Дата документу 08.05.2025 Справа № 322/132/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №322/132/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/212/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 08 травня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «НАДІЯ» на ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на: 1) свідоцтво про реєстрацію ТЗ (КАМАЗ) серія ЯТС №327097 із реєстраційним номером № НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію ТЗ (СЗАП) серія НОМЕР_2 із реєстраційним номером № НОМЕР_3 ; 3) чотири товарно-транспортних накладних; 4) вантажний автомобіль КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 з ключами до нього і причеп СЗАП р.н. НОМЕР_3 , власником яких - є ТОВ «НАДІЯ», а фактичним користувачем та володільцем - є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповнені фрагментами деревини різної породи та розпилу загальним об`ємом приблизно 40 м3, які були вилучені під час огляду місця події 31 січня 2025 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 .

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «НАДІЯ», звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на: 1) свідоцтво про реєстрацію ТЗ (КАМАЗ) серія ЯТС №327097 із реєстраційним номером № НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію ТЗ (СЗАП) серія НОМЕР_2 із реєстраційним номером № НОМЕР_3 ; 3) чотири товарно-транспортних накладних; 4) вантажний автомобіль КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 з ключами до нього і причеп СЗАП р.н. НОМЕР_3 , власником яких - є ТОВ «НАДІЯ», а фактичним користувачем та володільцем - є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповнені фрагментами деревини різної породи та розпилу загальним об`ємом приблизно 40 м3, які були вилучені під час огляду місця події 31 січня 2025 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що доводами клопотання доведено обґрунтовано підозру вчинення кримінального правопорушення, зокрема незаконного перевезення деревини. На це вказують об`єм деревини, яка перевозилася в сукупності з тим, що документи, які були надані водієм правоохоронцям, не давали права і підстав для здійснення такого перевезення. Відповідні документи не були надані і в подальшому.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «НАДІЯ», просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану ухвалу скасувати в частині накладення арешту на майно, яке належить ТОВ «НАДІЯ», скасувати арешт на майно.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що експедитор, який супроводжував перевезення вантажу, опитаний не був, надані документи у нього ніхто не оглянув. Представників перевізника та власника вантажу ніхто не викликав і не сповістив про розгляд клопотання, що позбавило можливості надати суду всі наявні документи для підтвердження законності як перевезення вантажу, так і його походження. Ці документи у подальшому власником паливної деревини надавалися слідчому та суду.

Зазначає, що перевезення деревини автомобільним транспортом не потребує додаткових ліцензій та/чи дозволів.

Зауважує, що в оскаржуваній ухвалі не вказано чіткі законодавчо обґрунтовані підстави вилучення транспортних засобів та накладення на них арешту. Не зазначено, яким чином арешт транспортних засобів та свідоцтв про їх реєстрацію буде сприяти огляду та заміру деревини, призначенню експертизи її походження тощо.

Повідомляє, що накладення арешту на транспортні засоби позбавляє ТОВ «НАДІЯ» можливості повноцінно здійснювати господарську діяльність.

На думку апелянта, вилучені транспортні засоби не є речовим доказом.

Вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на транспортні засоби та свідоцтва про їх реєстрацію.

Щодо поновлення строків на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «НАДІЯ» зазначає, що розгляд клопотання відбувався без повідомлення та без участі представника ТОВ «НАДІЯ», як власників транспортних засобів. Вказані транспортні засоби перебували у користуванні в ТОВ «ВІЛЬНЯНКА» на підставі Договору №1 оренди транспортного засобу, укладеного 18 березня 2024 року з (копія Договору та Акту приймання-передачі долучені до матеріалів справи). Останні звертались 14 лютого 2025 року до слідчого судді з клопотанням про зняття арешту та отримало 25 лютого 2025 року ухвалу (в повному об`ємі) про відмову в задоволенні такого клопотання, саме тоді ТОВ «НАДІЯ» й було повідомлено про накладення арешту на автомобіль КАМАЗ з причепом та свідоцтва про їх реєстрацію.

Згідно з ухвалою слідчого судді, слідчий звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому зазначила, що слідчим відділенням відділення поліції №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 01 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

31 січня 2025 року, приблизно о 16:33 годині, на певному Блок - Посту, співробітниками поліції було зупинено вантажний автомобіль КАМАЗ д-н09763 ПП, з причепом д.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив фрагменти деревини різних порід, з м.Гуляйполе до м.Запоріжжя, без будь-яких дозвільних документів (ЄО №365 від 31 січня 2025 року).

В ході досудового розслідування було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу деревини №01-2025 від 10 січня 2025 року з однієї сторони фізична особа-підприємець ОСОБА_9 , іменується як «Продавець», з іншої сторони фізична особа-підприємець ОСОБА_10 іменується як «Покупець» придбала деревину твердих порід загальним об`ємом 800 м3.

Після чого відповідно до договору купівлі-продажу деревини №10/01/2025 від 10 січня 2025 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_10 , надалі іменується як «Продавець» з однієї сторони, та ТОВ «ІНТО ОПТТОРГ» в особі директора ОСОБА_11 , надалі іменованого як «Покупець» з іншої сторони, та відповідно акту приймання - передачі деревини за вказаним договором, продавець передав покупцю 800 м3 деревини паливно непромислового призначення. У подальшому відповідно договору про закупівлю товару за державний кошт №209/ОС від 13 січня 2025 року, Квартирно-експлуатаційний відділ м.Запоріжжя іменується як «Замовник» в особі начальника КЕВ м.Запоріжжя, ОСОБА_12 , та ТОВ «ІНТО ОПТТОРГ» в особі директора ОСОБА_11 , надалі іменоване «Постачальником» предметом договору становить поставлення замовникові товару паливної деревини, деревини дров`яної твердолистяних порід для не промислового використання 1-ї групи, згідно специфікації до договору кількість товару становить 10000 м3.

Проаналізувавши всі надані документи, для всебічності проведення досудового розслідування є необхідність для встановлення фактичного місця порубки деревини та походження деревини, групової належності і відповідності за кодом єдиного закупівельного словника «Паливна деревина» із залученням спеціалістів у сфері охорони природи державної екологічної інспекції України з проведенням відповідних експертиз.

Враховуючи, що продавцем ОСОБА_9 не було надано будь-яких документів на правові підтверджуючі підстави для законності порубки та продажу деревини, вбачається фіктивність наданих вказаних документів.

В ході проведеного огляду місця події в період часу з 17:00 годин 31 січня 2025 року по 18:00 годин 31 січня 2025 на відкритій ділянці місцевості, неподалік від с-ща Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, було виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ (КАМАЗ) серія НОМЕР_5 із реєстраційним номером № НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ (СЗАП) серія НОМЕР_2 із реєстраційним номером № НОМЕР_3 ;

- чотири товарно-транспортних накладних;

- вантажний автомобіль КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 та причеп СЗАП р.н. НОМЕР_3 , заповнені фрагментами деревини різної породи та розпилу загальним об`ємом приблизно 40 м3, з ключами до нього.

Вилучені транспортний засіб (майно) та об`єкти, відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, набули статус тимчасово вилученого майна, та визнані у даному кримінальному провадженні речовими доказами.

З метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та проведення необхідних експертиз, слідчий просила накласти арешт на вилучені в ході ОМП вантажний автомобіль (з ключами від нього) і причеп з деревиною а також документи (ТТН і свідоцтва про реєстрацію).

Заслухавши доповідь судді; аргументи представника власника майна на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, дотримався вимог, передбачених ст.ст.172, 173 КПК України, дослідив додані до клопотання матеріали кримінального провадження, врахував правову підставу для арешту майна та обставини кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, СВ ВнП №3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 01 лютого 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

31 січня 2025 року, приблизно о 16:33 годині, на певному Блок - Посту, співробітниками поліції було зупинено вантажний автомобіль КАМАЗ д-н НОМЕР_6 , з причепом д.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив фрагменти деревини різних порід, з м.Гуляйполе до м.Запоріжжя, без будь-яких дозвільних документів (ЄО №365 від 31 січня 2025 року).

В ході проведеного огляду місця події в період часу з 17:00 годин 31 січня 2025 року по 18:00 годин 31 січня 2025 на відкритій ділянці місцевості, неподалік від с-ща Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, було виявлено та вилучено:

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ (КАМАЗ) серія НОМЕР_5 із реєстраційним номером № НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ (СЗАП) серія НОМЕР_2 із реєстраційним номером № НОМЕР_3 ;

- чотири товарно-транспортних накладних;

- вантажний автомобіль КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 та причеп СЗАП р.н. НОМЕР_3 , заповнені фрагментами деревини різної породи та розпилу загальним об`ємом приблизно 40 м3, з ключами до нього.

03л ютого 2025 року слідчий звернувся до слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В клопотанні слідчий просив: накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію ТЗ (КАМАЗ) серія НОМЕР_5 із реєстраційним номером № НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ (СЗАП) серія НОМЕР_2 із реєстраційним номером № НОМЕР_3 ; чотири товарно-транспортних накладних; вантажний автомобіль КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 та причеп СЗАП р.н. НОМЕР_3 , заповнені фрагментами деревини різної породи та розпилу загальним об`ємом приблизно 40 м3, з ключами до нього, власником якого є згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 , та № НОМЕР_3 ТОВ «НАДІЯ», а фактичним користувачем та володільцем є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною користування та розпорядження цим майном.

Згідно з матеріалами провадження, вилучені свідоцтва про реєстрацію ТЗ, товарно-транспортні накладні, транспортний засіб з ключами до нього, причеп і фрагменти деревини набули статусу тимчасово вилученого майна з урахуванням положень ч.7 ст.237 КПК України, та відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, постановою слідчого від 01 лютого 2025 року визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Зі змісту клопотання убачається, що в ході досудового розслідування вилучене майно є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, має істотне значення для проведення досудового розслідування, оскільки зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, та у подальшому будуть використані в якості речових доказів.

На підтвердження доводів клопотання слідчого наданий витяг з ЄРДР за №0000014, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.246 КК України; постанову про визнання слідчих слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування від 01 лютого 2025 року; повідомлення про призначення прокурора (групи прокурорів) у кримінальному провадженні від 03 лютого 2025 року; постанову про призначення групи прокурорів від 03 лютого 2025 року; заява ОСОБА_7 від 31 січня 2025 року; протокол огляду місця події від 31 січня 2025 року; постанову про визнання речових доказів від 01 лютого 2025року; графік поставки товару до договору від 13 січня 2025 року №209/ОС; акт приймання-передачі запасів; специфікація до договору від 13 січня 2025 року №209/ОС; договір №209/ОС про закупівлю товару за державні кошти від 13 січня 2025 року; акт приймання-передачі деревини за договором купівлі-продажу деревини №10/01/2025 від 10 січня 2025 року; договір купівлі-продажу деревини №01-2025 від 10 січня 2025 року; бланки товарно-транспортних накладних; пояснення ОСОБА_13 від 31 січня 2025 року; копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ; копія паспорту ОСОБА_13 ; договір про надання послуг від 20 травня 2022 року; акт №734 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 10 травня 2022 року; товарно-транспортна накладна №41 від 18 жовтня 2024 року; лист про видалення зелених насаджень від 07 листопада 2023 року №2010/04-14; акт №432 обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню від 07 листопада 2023 року; договір №09/01-23 від 09 січня 2023 року м.Кривий Ріг та інші копії документів, які підтверджується необхідність зазначеного арешту.

Клопотання слідчого містить необхідні для його розгляду відомості, передбачені ст.171 КПК України.

Твердження апелянта про те, що вилучені транспортні засоби і свідоцтва про їх реєстрацію не є речовим доказом, є безпідставними, суперечать змісту клопотання, де прямо зазначено, що вказане вилучене майно є речовими доказами, має істотне значення для проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі його сліди, або містять інші відомості, яку можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження та у подальшому будуть використані в якості речових доказів.

Так, речовими доказами, відповідно до вимог ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів убачається, що вилучене вищевказане майно (транспортні засоби та деревина), відповідає критеріям речових доказів, з огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення, яке розслідується (як предмет та знаряддя вчинення кримінального правопорушення).

Зокрема, до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України, з коротким викладенням обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 31 січня 2025 року, приблизно о 16:33 год. на певному блок посту, співробітниками поліції було зупинено вантажний автомобіль КАМАЗ д-н 09763ПП, з причепом д.н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перевозив фрагменти деревини різних порід, м.Гуляйполе до м.Запоріжжя, без будь-яких дозвільних документів.

З метою збереження речових доказів і було подано зазначене клопотання, що повністю узгоджується з вимогами ст.170 КПК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на вилучене майно, з метою його збереження та необхідності встановлення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, ознак засобів чи знарядь його вчинення, що відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

З приводу доводів апелянта про те, що перевезення деревини автомобільним транспортом не потребує додаткових ліцензій та/чи дозволів, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вже зазначено вище, у цьому провадженні розслідується кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України (попередня кваліфікація).

Цією правовою нормою передбачено кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують законне походження деревини та можливість її перевезення, було вилучено транспортний засіб та деревину з метою перевірки наявності чи відсутності у цьому випадку в діях будь-якої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

З приводу доводів апелянта про те, що експедитор, який супроводжував перевезення вантажу, опитаний не був, надані документи у нього ніхто не оглянув, представників перевізника та власника вантажу ніхто не викликав і не сповістив про розгляд клопотання, що позбавило можливості надати суду всі наявні документи для підтвердження законності як перевезення вантажу, так і його походження, ці документи у подальшому власником паливної деревини надавалися слідчому та суду, колегія суддів звертає увагу на таке.

До клопотання слідчим було надано додано певні документи, з яких неможливо встановити походження деревини та законність її транспортування. Надані документи містять інформацію за період з 2022 по 2025 рік стосовно окремих підприємств та осіб, які не є а ні власниками, ані користувачами тимчасово вилученого майна.

Згідно з долученими до клопотання поясненнями ОСОБА_7 , йому були надані пусті чотири товарно-транспортних накладних, які містили тільки відтиски печаті, одну з яких він сам частково заповнив.

Апелянт зазначає про існування документів, які підтверджують законність як перевезення деревини, так і її походження, проте до апеляційної скарги відповідних документів не додано.

В свою чергу, досудове розслідування ще триває та всі обставини провадження мають бути ретельно перевірені в установленому кримінальним процесуальним законодавством порядку.

Всі докази у провадженні мають оцінюватися у порядку, передбаченому ст.94 КПК України - у їх сукупності за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.

Накладення вищевказаного арешту є необхідним заходом забезпечення цього кримінального провадження.

Те, що клопотання розглянуто слідчим суддею без повідомлення представників перевізника та власника вантажу (на що звертає увагу апелянт), висновків слідчого судді не спростовує і не свідчить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Окрім того, частиною 1 ст.172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Так, у клопотанні про арешт майна зазначено, що власник тимчасово вилученого майна, а саме транспортного засобу, є ТОВ «НАДІЯ», проте фактичним користувачем та володільцем є ОСОБА_7 .

Водночас ОСОБА_7 був повідомленим про розгляд клопотання про арешт майна, що підтверджується відповідними довідками, які містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що вказане у клопотанні майно має доказове значення у цьому провадженні і наявні ризики того, що у разі не накладення арешту існує можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна до закінчення досудового розслідування, а доводи апелянта про протилежне не є переконливими.

Колегія суддів вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у право власності на вилучене майно; без застосування заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, неможливо досягти дієвості цього кримінального провадження.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, накладення арешту на транспортні засоби позбавляє ТОВ «НАДІЯ» можливості повноцінно здійснювати господарську діяльність, правильності прийнятого судового рішення не спростовують.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

В свою чергу, вказана ухвала слідчого судді містить всі відомості, передбачені ст.173 КПК України, та є належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать змісту самої ухвали.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків слідчого судді теж не спростовують та мають перевірятися в ході досудового розслідування у встановленому законом порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства з боку слідчого судді під час розгляду клопотання не убачається.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання повно і всебічно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Наявні в матеріалах провадження відомості дають обґрунтовані підстави вважати, що слідчим доведено необхідність накладеного арешту, а доводи апелянта про протилежне спростовуються матеріалами провадження.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою і підстав для її скасування, а відповідно і для задоволення поданої апеляційної скарги, не убачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «НАДІЯ» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на: 1) свідоцтво про реєстрацію ТЗ (КАМАЗ) серія ЯТС №327097 із реєстраційним номером № НОМЕР_1 ; 2) свідоцтво про реєстрацію ТЗ (СЗАП) серія НОМЕР_2 із реєстраційним номером № НОМЕР_3 ; 3) чотири товарно-транспортних накладних; 4) вантажний автомобіль КАМАЗ р.н. НОМЕР_1 з ключами до нього і причеп СЗАП р.н. НОМЕР_3 , власником яких - є ТОВ «НАДІЯ», а фактичним користувачем та володільцем - є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповнені фрагментами деревини різної породи та розпилу загальним об`ємом приблизно 40 м3, які були вилучені під час огляду місця події 31 січня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4