Справа № 461/6503/25
Провадження № 1-кс/461/5017/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

13.08.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою економічною освітою, начальника дільниці 104 цеху №100 Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», одруженого, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 01.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

в с т а н о в и в:

13.08.2025 слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, із можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, з покладенням у разі внесення застави наступних обов`язків, передбачених ст194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду на першу вимогу; не відлучатися за межі м. Новий Розділ без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 та іншими свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000061 від 01.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до наказу ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» №173-к від 28.02.2024 ОСОБА_5 переведено на посаду в.о. начальника цеху №100.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також неухильно їх додержуватись.

Відповідно до ст.18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, яка ратифікована Верховною Радою України 18.10.2006 та набрала чинності для України 01.01.2010, кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочинами наступних дій, якщо вони вчинені умисно:

a) обіцянка, пропозиція або надання державній посадовій особі чи будь-якій іншій особі, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги, щоб ця посадова особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом з метою одержання від адміністрації чи державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги для ініціатора таких дій чи будь-якої іншої особи;

b) вимагання або прийняття державною посадовою особою чи будь-якою іншою особою, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги для самої себе чи для іншої особи, щоб ця особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом з метою одержання від адміністрації або державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_5 , у зв`язку з обійманням указаної вище посади, є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_5 забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе.

Згідно Статуту ДП «Харківське Конструкторське Бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова», затвердженого наказом Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» від 20.10.2023 за №514 Державне підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова» (далі - Підприємство) є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності. Підприємство є державним комерційним підприємством, реорганізованим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2012 №223 «Про реорганізацію казенних підприємств» шляхом перетворення Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О. О. Морозова». Підприємство є правонаступником всіх прав та обов`язків Казенного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О. О. Морозова».

Відповідно до п.2.1 Статуту, Підприємство утворено з метою одержання прибутку шляхом провадження виробничої, науково-дослідної та комерційної діяльності відповідно до умов, визначених чинним законодавством України.

Так, у відповідності до посадової інструкції начальника цеху, затвердженої директором ДП ХКБМ ОСОБА_9 , начальник складально-випробувального цеху дослідного виробництва (далі - начальник цеху) відноситься до професійної групи «Керівники» та призначається на посаду і звільняється з посади наказом директора ДП «ХКБМ», узгодженим по підпорядкованості, згідно структурної схеми ДП «ХКБМ», а також з заступником директора з фінансово-економічної діяльності, начальником планово-економічного відділу.

В своїй діяльності начальник складально-випробувального цеху керується законодавством України, таким, що діє, наказами і розпорядженнями органу управління ДП «ХКБМ» і директора ДП «ХКБМ», розпорядженнями генерального конструктора, а також розпорядженнями головних конструкторів, виданими в межах їх повноважень, тематичними планами НДР і ДКР, міжнародними стандартами, що діють в Україні, нормативно-технічною документацією, яка діє на підприємстві, нормативними актами з охорони праці та пожежної безпеки, правилами внутрішнього трудового розпорядку ДП «ХКБМ», «Керівництвом з якості» і відповідними документами системи якості підприємства, згідно з переліку документів МСК 42-008 (п.1.6 Посадової інструкції).

Пунктом 2.1 розділу 2 посадової інструкції визначено, що начальник цеху серед іншого, здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю цеху з виготовлення і випробування зразків нової продукції або тієї, що вдосконалюється (модернізується), а також з дослідження нових технологічних процесів для подальшої організації серійного або масового виробництва, забезпечує виконання завдань у встановлені строки, ефективне використання основних та оборотних фондів, Координує роботу майстрів і цехових служб; здійснює підбір кадрів робітників та службовців, їх розстановку та доцільне використання, контролює додержання працівниками правил та норм охорони праці, виробничої та трудової дисципліни, правил внутрішнього трудового розпорядку; подає пропозиції щодо заохочення працівників, які відзначилися, накладання дисциплінарних стягнень на порушників виробничої та трудової дисципліни, застосування в разі потреби заходів матеріального впливу; організовує роботу з підвищення кваліфікації працівників цеху, проводить виховну роботу у колективі, організовує проведення атестації робочих місць за умовами праці, розроблення і затверджує графіки перевірки знань з питань охорони праці робітників цеху; відсторонює від роботи робітників, які порушують правила безпечної експлуатації ремонтного устаткування та інструменту, а також робітників, які знаходяться в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння.

Відповідно до розділу 5 посадової інструкції, начальник цеху в своїй роботі підпорядковується директору підприємства (головному інженеру, начальнику виробництва), координує роботу начальників дільниць, майстрів і цехових служб, керує працівниками цеху.

Таким чином, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді начальника цеху №100 ДП «Харківське Конструкторське Бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто являвся службовою особою, відповідно до ст.18 Кримінального кодексу України.

Однак, незважаючи на вказані вимоги нормативних актів, ОСОБА_5 став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №1734 від 23.12.2004 до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки України включено Казенне підприємство «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова».

Відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час затвердженого постановою КМУ від 27.01.2023 №76 в редакції постанови КМУ від 22.11.2024 №1332 визначено, що серед військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, є особи які працюють або проходять службу на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період (далі - критично важливі підприємства); на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - критично важливі установи).

В той же час встановлено, що в травні 2025 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 володіючи інформацію щодо пошуку роботи ОСОБА_8 , який є військовозобов`язаною особою, зателефонував останньому та повідомив про можливість його працевлаштування до цеху №100 ДП «Харківське Конструкторське Бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова», а також про необхідність зібрання документів для працевлаштування, а саме: анкети кандидата на посаду ДП ХКБМ, копію паспорта, ідентифікаційного коду, військового квитка, файлу «Резерв», документи про освіту, довідку форми ОК-7, копії трудової книжки та фотокартки 3*4.

В подальшому, ОСОБА_5 обіймаючи посаду керівника цеху №100 ДП «Харківське Конструкторське Бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова», будучи службовою особою, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою власного протиправного збагачення, 04.07.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, під час розмови з ОСОБА_8 повідомив про можливість його працевлаштування в ДП «Харківське Конструкторське Бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» та забезпечення йому підготовки документів для подальшого отримання бронювання як військовозобов`язаного працівника критично важливого підприємства, при цьому висловив протиправну вимогу ОСОБА_8 щодо надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 4000 доларів США за вчинення вказаних дій.

В подальшому, ОСОБА_5 продовжуючи свою протиправну діяльність, отримав у ОСОБА_8 заяву про прийняття останнього на посаду слюсаря з механоскладальних робіт, яку в подальшому завізував та забезпечив призначення ОСОБА_8 на вказану посаду у відповідності до наказу №111-п від 01.08.2025, при цьому повідомив про одержання бронювання протягом 3-х днів з моменту призначення на посаду та повторно висловив протиправну вимогу щодо передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США за сприяння у працевлаштуванні на ДП «Харківське Конструкторське Бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» з метою подальшого отримання бронювання.

11.08.2025 ОСОБА_8 за заявою №62927 одержав бронювання терміном до 23.01.2026.

ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свою протиправну діяльність будучи службовою особою, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою власного протиправного збагачення, достовірно знаючи про одержання ОСОБА_8 бронювання як працівником ДП «Харківське Конструкторське Бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» яке в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, 11.08.2025 близько 18:30 год. перебуваючи за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Новий Розділ, поблизу будинку №31, під час зустрічі з ОСОБА_8 одержав від ОСОБА_8 , неправомірну вигоду у сумі 4000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, станом на 11.08.2025 становить 165 520 грн, після чого протиправна діяльність ОСОБА_5 була викрита та припинена внаслідок його затримання працівниками правоохоронних органів.

11.08.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України

12.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням свого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення злочину; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 01.07.2025, 07.07.2025, 09.07.2025, 11.08.2025; протоколом огляду, ідентифікації, вручення грошових коштів від 11.08.2025; протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_5 ; протоколом огляду речей від 11.08.2025; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності та взаємозв`язку.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням свого службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід.

Оцінюючи обставини, передбачені ст.178 КПК України, сторона обвинувачення дійшла до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винним, ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, вагомість та обґрунтованість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення, є підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Неможливість запобігання у межах кримінального провадження ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, конфіскації майна та відшкодування завданої шкоди вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 до втечі.

Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України) підтверджується тим, що на даний час у ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», не вилучено оригіналів документів щодо бронювання ОСОБА_8 , а тому, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість приховувати, виправляти та спотворювати інформацію, яка відображена у таких документах.

Неможливість запобігання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб, обґрунтовується тим, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще органом досудового розслідування не допитані.

Існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що на даний час у ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» не вилучено оригіналів документів щодо бронювання ОСОБА_8 , не допитано осіб працівників підприємства, які брали участь у процесі працевлаштування та бронювання ОСОБА_8 від мобілізації, у зв`язку із чим, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, матиме можливість приховувати, виправляти та спотворювати інформацію, яка відображена у таких документах.

Існує ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки останній, перебуваючи на волі та продовжуючи службову діяльність на займаній посаді, матиме можливість і надалі одержувати неправомірну вигоду від осіб за працевлаштування на структурні підрозділи вказаного підприємства.

Оцінюючи особу підозрюваного, характер та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, в якому підозрюється останній, враховуючи наявність вищевказаних ризиків, вважає що відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

Окрім цього, враховуючи майновий стан ОСОБА_5 а також, що загалом кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, сторона обвинувачення вважає, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема, незаконно виїхати за межі державного кордону України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту, з підстав, викладених у письмових запереченнях, в яких зазначив наступне. Вважає необґрунтованою пред`явлену ОСОБА_5 підозру. Просить врахувати, що останній жодним чином не перешкоджав здійсненню досудового розслідування, будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства чи суду не вчиняв. Так, з 01.07.2025 по 12.08.2025 органом досудового розслідування не доведено жодного факту неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. Окрім цього, ОСОБА_5 є повноцінним добропорядним членом суспільства із міцними соціальними зв`язками, всі життєві інтереси якого зосереджені в Україні, де він має родину, постійне місце проживання, житло, постійне місце роботи, банківські рахунки. Також просить врахувати, що підозрюваний має безперервний трудовий стаж та займає керівні посади, а відтак, перебування його під вартою позбавить його можливості заробляти, відповідно, залишить у працездатному віці без засобів до існування. З урахуванням вимог ст.178 КПК України, просить слідчого суддю взяти до уваги наступні обставини: ОСОБА_5 має на вихованні неповнолітню дитину - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; такий одружений, його дружина - ОСОБА_11 є пенсіонером, має 3 групу інвалідності з 2008 року; підозрюваний характеризується з позитивного боку за місцем роботи, що підтверджується характеристикою з місця роботи; приймає активну участь у громадському та політичному житті країни, працює в ДП «ХКБМ» начальником дільниці 104 цеху 100 з складання моноблоку для техніки військового призначення; раніше не судимий; має діагноз - панічний розлад, що підтверджується висновком психіатра, в якому рекомендоване лікування; має гіпертонічну хворобу 1 стадії ІІ ступеню, аритмію та пролапс мітрального клапана І ступеня; ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова», на якому працює підозрюваний, має стратегічне значення для економіки і безпеки держави та входить до переліку підприємств оборонно-промислового комплексу та на 100% задіяне в постійному посиленні обороноздатності України. Вказані обставини в сукупності свідчать про відсутність підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що органом досудового розслідування не обґрунтовані ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного. Окрім цього, долучив заяву директора Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» ОСОБА_12 про взяття на поруки підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або нічного домашнього арешту. Додатково пояснив, що з вищою економічною освітою, начальник дільниці 104 цеху №100 Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», одружений, його дружина - ОСОБА_11 є пенсіонером та має 3 групу інвалідності з 2008 року, має статус ВПО, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з 2018 року хворіє на лактозну недостатність, має незадовільний стан здоров`я, пов`язаний з панічними розладами, гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, аритмією та пролапсом мітрального клапана І ступеня, військовозобов`язаний. Окрім цього, зазначив, що розмір застави, про який просить слідчий у клопотанні, є для нього непомірним, оскільки він має заробітну плату менше 30000 грн, з вирахуванням податків, орендує житло, а заробітна плата дружини складає 12000 грн (з вирахуванням податків), більшість коштів йдуть на лікування, оплату орендної плати за квартиру та харчування.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, а також подані стороною захисту на обґрунтування своїх заперечень, дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 01.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Згідно протоколу затримання особи від 11.08.2025, ОСОБА_5 11.08.2025 о 18:35 год. затримано в порядку ст.208 КПК України.

12.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії, з використанням свого службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням направомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 4 ст.194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації його дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом оперуповноваженого Львівського управління ДВБ НП України від 30.06.2025; заявою ОСОБА_8 про вчинення злочину від 30.06.2025; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 01.07.2025, 11.08.2025; протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 07.07.2025, 09.07.2025; протоколом огляду особи та інших речей і документів до початку проведення спеціального слідчого експерименту від 09.07.2025; протоколом огляду документів, які будуть використовуватися під час контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 09.07.2025; протоколом огляду, ідентифікації, вручення грошових коштів від 11.08.2025; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України від 11.08.2025; протоколом огляду речей від 11.08.2025; заявою ОСОБА_8 про прийняття на роботу від 04.07.2025; наказом директора ДП «ХКБМ» ОСОБА_13 про прийняття ОСОБА_8 на роботу №111-п від 01.08.2025.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

З приводу застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, та вирішуючи питання про існування передбачених ст.177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя, зазначає таке.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Аналогічне положення містить ст.12 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ж положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Про факт існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа буде вдаватись до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про достатньо високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може ухилитися від органу досудового розслідування та суду, так як злочин, який йому інкримінуються є тяжким кримінальним правопорушенням, у разі доведення винуватості підозрюваному може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Водночас, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ризик переховування оцінюється з врахуванням характеру людини, її моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

У даному випадку ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, з вищою економічною освітою, працює на посаді начальника дільниці 104 цеху №100 Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаний.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обгрунтовується тим, що органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, зокрема, у ДП «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О. О. Морозова» не вилучено оригіналів документів щодо бронювання ОСОБА_8 , а тому, ОСОБА_5 може приховати, виправити та спотворити інформацію, яка відображена у таких документах, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На думку слідчого судді існує ризик того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Зокрема, з метою уникнення передбаченої законом відповідальності підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка у кримінальному проваджені ОСОБА_8 з метою відмови від надання показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст.615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).

Слідчий суддя приходить до переконання, що існує ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Щодо наявності ризику продовження вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди від осіб за працевлаштування на структурні підрозділи підприємства, - такий прокурором в судовому засіданні не доведений та ґрунтується виключно на припущеннях.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.194 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та п.2 ч.1 ст.194 КПК України - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, що дає підстави слідчому судді застосувати до підозрюваного запобіжний захід.

Водночас, слідчий суддя звертає увагу, що в судовому засіданні прокурором не доведено п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею не встановлено, що ступінь ймовірності заявлених ризиків є настільки високою, щоб позбавляти підозрюваного волі на даному етапі досудового розслідування.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , а саме те, що такий з вищою економічною освітою, начальник дільниці 104 цеху №100 Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова», позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, його дружина - ОСОБА_11 є пенсіонером та має ІІІ групу інвалідності з 2008 року, підозрюваний та його дружина мають статус ВПО, на утриманні у такого перебуває донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка з 2018 року хворіє на лактозну недостатність, ОСОБА_5 має незадовільний стан здоров`я, пов`язаний з панічними розладами, гіпертонічною хворобою 1 стадії ІІ ступеня, аритмією та пролапсом мітрального клапана І ступеня, військовозобов`язаний, раніше не судимий.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, з врахуванням вищевказаних обставин, зважаючи на принцип пропорційності та співмірності, слідчий суддя вважає, що запобігти заявленим ризикам, можливо, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання, у певний період доби, з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які сприятимуть контролю за поведінкою підозрюваного під час строку дії запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає, що застосування даного виду запобіжного заходу цілком достатнє для запобігання ризикам, встановлених при розгляді цього клопотання.

Щодо заяви директора Державного підприємства «Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова» ОСОБА_12 про взяття на поруки підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч.3 ст.176 КПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед особою, яка за нього поручилася.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку обвинуваченого. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги обвинуваченого до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителя на її поведінку.

На думку слідчого судді, застосування особистої поруки є ефективним, коли для обвинуваченого розрив соціальних зв`язків з поручителем або підрив його авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання можливим, передбаченим законом ризикам.

Слідчим суддею критично оцінюється ефективність застосування особистої поруки у даному випадку, оскільки відносини між поручителем та підозрюваним не стали для останнього стримуючим фактором, який би запобіг ймовірному вчиненню вищезазначеного кримінального правопорушення, а тому з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного кримінального провадження.

Окрім цього, враховуючи особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого злочину та його суспільну небезпеку, слідчий суддя вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, про застосування якого просила сторона захисту, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 год. по 07:00 год. строком на 2 (два) місяці, тобто до 13.10.2025, але в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити, що відповідно до ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, тобто до 13.10.2025, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі м. Новий Розділ без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 15.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1