ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1568/25 Справа № 210/7409/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

29 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, залишено без задоволення, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ухвали суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду 27 грудня 2024 року з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. В обґрунтування клопотання зазначив, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та засуджено до 07 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Вирок фактично приведений до виконання 16 грудня 2021 року, через тринадцять років, та з цього часу він перебуває в ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)», і відбуває призначене покарання. Він в період з 25 грудня 2008 року до 16 грудня 2021 року постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , працював та жодним чином не ухилявся від виконання обвинувального вироку суду. За 13 років його жодного разу не викликали державні органи, на яких покладено обов`язок виконувати вироки суду, отже підстави для застосування ч. 3 ст. 80 КК України відсутні. Враховуючи викладене, засуджений просить суд звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, та від відбування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року, клопотання засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, залишено без задоволення. Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 , будучи засудженим за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року до покарання у виді позбавлення волі, умисно ухилявся від його виконання.

На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій він просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції. Вважає помилковим висновок суду щодо зупинення перебігу строку давності, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу факту ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання. Зазначає, що ОСОБА_7 з часу набрання вироком законної сили місця проживання не змінював, від правоохоронних органів не переховувався, вів звичайний спосіб життя. Наголошує, що сам по собі факт розшуку не доводить факт його ухилення від покарання, а докази вчинення ОСОБА_7 умисних дій, спрямованих на ухилення від відбування покарання, в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги з доповненнямизасудженого ОСОБА_7 аналогічні доводам апеляційної скарги з доповненнями його захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг з доповненнями та наполягали на їх задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти доводів апеляційних скарг з доповненнямизасудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.12.2008 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року залишено без змін.

Згідно вимоги, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року до покарання у виді позбавлення волі, вирок набув чинності 25.12.2008 року. ОСОБА_7 ухиляється від виконання вироку, оголошений у державний розшук.

Відповідно до довідки начальника ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_9 від 16.12.2018 року, розшуканий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був оголошений у розшук за ВП №7 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області як особа, яка ухиляється від виконання вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року (ОРС №16216027 від 10.08.2009 року) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. 16.12.2021 року розшуканий ОСОБА_7 був затриманий за ст.205 КПК України.

Згідно рапорту про затримання особи, 16.12.2021 року о 12 годині 50 хвилин затримано ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2008 року.

Відповідно до наряду від 29.12.2021 р., до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» направлено для відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно характеристики від 22.12.2021 р., ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою з 2005 року: АДРЕСА_1 , одружений, має неповнолітню дитину 2021 р.н., за місцем проживання характеризується задовільно.

Згідно Довідки Виконавчого комітету Сурсько-Литовської сільської ради від 21.12.2021 р. №1437, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 .

З відповіді на запит керівника Криворізької південної окружної прокуратури 03.05.2024 року за вих. № 437/1-4443 вбачається, що ОСОБА_7 перебував в державному розшуку за ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, але 16.12.2021 р. місцезнаходження останнього встановлено та затримано за ст.205 КПК України. Надати інформацію щодо проведеної роботи та вжитих оперативно-розшукових заходів у ОРС №16216027 від 10.08.2009 р. не можливо у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та відповідно до порядку забезпечення евакуації, зберігання та знищення документів в умовах особливого періоду, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.10.2019 року №3194/5, вимог порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування на підприємствах в установах і організаціях від 18.12.2013 року №939, порядку знищення матеріалів НСРД, оперативно розшукової діяльності, а також з питань конфереренційного співробітництва у НПУ від 06.10.2021 року №13/2291 та у зв`язку із загрозою силового захоплення адміністративної будівлі ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, де розташований підрозділ карного розшуку ОРС «Розшук» №16216027 від 10.08.2009 року, в якій було винесено постанову про закриття оперативно-розшукової справи у зв`язку з встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 знищена акт 43.7/71 дск від 24.02.2022 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Приписами ч.3 ст. 80 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Ухилення від відбування покарання - це умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Згідно ч.1 ст.87 КВК України, особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не раніше спливу триденного та не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Звертаючись до суду з вказаним клопотанням засуджений ОСОБА_7 зазначає, що обов`язок доведення факту ухилення від відбування покарання має встановлюватись виключно вироком суду за ст.382 КК України та оголошення підозрюваного у розшук не свідчить про його ухилення від слідства, проте, посилання на вказані обставини як підстави для задоволення клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку суду, є помилковими та такими, що суперечать вимогам законодавства.

Так, частиною першою статті 44 КК визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною другою зазначеної статті звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Статтею 49 КК визначені підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до частини першої статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

В свою чергу статтею 80 КК визначені підстави та умови звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Зокрема, частиною першою статті 80 КК регламентовано, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку ОСОБА_7 ухилився від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки був достовірно обізнаним про призначене йому покарання та необхідність його виконання, однак переховувався від органів правопорядку, а з серпня 2009 року був оголошений у державний розшук, що підтверджується довідкою начальника ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_9 від 16.12.2018 року, вимогою про надання відомостей про судимість, а також встановлено Апеляційним судом Дніпропетровської області 24 листопада 2016 року під час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2016 року про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2008 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2008 року.

Крім того, з вказаних судових рішень вбачається, що ОСОБА_7 23.03.2012 року звертався до суду з клопотанням про поновлення йому строку на касаційне оскарження, та вказував підстави для поновлення: перебування з 2007 року в медичних закладах, що спростовує доводи апеляційних скарг сторони захисту, що ОСОБА_7 з часу набрання вироком законної сили, нібито, перебував за адресою місця свого проживання.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до правильного висновку та не взяв до уваги покази свідків, надані в судовому засіданні, оскільки свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є знайомими, сусідами родини засудженого, свідок ОСОБА_12 являється цивільною дружиною засудженого ОСОБА_7 , а свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є його батьками, а тому є упередженими особами.

Більш того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 був присутній під час оголошення йому вироку, знав, що вирок набув чинності.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини та положень діючого законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_7 самотужки намагався протягом більше ніж 10 років з`явитись до відповідних органів для виконання вироку.

Твердження сторони захисту, що він проживав в селі та його там бачили, не свідчить про не ухилення від виконання вироку.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 13 березня 2025 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: