Справа №592/9745/25
Провадження №1-кс/592/4094/25

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000081 від 05.04.2024 р. за ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що у провадженні ВП №4 Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000081 від 05.04.2024 р. за ознаками кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, про те, що група осіб з метою особистого збагачення займаються шахрайськими діями з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Допитаний, як потерпілий ОСОБА_4 , 05.05.1991, мешканець м. Лубни, Полтавської області, повідомив, що 05.04.2024 о 12:59 невстановлена особа, користуючись номерами телефонів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , під приводом продажу автомобільних дисків на сайті оголошень «OLX», зловживаючи довірою шахрайським шляхом, заволоділа коштами в сумі 6500 грн., котрі ОСОБА_4 перерахував зі своєї банківської картки АТ «Універсал банк» № НОМЕР_3 на банківську картку АТ «А-банк» за № НОМЕР_4 , чим завдала останньому матеріальної шкоди на вище вказану суму.

Крім того, 26.09.2024 р. до ЧЧ ВП №4 (м. Суми) СРУП ГУНП в Сумській області надійшов рапорт начальника УКР ГУНП в Сумській області щодо встановлення групи осіб, які 28.06.2024 під приводом продажу неіснуючих товарів на інтернет платформі "ОЛХ", шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами в сумі 20 000 гривень у громадянки ОСОБА_5 , чим завдали останній матеріального збитку. (ЄО№11426).

Допитана, як потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , повідомила, що 28.06.2024 р. здійснила перерахування грошових коштів на загальну суму 20664 грн. з власної карти АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_6 в рахунок придбання та доставки басейну на банківську карту НОМЕР_7 , та в подальшому не отримала товар.

Проведеними слідчими та розшуковими діями установлено, що до вчинення злочину може бути причетний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за попередньою змовою з іншими особами, використовуючи електронно-обчислювальну техніку, в тому числі, мобільні термінали, модеми, роутери, сім карти, банківські карти третіх осіб вчиняють шахрайські дії на території м. Суми та Сумського району.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 користується транспортним засобом марки Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_8 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

12.06.2025 р. на підставі ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми було проведено обшук за адресою: м. Суми, вул. Британська, біля буд. 2 автомобіля марки: «Hyundai», моделі «Sonata», д.н.з. НОМЕР_8 , під час проведення обшуку автомобіля було проведено особистий обшук ОСОБА_7 в ході якого було виявлено та вилучено: банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_9 .

На даний час постала необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, з метою збереження речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 05.04.2024 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000081 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України, досудове розслідування у якому здійснює Сумський РУП ГУНП в Сумській області.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку слідчого відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Долученими до матеріалів клопотання відомостями не доведена відповідність вказаного майна, на який просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, долучена до матеріалів клопотання постанова про визнання вказаного майна речовим доказам у кримінальному провадженні, також таких даних не містить.

Таким чином, слідчий приймаючи таке рішення обмежився виключно цитуванням ст. 98 КПК України, без будь-якої вказівки про можливу належність цього майна до речових доказів.

Тобто, з постанови слідчого про визнання майна речовими доказами не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні та майном третьої особи, на яке просить слідчий накласти арешт з метою збереження речових доказів.

З огляду на викладене, клопотання слідчого задоволенню не підлягає з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000081 від 05.04.2024 р. за ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України відмовити.

Майно: банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_9 повернути ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1