ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1357/25 Справа № 204/5780/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні малолітню доньку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 Кримінального кодексу України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

02 червня 2025 року до Чечелівського районного суду міста Дніпра із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000173 від 13.09.2024, звернувся слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженим старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , в якому порушувалося питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 на 60 днів, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 01 серпня 2025 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.

Вважає, що прокурором не доведено збереження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України та навпаки стверджує про їх зменшення з плином часу, оскільки підозрювана не вчиняла жодної дія, яка б свідчила про її намір переховуватися та вчинити новий злочин, мобільний телефон підозрюваної вилучено та цифрові дані на ньому досліджуються експертами.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 14 лютого 2025 року, тобто вже близько чотирьох місяців, а прокурор обґрунтовує необхідність подальшого тримання під вартою потребую у проведенні слідчих дій, які свідчать про затягування розслідування з боку самого органу досудового розслідування.

Крім того вказує, що слідчий суддя не розглянув питання щодо можливості застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів та визначення застави, обмежившись лише формальним посиланням на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам і є недоцільним.

Водночас зазначає, що у вступній частині клопотання слідчого зазначено кваліфікацію за ч.1 ст.14, ч.1 ст.258 КК, тоді ж як у подальшому тексті клопотання та підозри зазначено ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК. Проте, слідчий суддя не звернув уваги на цю суперечність та ухвалив рішення на підставі більш тяжкої кваліфікації.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року та постановити нову, у задоволенні клопотання слідчого відмовити та змінити підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , або визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання останньою покладених на неї обов`язків.

Одночасно просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. В обґрунтування зазначає, що 03 червня 2025 року слідчим суддею було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст йому надісланий не був. Зі змістом оскаржуваної ухвали він мав змогу ознайомитися лише 25 червня 2025 року, після написання клопотання про надання повного тексту оскаржуваного рішення. Тому, на переконання захисника, вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та змінити підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , або визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.2 ст.395 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвали слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Правило дотримання строку на оскарження ухвали слідчого судді з дня її оголошення, передбачене п.3 ч.2 ст. 395 КПК, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності.

За змістом ч.1 ст.117 КПК строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

З цього питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 27.05.2019 (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) зробила правовий висновок про те, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч.2 ст.376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Натомість у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК.

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, неодноразово висловлював у своїх рішеннях Верховний Суд. Зокрема у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява №32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Частиною 1 статті 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.

При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як убачається з матеріалів судового провадження розгляд клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 та ухвалення слідчим суддею оскаржуваного рішення відбулися 03 червня 2025 року. Натомість слідчим суддею цього дня було оголошено лише вступну та резолютивну частину свого рішення (а.с.222).

Згідно клопотання (а.с.229-234) 25 червня 2025 року адвокат ОСОБА_7 отримав повний текст ухвали слідчого судді Чеечлівського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року. Строк подання апеляційної скарги спливав 08 червня 2025 року, що свідчить про відсутність у сторони захисту достатнього часу для ознайомлення з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення та підготовки і подання апеляційної скарги.

Враховуючи приписи п.3 ч.2 ст.395 КПК та вищенаведені правові позиції, як Об`єднаної палата ККС ВС, так і Першої судової палати ККС ВС, суд апеляційної інстанції вважає, що у даній справі наявні поважні причини, які унеможливили захисника ОСОБА_7 своєчасно звернутися з апеляційною скаргою до суду у визначений законом строк, а тому цей строк підлягає поновленню відповідно до приписів ч.1 ст.117 КПК.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_8 злочину за ч. 1 ст.14, ч.2 ст.258 КК, а також, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п.1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, не відпали та продовжують існувати. Так, про наявність вказаних ризиків свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою в інкримінованому кримінальному правопорушенні, факт того, що підозрювана до затримання зі значною періодичністю здійснювала перетин державного кордону, встановлення на теперішній час всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби вчинення, та можливих співучасників вчинення, а також продовження агресії рф проти України і введений на території країни воєнний стан.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

14.02.2025 ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК та у той-же день їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК.

15.02.2025 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська підозрюваній ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14 квітня 2025 року, без визначення розміру застави.

10.04.2025 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000173 від 13.09.2024 продовжено до шести місяців, тобто до 14 серпня 2025 року.

10.04.2025 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська підозрюваній ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08 червня 2025 року, без визначення розміру застави.

З огляду на зміст клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів (а.с.1-10), колегія суддів також враховує, що строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 закінчувався 08 червня 2025 року, однак, для завершення проведення досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: дочекатися висновків експертиз за результатами судової комп`ютерної техніки та програмних продуктів; провести тимчасовий доступ до речей і документів в оператора мобільного зв`язку ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатом проведення якого провести огляд отриманих даних; здійснити розсекречування матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій; після отримання всіх необхідних документів та висновків судових експертиз, при наявності підстав повідомити про нову підозру винним особам у кримінальному правопорушенні; виконати вимоги ст.290-291 КПК; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 01 серпня 2025 року, без визначення розміру застави.

Разом з цим, відповідно до ст.ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2119-IХ від 15.03.2022, який у подальшому продовжено відповідними указами Президента України по теперішній час.

Згідно приписів ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, у вигляді тримання під вартою.

Оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК та приписи вищевказаної статті не передбачають обрання альтернативного запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування відносно неї інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, цілодобового домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою та не порушують її права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Водночас, колегія суддів вважає, що зазначення слідчим у вступній частині клопотання про продовження строку тримання під вартою правової кваліфікації вчиненого правопорушення за ч.1 ст.14, ч.1 ст.258 КК є суто технічною помилкою, яка не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Також, всупереч твердженням сторони захисту, колегія суддів вважає, що слідчим суддею, були належним чином враховані положення п.3 ч.4 ст.183 КПК та обґрунтовано прийнято рішення про недоцільність у даному випадку визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.258 КК, проти громадської безпеки, вчиненого під час дії воєнного стану. Підстав для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, на даному етапі кримінального провадження колегія суддів також не вбачає.

Водночас апеляційний суд враховує надану прокурором під час апеляційного розгляду інформацію про те, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування вже завершено, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.111, ч.1 ст.263 КК 09 липня 2025 року вже скерований до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду по суті висунутого обвинувачення та рішенням місцевого суду від 28.07.2025 дію запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_8 продовжено на 60 днів.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.117 та ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 01 серпня 2025 року, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4