Провадження №1-кп/523/1505/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.07.2025 року

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001124 від 20.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні дитину 2023 року народження, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

ВСТАНОВИВ:

19.06.2025 року приблизно о 21 годині 14 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись разом з своїм чоловіком - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у стані алкогольного сп`яніння на трамвайній зупинці біля буднику № 83 за адресою: м. Одеса, проспект Князя Володимира Великого, почали поводити себе агресивно відносно оточуючих осіб та працівників поліції, які у свою чергу перебували у поліцейському однострої, - інспектора взводу № 2 роти № 7 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та інспектора взводу № 2 роти № 8 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , висловлюючись в їх сторону нецензурною лайкою, принижуючи честь та гідність цих працівників поліції, не реагуючи при цьому на їх зауваження.

У цей час з метою встановлення особи та перевірки документів, на підставі постанови КМУ «Про затвердження порядку перевірки документів осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» № 1456 від 29.12.2021, ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 398-VIII від 12 травня 2015 року та ст.ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», будучи відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу, які перебували у форменому одязі з розпізнавальними знаками та атрибутами Національної поліції, - інспекторами Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прийнято рішення про адміністративне затримання ОСОБА_7 , який відмовлявся надати документи, що посвідчують його особу, неадекватно поводився, виражався нецензурною лексикою, та доставляння до Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУ НП в Одеській області, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Академіка Заболотного, 18А.

Зважаючи на вказані дії працівників поліції, у цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на заподіяння працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, в тому числі з метою перешкоджанню адміністративному затриманню її чоловіка - ОСОБА_7 .

Реалізуючи вказаний умисел ОСОБА_5 , принижуючи честь та гідність працівників поліції, висловлюючись на їх адресу нецензурною лексикою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з мотивів особистої неприязні, з метою перешкоджання їх діяльності та заподіяння тілесних ушкоджень, умисно нанесла не менше одного удару в область обличчя, пальцями своїх рук здійснила не менше трьох травматичних дій - пошкрябала обличчя та шию, а також вкусила за ліве передпліччя працівника правоохоронного органу - інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області ОСОБА_8 у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, внаслідок чого спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді: смугоподібних саден розмірами від 1,4*0,2 см до 8,5*0,4 см на верхній губі справа (1), на червоній каймі нижньої губи справа (1), в проекції правої ключиці з переходом на нижню третину передньої поверхні шиї (1), в проекції яремної ямки (2), в проекції лівої ключиці з переходом на нижню третину передньої поверхні шиї (1), а також синців неправильно-овальних форм розмірами від 0,8*1,2 см до 3,4*2,8 см на лівому передпліччі по передній поверхні в нижній третині (1) та по задній поверхні в нижній третині (2), які як окремо кожне, так і всі разом не були небезпечними для життя, та мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України за № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується ч. 2 ст. 345 КК України, з правовою кваліфікацією: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, визнала повністю. Підтвердила, що вони з чоловіком їхали у трамваї додому, вона була у нетверезому стані. В них з пасажирами стався конфлікт та хтось викликав поліцію. В подальшому конфлікт стався ще й з працівниками поліції, які затримували її чоловіка. Вона захищаючи чоловіка почала битися, потім пошкябала обличчя, а також вкусила поліцейського. В скоєному щиро кається. В ході судового засідання вибачилась перед потерпілим ОСОБА_8 .

Провівши судове слідство, ґрунтовно та всебічно дослідивши усі докази, надані сторонами провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_5 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яка підтверджується наступними доказами.

Таким чином, судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_5 , своєї провини в інкримінованому їй кримінального правопорушення за ч.2 ст.345 КК України, правильного розуміння нею та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 345 КК України, з правовою кваліфікацією: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочинів.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченої ОСОБА_5 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України є: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп?яніння.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченої, те що ОСОБА_5 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах не значиться, щиро розкаялась, попросила вибачення у потерпілого, вчинила злочин вперше, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, шкода кримінальним правопорушенням не завдана, тяжкі наслідки не настали, суд призначає покарання, у вигляді позбавлення волі із іспитовим терміном.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити без змін у вигляді домашнього арешту.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Цивільні позов відсутній.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно засудженої ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речовий доказ: цифровий носій інформації CD-диск з відеозаписами події з портативних відео реєстраторів поліцейських №471001, №286187, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1