КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5715/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадження №0000014 - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника володільців майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 14.03.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, про накладення арешту на майно, що було вилучене 23.07.2024 за результатом проведення обшуку земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», за адресою: м. Київ, пр. Григоренка Петра, буд. 40Б, за адресою: м. Київ, пр. Георгія Нарбути (колишня назва пр. Визволителів), 19 та за адресою: м. Київ, вул. Тепловозна, 22.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року та її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, речові докази у кримінальному провадженні №0000014 від 14.03.2023. вилучені 23.07.2024 під час обшуків автозаправних станцій ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» за адресами: м. Київ, пр. Григоренко Петра, 40-Б, м. Київ. вул. Тепловозна, 22 та м. Київ, пр. Георгія Нарбута (колишня назва - пр. Визволителів), 19-А, а саме:

- металевий газовий резервуар, серійний номер 66312;

- металевий газовий резервуар, серійний номер 66316;

- насос для перекачування газу скрапленого «Hydro-Vacuum» без інвентаризаційного номеру - 1 шт;

- електродвигун для перекачування газу скрапленого № BASEEFA 02ATEXO0015X - 1 шт;

- металевий наземний резервуар, серійний номер 16059;

- насос для перекачування газу зрідженого - 1 шт;

- наземний резервуар для газу фірми «VPS», заводський номер 40738;

- наземний резервуар для газу фірми «VPS», заводський номер 40731;

- резервуар для газу виробника «ОДО Северодонецкий завод химического нестандартизованого оборудования» заводський номер 6763;

- модульна паливно-роздавальна станція, яка складається із наземного резервуара виробництва ТОВ «НВК ІНТРГАЗ» серійний номер 195 та паливно-роздавальної колонки фірми «АЗТ СЛАВУТИЧ» серійний номер 1182;

- модульна паливно-роздавальна станція, яка складається із наземного резервуара виробництва ТОВ «НВК ІНТРГАЗ» серійний номер 194 та паливно-роздавальної колонки фірми «АЗТ СЛАВУТИЧ» серійний номер 1239;

- речовина «Газ скраплений» в об`ємі 11734 л.,

- рідина «некондиційний бензин А-95 Євро 5» в об`ємі 628 л.,

- рідина «некондиційного дизельного палива Євро 5» в об`ємі 3954 л.,

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження саме за допомогою вищезазначеного обладнання, яке вилучалось під час проведення обшуків, здійснювалось незаконне зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовленого пального. Таким чином, вилучене обладнання, являється знаряддям вчинення злочину.

Також, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що обладнання для зберігання пального у подальшому може використовуватися службовими особами ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» () та пов`язаними з ними особами у незаконній господарській діяльності, що полягає у незаконному зберіганні з метою збуту та збуті незаконно виготовленого пального.

Крім цього санкція кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, а також ст. 161-1 КУпАП передбачає конфіскацію пального, транспортних засобів, ємностей та обладнання, що використовувалися для реалізації такого пального.

З метою недопущення використання вказаного обладнання у незаконній діяльності з обігу пального, а також той факт, що воно підлягає спеціальній конфіскації відповідно до ст. 96-1 КК України, є нагальна потреба у арешті вказаних речових доказів з метою їх збереження від знищення, псування, приховування представниками ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» ().

В інший спосіб, ніж накласти арешт на речові докази у вигляді вищевказаних речей, вилучених за результатами проведених обшуків автозаправних станцій ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» за адресами: м. Київ, пр. Григоренко Петра, 40-Б, м. Київ, вул. Тепловозна, 22 та м. Київ, пр. Георгія Нарбута (колишня назва - пр. Визволителів), 19-А, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, неможливо досягти завдань кримінального провадження та довести факти й обставини, що підлягають доказуванню.

Незастосування даного виду заходу забезпечення суттєво зашкодить кримінальному провадженню, може привести до втрати та знищення речових доказів.

Проте, слідчим суддею при прийнятті рішення не взято до уваги вищезазначене та відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Безпідставно зазначено, що майно не відноситься до речових доказів, хоча до матеріалів клопотання додані копії процесуальних документів, які вказують на інше.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що судове рішення, яке оскаржується отримано стороною обвинувачення 10.07.2025, про що свідчить долучена до матеріалів справи розписка.

Представником власника майна ТОВ «КП «Земельні Ресурси 2» та володільця майнаТОВ «Скайлум Актив» - адвокатом ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою накласти арешт на зазначене майно, пояснення представника власника та володільця майном, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді, законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та письмові заперечення представника власника та володільця майном на апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, які викладені в клопотанні прокурора, колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження, 30.06.2025 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 14.03.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, яке було вилучене 23.07.2024 за результатом проведення обшуку земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», за адресою: м. Київ, пр. Григоренка Петра, буд. 40Б, за адресою: м. Київ, пр. Георгія Нарбути (колишня назва пр. Визволителів), 19 та за адресою: м. Київ, вул. Тепловозна, 22.

На обґрунтування вимог даного клопотання, як вбачається зі змісту даного клопотання прокурор послався на те, що детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України, за процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000014 від 14.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2023-2024 років на території Київської області група невстановлених осіб, діючи за попередньою змовою, в порушення вимог ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального», організували незаконну діяльність з виготовлення підакцизних товарів, а саме пального (бензину та дизелю) з нафтопродуктів невідомого походження без відповідної ліцензії, яке в подальшому за відсутності будь-яких дозвільних документів реалізовується через мережу автозаправних станцій на території м. Києва.

Крім того, встановлено мережу автозаправних станцій «Evrogaz», які розташовуються за адресами: м. Київ, пр. Григоренко Петра, 40-Б, м. Київ, вул. Тепловозна, 22 та м. Київ, пр. Георгія Нарбута (колишня назва - пр. Визволителів), 19, на яких з з 04.10.2023 здійснює свою господарську діяльність ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» (), основним видом економічної діяльності якого є - роздрібна торгівля пальним. При цьому відповідно до положень статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» визначено, що роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю, також суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним, однак ОСОБА_9 , як директор ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» (), не вжила відповідних організаційних заходів та не отримала ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за вказаними адресами, як того вимагає Закон, так само не було отримано дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, якими обладнані автозаправні станції.

23.07.2024, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2024 було проведено обшуки земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», в ході яких було виявлено та вилучено за адресами:

м. Київ, пр. Григоренка Петра, буд. 40Б:

- металевий газовий резервуар, серійний номер 66312;

- металевий газовий резервуар, серійний номер 66316;

- насос для перекачування газу скрапленого «Hydro-Vacuum» без інвентаризаційного номеру - 1 шт;

- електродвигун для перекачування газу скрапленого № BASEEFA 02ATEXO0015X - 1 шт;

- речовина, що обліковується як «Газ скраплений» в об`ємі 1433 л.,

м. Київ, пр. Георгія Нарбути (колишня назва пр. Визволителів), 19:

- металевий наземний резервуар, серійний номер 16059;

- насос для перекачування газу зрідженого - 1 шт;

- речовина - газ «паливний» в об`ємі 2891 л,

м. Київ, вул. Тепловозна, 22:

- наземний резервуар для газу фірми «VPS», заводський номер 40738;

- наземний резервуар для газу фірми «VPS», заводський номер 40731;

- резервуар для газу виробника «ОДО Северодонецкий завод химического нестандартизованого оборудования» заводський номер 6763;

- модульна паливно-роздавальна станція, яка складається із наземного резервуара виробництва ТОВ «НВК ІНТРГАЗ» серійний номер 195 та паливно-роздавальної колонки фірми «АЗТ СЛАВУТИЧ» серійний номер 1182;

- модульна паливно-роздавальна станція, яка складається із наземного резервуара виробництва ТОВ «НВК ІНТРГАЗ» серійний номер 194 та паливно-роздавальної колонки фірми «АЗТ СЛАВУТИЧ» серійний номер 1239;

- рідина з характерними ознаками нафтопродуктів в об`ємі 628 л.,

- рідина з характерними ознаками нафтопродуктів в об`ємі 3954 л.,

- речовина - «скраплений газ» в об`ємі 7410 л.

Крім цього, під час обшуку так сама не було виявлено діючої ліцензії на роздрібну торгівлю пальним за вищевказаною адресою розташування АЗС, а саме на ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» (), яке фактично здійснює діяльність з роздрібної торгівлі пальним, а також будь-яких документів щодо походження пального, в тому числі наявне пальне не відповідає обліковій звітності.

24.07.2024 постановою детектива вищевказане обладнання та пальне визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

З метою недопущення використання вказаного обладнання у незаконній діяльності з обігу пального, а також забезпечення збереження речового доказу, прокурор просив накласти арешт на майно, що було вилучене 23.07.2024 за результатом проведення обшуку земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», за адресою: м. Київ, пр. Григоренка Петра, буд. 40Б, за адресою: м. Київ, пр. Георгія Нарбути (колишня назва пр. Визволителів), 19 та за адресою: м. Київ, вул. Тепловозна, 22.

04.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора про накладення арешту на майно, що було вилучене 23.07.2024 за результатом проведення обшуку земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», за адресою: м. Київ, пр. Григоренка Петра, буд. 40Б, за адресою: м. Київ, пр. Георгія Нарбути (колишня назва пр. Визволителів), 19 та за адресою: м. Київ, вул. Тепловозна, 22.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять достатніх відомостей, які б у відповідності до ст. 170 КПК України давали підстави для накладення арешту на майно, що зазначене у клопотанні.

Також слідчий суддя встановив, що як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, вилучення майна, зазначеного прокурором у клопотанні, відбулось 23.07.2024 за результатом проведення ряду обшуків земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», за адресами: м. Київ, пр. Григоренка Петра, буд. 40Б: м. Київ, пр. Георгія Нарбути (колишня назва пр. Визволителів), 19 та м. Київ, вул. Тепловозна, 22.

При цьому, встановлено, що ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024 було накладено арешт на майно, перелік якого зазначений у клопотанні.

Разом з тим, 10.06.2025 року вказаний арешт майна було скасовано, а отже питання щодо доцільності подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження на даний час є вирішеним.

Також слідчий суддя, зазначив, що в доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що вилучені речі можуть мати доказове значення, хоча з часу вилучення таких речей пройшло більш ніж достатньо часу.

Виходячи з положень Кримінального процесуального кодексу України, арешт може бути накладений лише на гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом тобто ті які містять ознаки встановлені ст. 98 КПК України, а тому без доведеності незаконності походження тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям даної норми закону, слідчий суддя позбавлений можливості накласти на нього арешт із цією метою.

Окрім цього слідчий суддя зазначив, що клопотання про накладення арешту подається у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, який прокурором не дотриманий.

Отже сукупність вказаних вище обставин на думку слідчого судді, свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачав законних підстав для арешту на майно, що зазначене у клопотанні.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, яке вилучено 23.07.2024 за результатом проведення обшуку земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», за адресою: м. Київ, пр. Григоренка Петра, буд. 40Б, за адресою: м. Київ, пр. Георгія Нарбути (колишня назва пр. Визволителів), 19 та за адресою: м. Київ, вул. Тепловозна, 22, колегією суддів встановлено підстави для його задоволення, а саме, що прокурором доведено та матеріалами клопотання достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, які розслідуються у межах кримінального провадження № 0000014 від 14.03.2023, також, що постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_10 від 24.07.2024 року /а.с. 79-82/, зазначене майно визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що прокурором в судовому засіданні повідомлено про те, що у кримінальному провадженні № 0000014 від 14.03.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України досудове розслідування продовжується. Проте, щодо ОСОБА_9 , як директора ТОВ «СКАЙЛУМ АКТИВ» () матеріали кримінального провадження, виділено в окреме кримінальне провадження, в якому закінчено досудове розслідування та направлено для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна, вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що воно є речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000014 від 14.03.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту, як речового доказу, з метою його збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси третіх осіб.

Твердження слідчого судді проте, що клопотання про накладення арешту на майно подано прокурором з недотриманням строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України, не ґрунтуються на зазначених нормах, оскільки положення вказаної частини статті застосовуються у випадку звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Однак, як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено під час апеляційного розгляду, клопотання прокурором про арешт майна подано не після його тимчасового вилучення, а після скасування арешту майна, на яке було накладено арешт, яке було тимчасово вилучено.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга, з доповненнями прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про арешт, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 14.03.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було вилучене 23.07.2024 за результатом проведення обшуку земельних ділянок, приміщень, будівель, споруд та резервуарів автозаправних станцій «EVROGAZ», за адресами: м. Київ, пр. Григоренко Петра, 40-Б, м. Київ. вул. Тепловозна, 22 та м. Київ, пр. Георгія Нарбута (колишня назва - пр. Визволителів), 19-А , а саме:

- металевий газовий резервуар, серійний номер 66312;

- металевий газовий резервуар, серійний номер 66316;

- насос для перекачування газу скрапленого «Hydro-Vacuum» без інвентаризаційного номеру - 1 шт;

- електродвигун для перекачування газу скрапленого № BASEEFA 02ATEXO0015X - 1 шт;

- металевий наземний резервуар, серійний номер 16059;

- насос для перекачування газу зрідженого - 1 шт;

- наземний резервуар для газу фірми «VPS», заводський номер 40738;

- наземний резервуар для газу фірми «VPS», заводський номер 40731;

- резервуар для газу виробника «ОДО Северодонецкий завод химического нестандартизованого оборудования» заводський номер 6763;

- модульну паливно-роздавальну станцію, яка складається із наземного резервуара виробництва ТОВ «НВК ІНТРГАЗ» серійний номер 195 та паливно-роздавальної колонки фірми «АЗТ СЛАВУТИЧ» серійний номер 1182;

- модульну паливно-роздавальну станцію, яка складається із наземного резервуара виробництва ТОВ «НВК ІНТРГАЗ» серійний номер 194 та паливно-роздавальної колонки фірми «АЗТ СЛАВУТИЧ» серійний номер 1239;

- речовину «Газ скраплений» в об`ємі 11734 л.,

- рідину «некондиційний бензин А-95 Євро 5» в об`ємі 628 л.,

- рідину «некондиційного дизельного палива Євро 5» в об`ємі 3954 л.,

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4