Справа № 175/3676/25
Провадження № 1-кс/175/465/25
У Х В А Л А

про арешт майна

27 березня 2025 року селище Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000089 від 23.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2025 прокурор-стажист ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт розкладного ножа чорного кольору з металевим лезом, який належить ОСОБА_4 ..

Клопотання обґрунтовано тим, що СД Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді непроникаючих колото-різаних ран, 23.03.2025 до ЄРДР внесені відомості за №0000089 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

22.03.2025 біля під`їзду №8 будинку №6 на вул. Н. Курченко у м. Краматорську, у період часу з 23:00 год до 23:40 год, проведено огляд місця події, в ході якого встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяні розкладним ножом ОСОБА_4 , а 23.03.2025 останній добровільно видав розкладний ніж чорного кольору з металевим лезом, який було вилучено та поміщено до сейф-пакету.

Прокурор-стажист ОСОБА_3 просить арештувати вилучений ніж з метою збереження речових доказів, який може містити на собі сліди злочину та відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Прокурором-стажистом ОСОБА_3 слідчому судді надана заява по розгляд клопотання у його відсутності.

Володілець майна ОСОБА_4 про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, однак до суду не з`явився, що не є перешкодою для розгляду даного клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Так, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України внесені до ЄРДР 23.03.2025 за №0000089.

Для підтвердження обставин, якими обґрунтовується клопотання, слідчому судді надано: рапорти про вчинення кримінального правопорушення (ЄО №11292, 11293, 11294, 11298, 11299, 11300, 11301); протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_6 від 22.03.2025; протокол огляду місця події від 22.03.2025 з фототаблицями; пояснення ОСОБА_6 ; довідка МЛ №2 від 22.03.2025 з попереднім діагнозом ОСОБА_6 ; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_5 від 22.03.2025; пояснення ОСОБА_5 від 22.05.2025; довідка МЛ №2 від 22.03.2025 з попереднім діагнозом ОСОБА_5 ; протоколи допиту свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; пояснення ОСОБА_4 ; протокол огляду предмета з фототаблицями від 23.03.2025.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підставою арешту майна з метою збереження речових доказів, згідно з ч.3 ст. 170 КПК України, є відповідність такого майна критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, яка в свою чергу встановлює конкретні критерії, за якими майно може бути визнане речовим доказом в справі.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Слідчим в клопотанні зазначено, що потреба в арешті обумовлена тим, що вилучений ніж відповідає критеріям ст.98 КПК України та має доказове значення у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що з огляду на наведені прокурором-стажистом та встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи положення ч.1 ст.98 КПК України, вилучений ніж є знаряддям кримінального правопорушення, можливо зберіг на собі його сліди, а тому має суттєве значення для встановлення важливих обставин під час досудового розслідування, що в сукупності є підставою для його арешту.

Також, матеріалами клопотання підтверджено, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості таких ризиків.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на вищезазначене, враховуючи характер внесеного до ЄРДР кримінального правопорушення, необхідності встановлення всіх обставин маючих суттєве значення для даного кримінального провадження, що можливо лише в разі проведення низки слідчих (розшукових) дій, в тому числі призначення та проведення судових експертиз, слідчий суддя вважає, що на даній стадії досудового розслідування для забезпечення збереження речових доказів вилучене майно підлягає арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на розкладний ніж чорного кольору з металевим лезом, який належить ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про арешт майна або відмову у ньому може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1