КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №11-кп/824/3741/2025 Головуючий суддя: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_7 - захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_10 - захисника ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - захисника ОСОБА_13 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000838 від 25.09.2024 року, відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Новосибірська РФ, громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_3 , та проживючого за адресою:

АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Піски Іванівського району Київської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва преебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м. Новосибірська рф, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Піски Іванівського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року стосовно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 продовжено строк дії раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 05 квітня 2025 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_14 заявив письмові клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених.

Свої клопотання прокурор обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо кожного з обвинувачених, а саме:

- переховуватися від суду з огляду на тяжкість інкримінованих кожному із обвинувачених злочинів, міри покарання, що передбачає можливість застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а також реальну можливість, враховуючи зокрема й майновий стан обвинувачених, залишити територію України та переховуватись від суду закордоном;

- знищити, сховати, спотворити речі та документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження з метою приховання слідів протиправної діяльності учасників злочинної організації та подальшого уникнення ними кримінальної відповідальності. Вказаний ризик аргументується наявністю тісних зв`язків обвинувачених із посадовими особами НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, через яких ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 можуть реалізувати свої плани щодо знищення документів, що стосуються діяльності АТ «Банк «Фінанси та Кредит», зокрема оригіналів кредитних справ позичальників банку та інших важливих для доведення чи спростування викладених в обвинувальному акті доводів банківських документів;

- незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених в рамках даного провадження з метою ненадання ними викривальних показів, що надасть можливість звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку з добровільною заявою про створення злочинної організації та участі у ній, а також активному сприянню її розкриттю (в редакції Закону станом на 01.01.2010 року);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом використання наявних у кожного із обвинувачених зв`язків із правоохоронцями, посадовими особами органів державної влади та місцевого самоврядування для впливу на хід судового розгляду та його результати;

- вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення того, у якому обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 обвинувачуються. Так, відмова суду у подальшому застосуванні такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, надасть обвинуваченим можливість координувати дії причетних до інкримінованих їм злочинів осіб, за допомогою фінансових інструментів досягти попередньо визначених перед злочинною організацією цілей. Крім того, враховуючи, що внаслідок вчинення інкримінованих злочинів обвинувачені отримали у своє розпорядження злочинним шляхом значні суми грошових коштів, останні, перебуваючи на свободі, можуть вжити заходів щодо їх переховування чи легалізації.

Тому, прокурор ОСОБА_14 зазначав, що враховуючи наявність вказаних ризиків, а також беручи до уваги соціальний статус обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , наявність у них в силу посад, які вони обіймали, міцних зв`язків з керівниками підприємств, установ та організацій різних рівнів, форми власності, а також зміст та характер інкримінованих останнім кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії особливо тяжких злочинів, негативні наслідки у формі неповернутих АТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів понад 608 млн. гривень, а також загальну суму збитків Банку внаслідок кредитування позичальника ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» (1 474 760 494 грн 87 коп.), міру покарання, яка загрожує кожному із обвинувачених у разі визнання їх судом винуватими, наявні достатні підстави для продовження строку дії найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного окремо. При цьому, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу буде неможливо забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання ними покладених на них кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Щодо заявлених захисниками обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокатом ОСОБА_15 та захисником обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_10 клопотання про зміну ОСОБА_13 запобіжного заходу, прокурор вказав, що з огляду на необґрунтованість таких клопотань та відсутність у будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, стримуючих факторів від настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та встановлених у ході судового розгляду, такі клопотання не підлягають задоволенню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року клопотання задоволено.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 19 травня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 000 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем), зазначено депозитний рахунок для внесення застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Визначено строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду обов`язків - 2 місяці з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 19 травня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 000 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Зазначено депозитний рахунок для внесення застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Визначено строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалою суду обов`язків - 2 місяці з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 19 травня 2025 року включно.

Визначено ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 26 000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 78 728 000 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Зазначено депозитний рахунок для внесення застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати документ, що надає право виїзду за межі України на зберігання до відповідного органу державної влади.

Визначено строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ухвалою суду обов`язків - 2 місяці з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу - залишено без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначено ухвалою ОСОБА_7 - захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні клопотання. Також просить застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_4 , із покладенням обов'язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вважає ухвалу необгрунтованою, оскільки вона була ухвалена без додержання вимого ст.ст. 7, 8, 9, 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 202 КПК України, а тому є такою, що містить невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, тому вона підлягає скасуванню.

ОСОБА_9 - захисник ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає ухвалу незаконною і необгрунтованою та прийнятою з порушенням ст. ст. 7, 8, 22, 23, 94, 193 КПК України.

Також на вказану ухвалу ОСОБА_10 - захисник ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою у клопотанні прокурора відмовити. Крім того, просить застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 2 000 000 грн із покладенням на останнього обов'язків, визначених ст. 194 КПК України.

Крім того, ОСОБА_12 - захисник ОСОБА_13 також подав апеляційну скаргу, в якій зокрема просить поновити строк на подачу апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року у справі № 761/41352/24.

Клопотання обгрунтовує тим, що повний текст ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 21 березня 2025 року у справі № 761/41352/24 складено лише 31 березня 2025 року та отримано захисником 02.04.2025 року, тому просить вважати поважними причинами пропуску строків на апеляційне оскарження, у зв`язку з необізнаністю із мотивами прийнятого судового рішення.

Також просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Скаргу обгрунтовує тим, що суд істотно порушивши вимоги кримінального процесуального кодексу України, оцінив існування ризиків та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи про нібито існування передбачених ст. 177 КПК України обставин, що вказують на можливість його підзахисного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, прокурором не наведено жодних підстав, які б могли вказувати на існування перерахованих обставин, або, що такі обставини могли б виникнути.

В той же час матеріали справи спростовують існування перерахованих ризиків.

Зазначає наступне:

1. Під час досудового розслідування ОСОБА_13 з`являвся за першим викликом до слідчих та прокурорів. Крім того, ОСОБА_13 має постійне місце проживання в АДРЕСА_6 , де мешкає разом з дружиною та дітьми, які знаходяться на його утриманні, має сталі соціальні зв`язки. Також ОСОБА_13 доводить свою невинуватість в суді, у зв`язку з чим він є однією з найзацікавленіших осіб у завершенні розгляду справи.

Вказані обставини свідчать про належну процесуальну поведінку ОСОБА_13 та спростовують ризик переховування від суду.

2. Показання допитаних у кримінальному провадженні свідків не містять даних, які б могли вказувати на причетність ОСОБА_13 до вчинення злочинів, а навпаки, спростовують інкриміновані йому діяння в участі в злочинній організації та розкраданні коштів банку.

Викладене свідчить про вигаданість прокурором існування у цій справі такого ризику, як вплив на свідків.

3. До 21.03.2025 року при розгляді запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 прокурор не посилався на існування таких ризиків як знищення, спотворення речей і документів, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення інших злочинів.

Отже, незважаючи на те, що з часом ризики зменшуються, натомість у цій справі прокурором наводяться нові обставини.

Проте, й нові наведені ризики спростовуються наступним.

Так, до справи долучено достатні, як вважає прокурор, докази, вилучено всі необхідні документи, у зв`язку з цим ОСОБА_13 ніяким чином не може приховати чи спотворити речі, які вже знаходяться в сторони обвинувачення.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт у справі скеровано до суду, отже ОСОБА_13 не може вплинути на досудове розслідування у справі та перешкодити кримінальному провадженню.

ОСОБА_13 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, отже ризик, що він може вчинити інше кримінальне провадження, є мінімальним.

Крім того, судова практика вказує, що про намір ухилитися від слідства чи суду можуть свідчити такі дані як: наявність у підозрюваного неодноразових судимостей, якщо вони не погашені та не зняті в порядку, передбаченому законом; показання співучасників чи свідків про намір вчинити новий злочин чи ухилитися від слідства та суду в минулому; відсутність постійного місця проживання на території України; наявність випадків неявок за викликом слідчого чи суду в минулому тощо.

Як було встановлено, прокурор у клопотанні та безпосередньо під час судового засідання жодним чином не аргументував своє твердження про те, що більш м`який запобіжний захід його підзахисному не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

В той же час ОСОБА_13 та його захисником було наведено аргументи щодо його сталих соціальних зв`язків, позитивної репутації, належної процесуальної поведінки, тощо, що підтверджено відповідними документами, та можливістю у зв`язку з цим застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід.

Проте, вказані обставини суду взагалі залишено поза увагою та не досліджено, незважаючи на клопотання обвинуваченого.

За цих обставин, висновки суду про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу не є обґрунтованими та свідчать про упередженість слідчого судді, що не відповідає засадам кримінального процесу.

Крім того, ухваливши незаконне рішення, суд не навів жодного аргументу щодо суми визначеної застави 26000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 78 728 000 грн. У цій частині ухвала слідчого судді також не відповідає вимогам чинного кримінального процесуального кодексу України з огляду на наступне.

По-перше, суд не навів в ухвалі обґрунтування виключності випадку, що дало йому змогу визначити заставу у розмірі більшому, ніж встановлено ст.182 КПК України.

По-друге, суд в оскаржуваній ухвалі не навів критеріїв, за якими він визначив заставу саме у розмірі 26 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Більше того, суд, незважаючи на заперечення сторони захисту та викладені аргументи щодо неспроможності сплатити заставу в розмірі 78 728 000 грн, не надав оцінки таким доводам та не навів аргументів обгрунтування суми застави.

Вказані обставини у сукупності свідчать про непомірність запропонованого розміру застави для ОСОБА_13 , що неминуче призведе до свавільності його ув`язнення та порушення права його підзахисного на справедливий і неупереджений суд.

Таким чином, при розгляді клопотання заступника начальника третього відділу Департаменту нагляду за додержанням законів органу державного бюро розслідувань Офісу Генерального ОСОБА_16 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 суд не виявив необхідної ретельності при встановленні розміру застави ОСОБА_13 і порушив норми ст.9, 182 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, думку обвинувачених та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно зі ст.199 КПК України розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинувачених у справі під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання їх під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права їх перебувати на волі.

Як випливає зі змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства та міжнародного законодавства, які б могли слугувати безумовними підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_7 - захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_10 - захисника ОСОБА_11 та ОСОБА_12 - захисника ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2025 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4