Провадження №1-кс/127/7106/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лядова, Могилів-Подільського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000577 від 16.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначив, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Пунктом 3 Указу передбачено, окрім іншого, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права й свободи людини та громадянина, передбачені ст. 33 Конституції України.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 виїзд чоловіків призовного віку за межі України в умовах воєнного стану, за деякими винятками, не дозволяється.

Разом із цим, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимогам указаних нормативно-правових актів, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, 24 квітня 2025 року, познайомився з громадянином України ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту, зв`язавшись з ним за допомогою мобільного додатку «Telegram» та повідомив, що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску, за грошову винагороду у сумі 6450 дол. США.

Після чого ОСОБА_5 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, 07.05.2025 за допомогою мобільного додатку «Telegram» повідомив ОСОБА_7 про те, що останньому необхідно здійснити передплату грошових коштів на його картковий рахунок для включення його до списку осіб, які будуть здійснювати перетин через державний кордон України поза пунктом пропуску в сумі 18 700 грн, як частина винагороди, від загальної суми 6450 дол. США.

На запропоновані ОСОБА_5 умови ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, погодився і 08.09.2025 за допомогою платіжного терміналу, що за адресою: м. Вінниця, вул. Є. Пікуса, 1а, здійснив перерахунок частини грошових коштів в сумі 5 000 грн та 09.05.2025 здійснив другу частину перерахунку суми в розмірі 13 700 грн, через відділення банку, що за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 47а на банківську карту НОМЕР_1 АТ «КБ «Глобус», яку попередньо йому повідомив ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку «Telegram».

Після цього ОСОБА_5 , 28.05.2025 за допомогою мобільного додатку «Telegram», домовився із ОСОБА_7 про особисту зустріч для передачі основної суми грошових коштів, а саме 6 000 дол. США та обговорення умов та способу незаконного переправлення через державний кордон України.

У подальшому, на виконання попередніх домовленостей, а саме отримання основної суми грошових коштів у сумі 6 000 дол. США, 28.05.2025 року ОСОБА_5 , володіючи інформацією про способи та порядок здійснення охорони державного кордону України, усвідомлюючи існування обмежень, щодо виїзду за кордон громадян України чоловічої статі призовного віку на період дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, приблизно о 16:40 години, приїхав на домовлену попередньо адресу: м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, 96Г, де зустрівся із ОСОБА_7 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів у ході спеціального слідчого експерименту.

В ході зустрічі, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 деталі виїзду його за кордон та провів інструктування щодо місця, часу, способу та інших деталей незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску після чого, останній передав в руки ОСОБА_5 грошові кошти у загальній сумі 6 000 дол. США (частина з яких згідно до ст. 273 КПК України являється імітаційними засобами), що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України, станом на 28.05.2025 становило 250 054 грн, у якості раніше обумовленої оплати за виконання комплексу дій з переправлення через державний кордон України. У подальшому, ОСОБА_5 затримали працівники правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів.

29.05.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лядова, Могилів-Подільського району, Вінницької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-Протоколом затримання ОСОБА_5 у ході якого, під час проведення обшуку затриманої особи, було виявлено та вилучено грошові кошти, отримані у якості оплати послуг з організації незаконного перетину державного кордону України;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , який повідомив про обставини при яких ОСОБА_5 організовував незаконне переправлення державного кордону України та за яких обставин передавалися грошові кошти;

-протоколами оглядів;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Так, внесення клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 викликано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, не має стабільного законного джерела доходів та стійких соціальних зв`язків, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце проживання, під загрозою застосування суворої міри покарання достовірно знаючи місця та способи незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, оскільки наявність такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно не можна виключати ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідком, він може здійснювати на нього незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення чи надання останнім неправдивих показань. Крім того в ході смс-листування свідка із ОСОБА_5 останній наголошував, що працює ще із колом людей, які допомагають йому організовувати незаконний перетин державного кордону поза межами пропуску,

Саме тому, однією із цілей обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_5 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у організації незаконного перетину кордону з корисливих мотивів, при цьому сума отриманої неправомірної вигоди повинна була становити 6450 доларів США, що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України, станом на 28.05.2025 становило 268 754 грн., свідчить про наявність у нього фінансових можливостей, а тому, з метою виконання покладених на нього процесуальних обов`язків слід визначити йому розмір застави вище максимальної межі, а саме 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 908 400 гривень.

З урахуванням викладеного, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підстав, що у ньому наведено.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та вказав, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 908 400 гривень.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, оскільки підозра, на її переконання необґрунтована та немотивована. Зазначила, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях. Просила визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника щодо необґрунтованості підозри. Разом з тим зазначив, що просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Зазначені докази дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В силу ст. 178 КПК України вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 інкримінується скоєння тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дев`яти, проте раніше не судимий, не одружений, дітей на утримані не має, офіційно працює, вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнає.

Оцінивши в сукупності вищевказане, слідчий суддя приходить до переконання, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки та достатні стримуючі фактори.

Щодо ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, то такі вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, може намагатись переховуватись від органу досудового розслідування, з метою уникнення покарання. Також встановлена наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Щодо визначення розміру застави, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та виначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Слідчий у клопотанні просив визначити підозрюваному заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 908 400 гривень. Сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність визначення саме такого розміру застави, виходячи з тої обставини, що розмір неправомірної вигоди мав становити 6450 доларів США, що на їх думку свідчить про фінансову можливість підозрюваного сплатити заставу у вищевказаному розмірі.

Суд зауважує, що слідчий, навівши викладену у клопотанні мотивацію, посилаючись на фактичні обставини справи, не зазначив, яким чином співвідноситься сума очікуваної неправомірної вигоди з розміром застави, яку просить обрати сторона обвинувачення.

Таким чином запропонована стороною обвинувачення сума розміру застави в у сумі 908 400 гривень, жодним чином перед судом необґрунтована.

Слідчий суддя вважає неможливим визначення розміру застави з підстав та в сумі зазначених стороною обвинувачення у клопотанні з огляду на наступну практику ЄСПЛ.

У рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями, серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі, ролі підозрюваного у злочинній схемі, тощо.

На думку слідчого судді, розмір застави в у сумі 908 400 гривень, який просить визначити слідчий та прокурор, жодним чином не пов`язується з майновим станом підозрюваного, не співвідноситься за розміром з встановленими слідчим суддею ризиками, роллю підозрюваного у злочинній схемі, тобто є невиправдано високою та завідомо непомірною.

При розгляді клопотання прокурором не доведено та слідчим суддею не було встановлено наявності виключних випадків, які б дозволяли визначити заставу у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого (підозрюваного), тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя переконаний в доцільності задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з огляду на обставини оголошеної підозри, ролі підозрюваного у вчиненні злочину та тяжкості правопорушення в якому особа підозрюється.

На переконання судді саме такий розмір застави, що встановлюється судом в межах визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний запобігти відповідним ризикам, та забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 16:42 год. 28.05.2025 року.

Встановити строк дії ухвали суду до 16:42 год. 27.07.2025 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_5 розмір застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави покластина ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утриматись від спілкування із особами, які є свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

-здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_5 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_5 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: