числі і через м`якість призначеного покарання. Зазначила, що донька обвинуваченої, а її онука, проживає разом з нею, вона її утримує.

Обвинувачена ОСОБА_7 заперечила проти апеляційної скарги прокурора, просила не позбавляти її волі, має намір працевлаштуватися, вона не працює 8 місяців.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора з приводу поданої апеляційної скарги, потерпілу таобвинувачену,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги у її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації її дій за статті 126-1 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень частини 1 статті 404 КПК України, фактичні обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, доведеність вини й кваліфікація злочинних дій в апеляційному порядку не перевіряються.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує рішення суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та просить його скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині складання покарань за статтею 71 КК Українита невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, не оскаржуючи фактичні обставини справи.

Колегія суддів вважає слушними доводи прокурора щодо неправильного застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із оскаржуваного вироку та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджена вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2024 року за ст. 390-1 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року про застосування покарання при наявності кількох вироків, замінено невідбуту частину покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2024 року у виді 2 місяців арешту на покарання у виді апробаційного нагляду на строк 120 днів пробаційного нагляду та на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців пробаційного нагляду, із покладенням на підставі ст. 59-1 КК України обов`язків.

Згідно довідки філії Державної установи «Центр пробації», засудженаОСОБА_7 була поставлена на облік Хмельницького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області 20.05.2024 року, станом на 11.04.2025 року відбула 10 місяців 22 дні пробаційного нагляду, залишаються невідбутими 3 місяці 9 днів пробаційного нагляду (а/с 168).

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.1 ст.72КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду.

Між тим, суд першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України, послався на застосування ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року покаранням у виді 120 годин пробаційного нагляду та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до якого частково приєднано невідбуту частину покарання, визначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду від 01.03.2024 та остаточно призначив покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 2 місяці, остаточно призначившиОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Отже, в порушення наведених вимог кримінального закону, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій за ст.126-1 КК України покарання не встановлено строк невідбутого покарання ОСОБА_7 на час винесення вироку,що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком ОСОБА_7 судом приєднаноневідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року на покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 2 місяці, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, а саме у виді 6 місяців позбавлення волі, тоді як на час ухвалення вирокузалишалися невідбутимилише 3 місяці 9 днів пробаційного нагляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 49-2КВК України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи наведені норми закону, колегія суддів дійшла висновку, що станом на 21.07.2025 року ОСОБА_7 відбула покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.04.2024 року з урахуванням вироку Хмельницького міськрайонного суду від 01.03.2024 у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік 2 місяці, оскільки за довідкою філії Державної установи «Центр пробації», засуджена ОСОБА_7 була поставлена на облік Хмельницького районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області 20.05.2024 року, тобто 20.07.2025 року сплинув строк відбуття покарання у виді 1 року 2 місяцівпробаційного нагляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_7 підлягає змінити в частині призначеного остаточного покарання за сукупністю вироків, з виключенням застосування вимог ст.ст. 71,72 КК України та призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2024 року, задовольнивши частково апеляційну скаргу прокурора в цій частині.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами прокурора про призначення обвинуваченійОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Досліджуючи інформацію про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання. Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Так, призначаючи обвинуваченійОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції керувався положеннями статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами та належним чином врахував ступінь тяжкості і конкретні обставини вчиненого нею кримінального правопорушення та його наслідки, дані про особу винної, яка неодноразово судима, має постійне місце проживання, розлучена, має на утримання малолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання як особа, яка неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, участь у громадському житті не бере, з сусідами відносини не підтримує, при цьому судом не встановлено як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставин, що його обтяжують, відповідно до вимог ст. 66 - 67 КК України.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченої, суд уважав, що достатнім для її виправлення, а також попередження вчинення нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції статті 126-1 КК України, оскільки тільки таке покарання, яке полягає в ізоляції від суспільства, буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У постанові ВС колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 716/1224/19 роз`яснено, що "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Дискреційні повноваження суду обирати покарання повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повністю дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа Ізмайлов проти Росії від 16 10 2008 року).

Отже, зважаючи на наявні обставини справи та зазначені вище факти, характеристику обвинуваченої, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, наявність у неї малолітньої доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,колегія суддів вважає розмір призначеного обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст.126-1 КК України,сприятиме меті покарання, буденеобхідним і достатнім для її виправлення та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самою обвинуваченою, так і іншими особами, та не знаходить підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість.

Крім того, апеляційна скарга прокурора не містить як посилання, так і обґрунтування, що призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливимчерез м`якість.

На підставі викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скаргипрокурора в частині збільшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання, оскільки не вважає призначене судом покарання за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік явно несправедливим.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_7 змінити в частині призначеного остаточного покарання за сукупністю вироків.

Виключити застосування вимог ст.ст. 71,72 КК України та призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року, заміненого ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 квітня 2024 року.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за статтею 126-1 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3