Справа № 463/4555/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1362/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі судових засідань Львівського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 ,-

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

встановила:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2025 року задоволено клопотання. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань № 19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Строк дії ухвали становить шістдесят днів, який обчислюється з моменту затримання, а саме з 15.05.2025 до 13.07.2025 включно.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема вказав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, а саме: повідомленням про вчинення злочину; актами та матеріалами службового розслідування, протоколами допиту, іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний з врахуванням тяжкості інкримінованого злочину може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби, за яке кримінальним законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, на думку слідчого судді, зазначене вище свідчить, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити злочинну діяльність, а відтак запобігти зазначеним вище ризикам.

Враховуючи вимоги ст. 183 КПК України та враховуючи, що підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, слідчий суддя, зазначив, що обирає підозрюваному ОСОБА_7 запобіжних захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі зазначає, що сторона захисту не згідна з рішенням слідчого судді, зокрема, з причин незгоди з правовою кваліфікацією вчиненого підзахисним діяння, як підставою застосування запобіжного заходу, оскільки інкримінований йому злочин за статтею 408 КК України передбачає наявність в особи прямого умислу на ухилення від проходження військової служби загалом. Натомість підзахисний виявляє бажання продовжити проходження військової служби, що він підтвердив безпосередньо у судовому засіданні.

Це у свою чергу наштовхує сторону захисту на думку про те, що підзахисний і без його поміщення до СІЗО міг би забезпечити належну процесуальну поведінку.

Зважаючи на наявність у підзахисного мотивації до повернення у розташування частини для продовження військової служби, на думку захисника, достатнім у конкретному випадку було б не обрання ініційованого слідчим запобіжного заходу, а скерування ОСОБА_7 у розпорядження командира в/частини за попереднім місцем служби.

Зауважує, що сторона захисту не згідна з заявленими прокурором ризиками, а саме з тим, що підзахисний може ухилятися від слідства і суду, як і не має наміру чинити тиск на інших осіб у провадженні і не бажає вчиняти дії на спотворення речей і документів, що мають значення для прийняття правового рішення у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, виступ підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, та зазначив, що підозрюваний не вперше ухилився від військової служби, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з матеріалами клопотання, слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР у м. Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001887 від 15.05.2025, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

15.05.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

З ухвали слідчого судді слідує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, а саме: повідомленням про вчинення злочину; актами та матеріалами службового розслідування, протоколами допиту, іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя обгрунтовано зазначив, що зазначені слідчим в клопотанні та наведені прокурором в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин справи в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, уникаючи притягнення до кримінальної відповідальності з одночасним ухиленням від військової служби, за яке кримінальним законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, зазначене вище свідчить, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити злочинну діяльність, а відтак запобігти зазначеним вище ризикам, відтак слідчим суддею обґрунтовано обрано саме такий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ст. 177, ст. 183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження захисника.

Покликання апелянта про можливість незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, застосований слідчим суддею запобіжний захід є співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором.

Колегія суддів апеляційного суду порушень норм КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали не вбачає та вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями: 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Дійшовши правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчий суддя, врахував ці положення закону та навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо не визначення розміру застави.

Незгода сторони захисту з правовою кваліфікацією діяння та твердження про бажання підозрюваного продовжити військову службу не виключають факту наявності обґрунтованої підозри за ст. 408 КК України, яка ґрунтується на сукупності доказів, про які згадано вище, заявлена мотивація про продовження військової служби, не усуває процесуальних ризиків, зокрема можливості ухилення від слідства, тому перебування під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог апелянта немає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4