Справа № 367/8834/23 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1685/2025 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001311 від 18.05.2023 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микуличі Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до вироку, лейтенант запасу ОСОБА_8 перебуває на військовому обліку офіцерів запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 26.09.2000. Згідно із обліковими даними, у 2001 році закінчив кафедру військової підготовки при Академії державної податкової служби України, де отримав військову спеціальність: бойове застосування механізованих з`єднань, військових частин і підрозділів.

Так, 03.04.2023 військовозобов`язаний ОСОБА_8 пройшов військово-лікарську комісію, яка визнала ОСОБА_8 придатним до військової служби.

Після цього, 19.04.2023 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_8 вручена повістка про явку 25.04.2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до місця проходження військової служби по мобілізації.

Проте, 25.04.2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, а саме без поважної причини, не маючи права на відстрочку від призову відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у вказаний йому термін - 09:00 годин 25.04.2023 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до місця проходження військової служби по мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В апеляційній скарзі захисник вважає оскаржуваний вирок незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснив положення цієї норми формально, при цьому не пересвідчився в тому, що ОСОБА_8 дійсно визнає свою винуватість та чи не заперечує проти фактичних обставин кримінального провадження, не з`ясував чи він правильно розуміє зміст цих обставин та не роз`яснив їх. За таких обставин, просив оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування вироку при розгляді справи судом апеляційної інстанції.

За результатами апеляційного розгляду колегією суддів встановлена наявність порушень вимог КПК України, які регламентують порядок дослідження доказів, забезпечують повноту з`ясування обставин кримінального провадження та забезпечують дотримання прав обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 був проведений відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, за яких суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

За змістом частин третьої та четвертої ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. При цьому допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323та статтею 381 КПК України. Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати те, що умовами її застосування є з`ясування судом розуміння та усвідомлення учасниками судового провадження змісту обставин, які не оспорюються та роз`яснення їм неможливості оскарження цих обставин у апеляційному порядку. Лише за умови внутрішнього переконання суду у правильності розуміння та усвідомлення зазначених обставин учасниками судового провадження, в тому числі і щодо неможливості їх оскарження в апеляційному порядку, при наявності на це згоди всіх учасників судового провадження суд може ухвалити рішення про судовий розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Обов`язковість допиту обвинуваченого, передбачена ч. 4 ст. 349 КПК України, викликана необхідністю з`ясування дійсності визнання обвинуваченим фактичних обставин кримінального провадження, усвідомлення ним сутності цього обвинувачення, з`ясування факту доведеності обставин, визначених у ч. 1 ст. 91 КПК України, внаслідок чого відпадає необхідність дослідження доказів у суді першої інстанції. При здійсненні судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України учасники судового провадження законодавцем обмежуються у можливості оскарження вироку в частині обставин, докази щодо яких не досліджувались, що викликає у суду обов`язок не лише належного з`ясування зазначених вище обставин, але і роз`яснення наслідків у виді обмеження на апеляційне оскарження та з`ясування того, що учасники судового провадження правильно розуміють сутність цих наслідків.

Цих вимог закону суд першої інстанції у повній мірі не дотримався.

Так, у ході апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції на запитання суду дійсно вказав, що погоджується з фактичними обставинами справи та не заперечує проти не дослідження доказів щодо тих обставин, які ним не оспорюються, однак на той час не він розумів та не усвідомлював наслідки цього, адже вважав, що після цього зможе надати свої пояснення щодо суті пред`явленого обвинувачення, а саме те, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 з поважних причин через хворобливий стан матері та бабусі, які потребували його допомоги, що фактично свідчить про заперечення обвинуваченим об`єктивної сторони у виді ухилення та заперечення умислу на вчинення кримінального правопорушення.

Наведене свідчить про те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції не переконався чи дійсно обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує фактичних обставин справи та правильно розуміє зміст цих обставин, оскільки обвинувачений хоч і визнав в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, бо не заперечував той факт, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак надавши свої пояснення фактично заперечив своє ухилення від призову на військову службу від мобілізації та умисел на вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про недоведеність стороною обвинувачення об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, тобто недоведеність визначених у ч. 1 ст. 91 КПК України обставин.

За відсутності факту з`ясування усвідомлення обвинуваченим положень ч. 3 ст. 349 КПК України та факту з`ясування фактичних обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення суд першої інстанції позбавлений був можливості зробити висновки про те, що обвинувачений у повній мірі визнавав свою вину у його вчиненні, тобто не оспорював фактичних обставин кримінального провадження. Ухваливши за цих обставин рішення про можливість проведення розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто без дослідження доказів у цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке, на думку колегії суддів є істотним та таким, що позбавило можливості суд першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За наявності зазначених вище істотних порушень вимог кримінального процесуального закону вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції, як про це просив в апеляційній скарзі захисник.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 29 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4