ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/315/25 Справа № 712/7782/25 Категорія: ст. 183 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

24 червня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина

України, військовослужбовця, призваний на військову службу під час мобілізації,

перебуває на посаді старшого маскувальника інженерно-маскувального відділення

інженерно-маскувального взводу військової частини НОМЕР_1 (на даний час проходить

військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ), у військовому званні «старший солдат»,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одружений,

має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1

ст. 209 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб , тобто до 04.08.2025 включно із визначенням застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у міста Києві, погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 дібдо 04.08.2025 включно із визначенням застави в розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності доказів щодо причетності підозрюваного до інкримінованого правопорушення, обґрунтованості врученої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам КПК України, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказала на те, що слідчим суддею не перевірено наявність у матеріалах провадження достатніх даних на підтвердження існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Так, органом досудового розслідування не надано аргументованих доказів щодо перебування викраденого майна на балансі військової частини та матеріали клопотання не містять підтвердження набуття військовою частиною бензинової ланцюгової пили марки Forte моделі FGS 5200 MG. Адже на території частини перебуває також майно, яке придбане військовослужбовцями за власні кошти для спільного користування. Не надано також доказів обізнаності підозрюваного про перебування вказаного майна на балансі військової частини, оскільки в коморі зберігалось майно інших військовослужбовців.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України взагалі підлягає критиці, оскільки орган досудового розслідування приводить в докази лише передання викраденого майна в ломбард, що є способом розпорядження викраденого майна, а не способом приховування, маскування походження такого майна. Також вартість викраденого майна робить підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України абсурдною.

Слідчий суддя не встановив обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, зокрема й наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, стосовно наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя зробив висновки на основі не точних даних, адже наразі підозрюваний проходить військову службу в іншій військовій частині, став на шлях виправлення, сумлінно несе військову службу про що свідчить службова характеристика з військової частини, яка надається.

Захисник звертає увагу, що орган досудового розслідування надав службову характеристику з військової частини НОМЕР_1 , в якій підозрюваний вже не проходить службу. При цьому поведінку підозрюваного на момент розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу орган досудового розслідування не з`ясував.

Також слідчим суддею не з`ясовано та не наведено в ухвалі переконливих аргументів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам і не дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу.

На думку захисника тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою є невиправданим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту або передання під особисту поруку буде достатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Так, підозрюваний має постійне місце проживання, є військовослужбовцем Збройних Сил України, позитивно характеризується на службі, має на утриманні малолітню доньку, що свідчить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду. ОСОБА_7 готовий співпрацювати зі слідством та допомогти слідчим органам розібратися у зазначеній події.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника підозрюваного, самого підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного і обґрунтованого рішення відповідно до ст. 178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001259 від 01.08.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 209 КК України.

06.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.410, ч. 1 ст. 209 КК України.

Причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість врученої підозри, наявність та обґрунтованість ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також взяв до уваги дані про особу підозрюваного, які дають підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненніу період введеного в Україні воєнного стану умисних тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень. Покарання за злочин за ч. 4 ст. 410 КК України передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, ОСОБА_7 неодноразово судимий, йому повідомлено про підозру під час звільнення з іспитовим строком, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2025 у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 185 КК України щодо застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру останнього оголошено у розшук, надано дозвіл органам поліції на його затримання та доставку до вказаного суду.

На противагу доводам апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості повідомленої йому підозри, апеляційний суд зауважує, що предметом розгляду даного провадження є питання застосування запобіжного заходу, а не правильності повідомленої підозри. Вказане питання має окреме правове регулювання, висвітлене Главою 22 КПК України.

При цьому, в даному випадку щодо питання обґрунтованості підозри має застосовуватися стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Необхідно оцінювати обґрунтованість усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому цей стандарт доказування є досить низьким необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України"), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

На теперішній час досудове розслідування триває, підстав стверджувати про невідповідність змісту підозри обставинам інкримінованого правопорушення не має, обставини кримінального правопорушення мають встановлюватись та конкретизуватись в подальшому, а наявні докази оцінюватись у сукупності з іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і підозрюваним, так і стороною захисту.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів перебування викраденого майна на балансі військової частини спростовуються матеріалами клопотання, зокрема, листом в/ч НОМЕР_1 від 21.08.2024 №308 (а.с.29) та витягом із інвентаризаційного опису матеріально-технічних засобів Квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_3 , що передані військовій частині НОМЕР_1 від 12.07.2024 (а.с.29 зв.). При цьому необізнаність підозрюваного про те, що бензинова ланцюгова пила марки Forte моделі FGS 5200 MG належить військовій частині від відповідальності останнього не звільняє.

Також апеляційний суд зауважує, що позитивна характеристика підозрюваного за останнім місцем проходження служби, наявність постійного місця проживання, малолітньої дитини на утриманні останнього не спростовує та не нівелює наявних ризиків у даному кримінальному провадженні ще й з огляду на вчинення кримінальних правопорушень, за якими йому наразі повідомлено про підозру, під час звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком суду з іспитовим строком, а також того, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2025 у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 185 КК України щодо застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру останнього оголошено у розшук, надано дозвіл органам поліції на його затримання та доставку до вказаного суду.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні, а доводи апеляційної скарги не нівелюють та не покривають існуючі ризики у кримінальному провадженні, оскільки не надають впевненості та гарантій у належній процесуальній поведінці ОСОБА_7 , зважаючи на тяжкість і обставини кримінальних правопорушень, у яких йому повідомлено про підозру, даних про його особу, зазначених вище, у тому числі і приєднаних до клопотання слідчого характеристик підозрюваного за попередніми місцями проходження служби.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Крім того, разом з триманням під вартою слідчим суддею, як застосування альтернативного запобіжного заходу, передбачено можливість внесення застави, у розмірі, передбаченому за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , цей розмір відповідає положенням КПК України і є найнижчим за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину. Викладене спростовує посилання в апеляційній скарзі захисника, що слідчим суддею не дотримано принципу можливості застосування триманню під вартою альтернативного запобіжного заходу.

Отже, на переконання апеляційного суду, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 178, 194 КПК України, з урахуванням ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують та зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.06.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб , тобто до 04.08.2025 включно із визначенням застави залишити без змін, апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді