Провадження № 1-кс/947/9291/25
УХВАЛА

08.07.2025 м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали за скаргою заявника ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 28.04.2025 про закриття кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 до Київського районного суду м.Одеси надійшла скарга заявника ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 28.04.2025 про закриття кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до відділу поліції Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення щодо неї з боку певних осіб злочину. На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 18.10.2023 були внесені відомості до ЄРДР за №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за обставинами, зазначеними у заві ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження неодноразово закривалося, в останнє - 28.04.2025 за відсутністю складу кримінального правопорушення.

На думку ОСОБА_3 , постанова дізнавача від 28.04.2025 про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з підстав того, що постанова є передчасною; є необґрунтованою; що дізнавач ОСОБА_4 не визнала її, ОСОБА_3 , потерпілою та не допитала її в якості потерпілої; що дізнавач ОСОБА_4 здійснила слідчі дії без її, ОСОБА_3 , участі; що кримінальне провадження закрито дізнавачем на підставах, які стосуються юридичної особи, а не фізичної особи, якою вона, ОСОБА_3 , являється, тобто дізнавач неправильно застосувала норму процесуального права; що дізнавач не допитала осіб, зазначених в заяві про злочин та в доповненнях до заяви, у т.ч. ОСОБА_5 , тощо .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала доводи, викладені в скарзі, просила скаргу задовольнити та в судових засіданнях 04.07.2025 і 08.07.2025, крім наведених у скарзі доводів для скасування оскаржуваного процесуального рішення дізнавача, додатково зазначила, що протокол огляду місця події від 10.11.2023 проводився не в тому місці, де відбувалися події, а як що б її, ОСОБА_3 , запросили на цю слідчу дію, то вона б більш детально показала усі приміщення комунальної квартири; що після скасування попередніх процесуальних рішень про закриття кримінального провадження дізнавач нічого нового не зробила для встановлення істини по справі; що дізнавач, не зважаючи на неодноразові скасування слідчим суддею постанов про відмову у визнанні її, ОСОБА_3 , потерпілою, так і не визнала її потерпілою; що оскаржувана постанова підписана не уповноваженим дізнавачем; що в основу прийнятого рішення дізнавач поклала недостовірні покази ОСОБА_6 і ОСОБА_6 тощо.

Далі заявник ОСОБА_3 зазначила, що для повноти, безсторонності і об`єктивності уповноваженому дізнавачу треба здійснити наступні дії: більш уважно і адекватно реагувати на усі заяви, доводи і слова заявника; провести судово-психіатричну експертизу ОСОБА_6 на предмет її адекватності; спочатку треба повідомити ОСОБА_6 про підозру, а потім здійснювати досудове слідство; визнати її, ОСОБА_3 , потерпілою в допитати в якості потерпілої; з`ясувати правомірність знаходження ОСОБА_6 у комунальній квартирі; з`ясувати правомірність знаходження у комунальній квартирі і допитати племінника ОСОБА_6 , прізвище, ім`я та по-батькові якого вона не пам`ятає; перевірити паспорт ОСОБА_6 на предмет його підробки; допитані всіх співробітників поліції, які неодноразово виїжджали на її виклики по телефону екстреної служби 102; притягнути до відповідальності всіх інших осіб, які порушували її, ОСОБА_3 , особистий простір, за незаконний наклеп, за порушення недоторканості її житла; притягнути до кримінальної відповідальності дізнавача ОСОБА_4 за вчинення нею низки службових і посадових злочинів, у т.ч. за невиконання судового рішення, самоправство, тощо.

Дізнавач СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 або інша уповноважена особа ГУНП в Одеській області до слідчого судді не прибув. Адресат напередодні був належним чином сповіщений про судове засідання. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність прокурора чи слідчого не є перешкодою в розгляді скарги.

Разом з тим, дізнавач СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надала слідчому судді для дослідження матеріали кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 року за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, в одному томі.

Вивчивши скаргу заявника, заслухавши пояснення заявника, дослідивши надані заявником документи в обґрунтування скарги, надані дізнавачем матеріали кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального поступку передбаченого ч.1 ст.296 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України слідчому судді може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, розпочате на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 18.10.2023 року (справа №947/32906/23, провадження №1-кс/947/13373/23), щодо внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом того, що невстановлена особа систематично її принижує, кричить та ображає з мотивів явної неповаги до неї, що супроводжується особливою зухвалістю, ЖЄО №20777 (а.п.1, 5).

Також в матеріалах кримінального провадження наявні заяви ОСОБА_3 , які доповнюють першу, про вчинення ОСОБА_6 (в подальшому встановлено правильне прізвище особи - ОСОБА_7 ) кримінальних правопорушень, передбачених, на думку ОСОБА_3 , ч.2 ст.127, ч.2 ст.296 (а.п.11-13, 22-23, 27, 29, 57, 61, 126).

При цьому слід зазначити, що відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Офісом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, Реєстратор зобов`язаний внести відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) Закону про кримінальну відповідальність.

З витягу з ЄРДР видно, що Реєстратором були внесені відомості про кримінальне правопорушення за попередньою кваліфікацією ч.1 ст.296 КК України.

Під час досудового слідства дізнавач двічі закривав кримінальне провадження постановами від 31.10.2023 (а.п.20-21), від 30.11.2023 (а.п.38-40) за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Вказані постанови дізнавача були скасовані постановами уповноваженого прокурора від 14.11.2023 (а.п.22-23), від 11.04.2024 (а.п.46-47) відповідно.

Під час досудового слідства дізнавач тричі відмовляв у задоволенні заяв ОСОБА_3 про визнання її потерпілою в рамках вказаного кримінального провадження постановами від 16.07.2024 (а.п.63-65), від 14.11.2024 (а.п.108-113) і від 22.04.2025 (а.п.123-125).

Перших дві постанови дізнавача про відмову у визнанні потерпілим були скасовані ухвалами слідчого судді від 06.11.2024 (а.п.98-102), від 31.01.2025 (а.п.119-122) відповідно. Остання постанова дізнавача про відмову у визнанні потерпілим від 22.04.2025 (а.п.123-125) не скасована.

Дізнавач під час досудового слідства вчинив необхідні і достатні слідчі дії для встановлення обставин, передбачених ст.91 КПК України. Зокрема, на виконання вказівок процесуального керівника (а.п.24-25) в порядку ст.40-1 КПК України видав доручення співробітникам ОРУП №1 ГУНП в Одеській області на встановлення осіб, їх анкетних даних, причетних до вчинення кримінального правопорушення та його свідків (а.п.49, 51, 56, 60, 71, 74) і самостійно здійснив огляд місця події (а.п.34-37), допитав в якості свідків ОСОБА_6 (а.п.84-87), ОСОБА_8 (а.п.89-92), ОСОБА_3 (а.п.127-130), оглянув оптичні диски із п`ятьма відео файлами подій, та фотознімки, наданими ОСОБА_3 (а.п.78, 126, 131-134).

При цьому дізнавачем встановлено і заявником ОСОБА_3 в судовому засіданні підтверджено, що зазначена заявником особа ОСОБА_6 насправді є ОСОБА_6 (паспорт громадянина України а.п.88).

Матеріали кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 року містять докази відмови ОСОБА_3 від отримання повістки про виклик для її допиту на виконання вказівок процесуального керівника, яку намагалася в службовому кабінеті їй вручити дізнавач (а.п.75-78).

В судовому засіданні ОСОБА_3 в цій частині підтвердила факт відмови від одержання повістки особисто від дізнавача, пояснивши, що причиною відмови були дії дізнавача при вручені повістки, які вона, ОСОБА_3 , суб`єктивно, за своїм внутрішнім переконанням, розцінила, як зайвий тиск на неї, а тому вона, ОСОБА_3 , згодна була прийняти повістку шляхом поштової кореспонденції і в обов`язковому порядку з`явилася би на виклик дізнавача для допиту.

Таким чином, згідно ч.5 ст.38 КПК України дізнавач застосував всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

По формі і за змістом оскаржувана постанова від 28.04.2025 відповідає вимогам ст.110 КПК України.

В оскаржуваній постанові уповноважений дізнавач на підставі аналізу доказів зазначив мотиви та підстави прийнятого ним рішення.

Зокрема, 08.04.2025 в статусі свідка допитано ОСОБА_3 , яка надала наступні свідчення: «Починаючи з 2023 ОСОБА_9 постійно принижує мене через свої хуліганські дії, а саме вживає відносно мене нецензурну лайку, розкидає мої речі, миє підлогу моїми речами, кидає сміття мені під двері, всі названі обставини були зафіксовані на мій особистий телефон та у відповідності до заяви від 08.04.2025 долучені до зазначеного кримінального провадження. Всі протиправні дії зафіксовані на відео та фотографії, на мою думку, виконані ОСОБА_10 .»

У ході досудового розслідування було здійснено огляд п`яти відеофайлів та п`яти фотознімків, наданих особисто ОСОБА_3 , як підтвердження, нібито, вчиненого щодо неї кримінального правопорушення. На вказаних матеріалах зафіксовано захаращення, сміття, антисанітарні умови та безлад у спільному житловому приміщенні. Однак, жодне з відео не містить кадрів, на яких було б зафіксовано факт умисного пошкодження майна, фізичної агресії чи дій, що можуть свідчити про грубе порушення громадського порядку. Особи, які могли б бути причетні до створення безладу, на записах відсутні, а саме походження зафіксованого відео файлами стану встановити не вбачається можливим.

Окрім того, в ході огляду вищезазначених матеріалів, встановлено, що між громадянками ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у комунальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт, зафіксований на відеозаписі з файлу « ОСОБА_11 » тривалістю 20 хвилин 42 секунди. Починаючи з 02:00 хвилини відео, між зазначеними особами фіксується емоційна словесна суперечка. З боку ОСОБА_12 лунають нецензурні висловлювання та образи. ОСОБА_3 у ході діалогу утримується від агресивних дій та не використовує лайки. Ознак, застосування фізичного насильства, пошкодження майна або явної зухвалої неповаги до суспільства, що є обов`язковими ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, на відеозаписі не виявлено.

Також, у межах досудового розслідування було допитано осіб, зазначених ОСОБА_3 у заяві, ОСОБА_6 та іншого мешканця комунального житла ОСОБА_8 . Допитані особи одностайно підтвердили наявність тривалого та систематичного побутового конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . При цьому свідки поведінку ОСОБА_3 охарактеризували як конфліктну, провокативну, схильну до подання безпідставних скарг. Зазначено, що заявниця ухиляється від прибирання, допускає антисанітарно, створює напружену атмосферу, а також звинувачує інших мешканців у всіх своїх побутових проблемах. Жоден зі свідків не підтвердив факту вчинення дій, які б мали ознаки кримінального правопорушення.

На підставі здобутих доказів дізнавач дійшов висновку з урахуванням наведених обставин, характеру конфлікту, відсутності ознак складу злочину, а також очевидної побутової природи звернення, що ОСОБА_3 не переслідує мети притягнення до кримінальної відповідальності конкретної особи, а скоріше висловлює загальне невдоволення умовами співіснування в комунальному помешканні. Її звернення не обґрунтовано на факті спричинення матеріальної шкоди, яку можна було б кваліфікувати або компенсувати, а зводиться до претензій щодо безладу у спільному побутовому просторі. У зв`язку з цим, відповідно до ст. 55 Конституції України та ч.6 ст.9 КПК України, заявниці роз`яснено право звернення до суду у порядку цивільного судочинства, якщо вона вбачає порушення своїх житлово- побутових прав.

Також дізнавач дійшов логічного висновку про те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП дрібне хуліганство. Це виразилося у вживанні нецензурної лексики та образ на адресу ОСОБА_3 у спільному житловому приміщенні. Вказані дії не містять ознак кримінального правопорушення, проте потребують окремої оцінки в межах чинного законодавства.

Таким чином, вміст наявних матеріалів кримінального провадження не підтверджує наявність ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і свідчить радше про побутовий конфлікт, а не про хуліганські дії у кримінально-правовому розумінні.

Згідно ч.4 ст.40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Отже, слідчим суддею встановлено, що відсутні підстави вважати постанову дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 28.04.2025 про закриття кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, такою, що не відповідає загальним засадам кримінального провадження, та іншим вимогам закону.

Доводи заявника, наведені у скарзі, а також названі в судовому засіданні, спростовуються матеріалами кримінального провадження, є надуманими і безпідставними, ґрунтуються не перекручуванні фактичних обставин та на незнанні або неправильному тлумаченні норм КПК України.

Зокрема, дізнавачем виконанні усі вказівки процесуального керівника, вчинені слідчі дії, яких достатньо для правильного встановлення фактичних обставин і обґрунтування прийнятого дізнавачем рішення. Була допитана особа, на яку посилалася ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , правильне прізвище якої ОСОБА_13 цій частині заявник пояснила, що раніше вона не знала правильного прізвища сусідки, а тому в матеріалах справи фігурує неправильне прізвище. Дізнавач дослідила усі надані ОСОБА_3 відеоматеріали під протокол огляду. Протокол огляду відбувся за правильною адресою та в обсязі, достатньому для з`ясування фактичних обставин справи. Підстав для сумнівів в правдивості показань свідка ОСОБА_6 у дізнавача не було, оскільки свідок допитана в порядку, передбаченому КПК України, а доказів, на підставі яких можливо б було піддіати сумніви показів цього свідка, ОСОБА_3 не надала, обмежившись лише голослівними заявами в цій частині. Правомірність перебування ОСОБА_6 у комунальній квартирі була перевірена дізнавачем, зокрема, був перевірений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , копія якого долучена до матеріалів кримінального провадження, тощо.

Щодо інших доводів та вимог заявника ОСОБА_3 : про проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 ; про повідомлення ОСОБА_6 підозри, а потім здійснення досудового слідства; з`ясування правомірності знаходження у комунальній квартирі і про допит племінника ОСОБА_6 , прізвище, ім`я та по-батькові якого вона, ОСОБА_3 , не пам`ятає; про перевірку паспорту ОСОБА_6 на предмет його підробки; про притягнення до відповідальності всіх інших осіб, які порушували її, ОСОБА_3 , особистий простір, за незаконний наклеп, за порушення недоторканості її житла; про притягнення до кримінальної відповідальності дізнавача ОСОБА_4 за вчинення нею низки службових і посадових злочинів, у т.ч. за невиконання судового рішення, самоправство, тощо, передбачені КПК України інші процедури, які виходять за межі провадження за скаргою на процесуальне рішення дізнавача про закриття кримінального провадження. В цій частині заявник вправі ініціювати відповідні перевірки та процедури в порядку КПК України.

Доводи заявника про допит всіх співробітників поліції, які неодноразово виїжджали на її виклики по телефону екстреної служби 102; про допит племінника ОСОБА_6 , прізвище, ім`я та по-батькові якого вона, ОСОБА_3 , не пам`ятає, безпідставні, оскільки працівники поліції, які прибували на виклик після описаних ОСОБА_3 подій, свідками таких не були, рівно, як й племінник, який з`явився в комунальній квартирі значно пізніше подій, про що повідомила сама ОСОБА_3 .

Повноваження ОСОБА_14 підтверджені постановою начальника сектору дізнання ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 04.09.2024 про визначення дізнавача та доручення здійснення досудового розслідування названого кримінального проавдження.

Щодо невизнання ОСОБА_3 потерпілою слід зазначити наступне. Дізнавач, постановляючи дві перших постанови про відмову у визнання потерпілою, які згадувалися вище, наводив певні мотиви і доводи для обґрунтування прийнятих ним рішень. Процесуальні рішення вважаються правомірними і такими, що відповідають вимогам кримінально-процесуальному законодавству, доки їх не буде скасовано уповноваженим прокурором або слідчим суддею.

Слідчий суддя, двічі скасовуючи дві перших постанови дізнавача про відмову у визнання потерпілою, також наводила певні мотиви і доводи в обґрунтування судових рішень. Зокрема, однією з підстав для скасування процесуальних рішень дізнавача була передчасність прийняття дізнавачем рішень про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, оскільки дізнавач на тих етапах досудового слідства не зібрав достатньо доказів для обґрунтування своїх процесуальних рішень.

В той самий час, ст.55 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача або прокурора автоматично визнавати особу потерпілою після подання заяви про кримінальне правопорушення. Для визнання особи потерпілою обов`язковим елементом є заподіяння особі злочином моральної, фізичної або майнової шкоди. За певних умов особа може бути притягнута до участі у кримінальному провадженні в якості цивільного позивача (ст.61 КПК України).

Скасування процесуальних рішень дізнавача автоматично не тягне юридичної відповідальності дізнавача, крім випадків вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

При цьому, як аналогію, слід зазначити судове рішення Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 9901/243/19, що уповноважений орган не може використовувати скасування процесуального рішення як підставу для дисциплінарної відповідальності, пеналізації чи для ухвалення рішення з негативними наслідками для посадовця, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Особи, що здійснюють правозастосовну діяльність не повинні відповідати за тлумачення на свій розсуд правової норми, що відрізняється від тлумачення цієї норми їхніми колегами, якщо у рішенні відкрито, в рамках відповідного судочинства, наведена аргументація, з якою згодом не погодився суд вищого рівня. Основним засобом правового захисту від помилок у процесуальних рішеннях слугує оскарження цих рішень. Скасування процесуального рішення не може слугувати єдиною підставою визнання такого рішення незаконним, оскільки скасування не обов`язково означає, що посадовець діяв некомпетентно або непрофесійно.

Крім того, у пункті 2 Резолюції Європейської асоціації суддів (Тронхейм, 27 вересня 2007 року) акцентовано увагу на неприпустимості притягнення посадовця до дисциплінарної відповідальності за поданням держави чи незадоволеної сторони, крім випадків, коли його визнано винуватим у вчиненні кримінального злочину або якщо поведінка особи суперечить встановленим професійним стандартам. Адже якщо це правило не дотримується, посадовець змушений виконувати свої обов`язки під постійною загрозою звинувачення, що може, принаймні підсвідомо, вплинути на його рішення.

Заявник ОСОБА_3 протягом усього строку досудового розслідування не надала дізнавачу доказів заподіяння їй злочином моральної, фізичної або майнової шкоди, а дізнавач сукупністю здійснених нею слідчих дій не встановила об`єктивних фактів заподіяння заявнику ОСОБА_3 злочином моральної, фізичної або майнової шкоди, то останнє процесуальне рішення дізнавача від 22.04.2025 про відмову у визнанні потерпілим, яке не оскаржене і не скасоване, а отже, є правомірним і таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Тому статус свідка, в якому ОСОБА_3 була допитана, не дозволяв ОСОБА_3 згідно вимог КПК України бути присутньою при проведення слідчих дій, за виключенням її допиту.

Кримінальне провадження закрито дізнавачем на законній підставі, передбаченої КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення, чим також спростовується твердження заявника ОСОБА_3 про те, що кримінальне провадження закрито на підставі, яка стосується юридичної особи, а треба було закрити кримінальне провадження щодо фізичної особи.

Рішення слідчого судді також ґрунтується на принципі «юридичної визначеності», згідно якого, як про це зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 29.10.1999 у справі Брумареску проти Румунії, від 19.02.2009 у справі Христов проти України остаточне рішення, що набрало законної сили, не може ставиться під сумнів. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду рішення лише з однією метою домагатися повторно розгляду справи та винесення нового рішення. У даному випадку контрольну функцію суду не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмету спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомій непереборні обставини.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволені скарги заявника ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 28.04.2025 про закриття кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000689 від 28.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України повернути до СД ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом п`яти діб з дня отримання копії судового рішення.

Учаснику судового засідання, який не був присутнім у судовому засіданні копію ухвали направити не пізніше наступного дня після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1