Справа № 182/56/16-к
Провадження № 1-кп/0182/223/2025
У Х В А Л А

Іменем України

10.07.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі об`єднані кримінальні провадження №0000565, №0001152, №0000242, №0001140, №0001348 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 КК України , ОСОБА_4 за ч.2 ст.187 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обрано, він є особою яка відбуває покарання. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строк дії якого скінчився.

Прокурор в судовому засіданні відмовився від клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу в зв`язку з тим, що останній з`явився в судове засідання. Крім того, прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на строк не більше шістдесяти днів, посилаючись на існування ризику, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від суду. Вказав, що обвинувачений 30.01.2025 просив перенести судове засідання в зв`язку з відмовою від захисника і бажанням укласти договір з іншим адвокатом, на що йому було надано час, але 07.04.2025 він не з`явився в судове засідання і судом було винесено ухвалу про привід, який залишився без виконання, оскільки згідно рапорту, останній залишив своє відоме місце проживання. В подальшому він не з`являвся до суду 21.04.2025, 28.04.2025 20.05.2025, 27.06.2025.. Прокурор при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу просив врахувати відомості про репутацію обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, схильний до вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, не має в своєму оточенні осіб , які б могли поручитись за його процесуальну поведінку, останній немає законних джерел доходу. Крім того, усвідомлення невідворотності покарання за тяжкий злочин у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з конфіскацією майна може спонукати його до переховування, а тому просив обрати саме такий запобіжний захід.. У зв`язку з чим прокурор заперечував проти клопотання захисника щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Захисник ОСОБА_6 покладався на розсуд суду при розгляді клопотання прокурора.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання прокурора, зазначили, що усі пропуски судових засідань ОСОБА_4 були поважними, ними суду надсилались копії медичних висновків. Зазначили, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проходить лікування, оскільки має ряд хронічних захворювань. Проходячи курс лікування і реабілітації обвинувачений вилікувався від наркотичної залежності і допомагає у реабілітації іншим особам, працює. Крім того, власниця будинку за адресою: АДРЕСА_1 надала свою згоду на проживання ОСОБА_4 за вказаною адресою, у випадку обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Відповідно до довідки керівництва Рівенського РУП за цією ж адресою ОСОБА_4 проживає вже тривалий час.

Заслухавши доводи прокурора, сторони захисту, дослідивши наявні матеріали провадження, вважаю, що клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, враховуючи усвідомлення обвинуваченим тяжкості передбаченого покарання, у випадку доведеності його вини. Однак, прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, які існують.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі. В рішенні Європейського суду від 12.01.2012 року у справі Тодоров проти України, зазначено, що для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Судом взято до уваги той, факт, що обвинуваченим пропущено ряд судових засідань 21.04.2025, 28.04.2025, 20.05.2025, на що вказано прокурором, який висловив сумнів у достовірності лікарняних листів, наданих ОСОБА_4 , але в даному випадку причини неявки його в судове засіданні були поважними.

Суд враховує ту обставину, що обвинувачений після зміни йому запобіжного заходу у 2018 році, тривалий час перебуває на волі і не вчинив жодного кримінального проступку і до січня 2025 року сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, завчасно з`являвся у судові засідання. Обвинувачений має місце реєстрації в м. Покров, однак постійно проживає в м. Рівне, де проходить курс лікування і реабілітації. В його оточенні на теперішній час є особи, які готові забезпечити його житлом усім необхідним для проживання. Після одужання він добровільно з`явився в судове засідання. тому ризик переховування є мінімальним і для його запобігання достатньо обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

На думку суду, інший, більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання обвинуваченого, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти вчиненню ним нових злочинів. При цьому суд вважає також необхідним покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою.

Клопотання адвоката ОСОБА_7 задовольнити .

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний у вигляді домашнього арешту.

Покласти на обвинувачених ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження,наступні обов`язки:

1. Цілодобово не відлучатися з постійного місця проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

2. З`являтися за викликами до суду;

3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.

4.Здати у відповідні органи влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 10 вересня 2025 року.

Копію ухвали для контролю в частині дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 направити начальнику ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 11.07.2025 р. о 08 год. 30 хв.

Суддя: ОСОБА_1