ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/467/25 Справа № 176/87/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000045 від 24.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч. 3 ст. 354, ч.3 ст. 368, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000045 внесеного до ЄРДР 24.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч. 3 ст. 354, ч.3 ст. 368, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Накладено арешт на тимчасово вилучене майна , яке виявлене та вилучене 23.01.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_8 , а саме на:

- автомобіль марки KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 ;

- ключі від запалення автомобіля марки KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що виявлене та тимчасово вилучене майно на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_9 , накладання арешту на вилучене майно є необхідним для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, так як наявні достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, тому існують об`єктивні обставини, які підтверджують, що незастосування арешту створює ризик пошкодження, псування, зникнення або перетворення даних речових доказів.

Доводи апеляційної скарги:

Із вказаним рішенням слідчого судді не погодилась адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_9 та подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі остання просить ухвалу слідчого судді скасувати постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт автомобіля марки «КІА» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та винесеною з порушенням вимог процесуального та матеріального права та підлягаю скасуванню.

Зазначає, що прокурором порушено строки, передбачені ст. 171 КК України, а саме, подано клопотання про арешт майна з пропуском строків передбачених чинним КПК.

Адвокат роз`яснює, що 24.01.2025 року прокурором Жовтоводської окружної прокуратури до суду подано клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження відомості якого внесені до ЄРДР № 0000045 від 24.11. 2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 31.01.2025 року клопотання прокурора було повернуто для усунення недоліків та встановлено строк для усунення зазначених недоліків 72 год. Відповідно до оскаржуваної ухвали клопотання прокурора про арешт майна після усунення недоліків надійшло до Жовтоводського міського суду 04.02.2025 року.

В своїй апеляційній скарзі адвокат також посилається на порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання про арешт майна. Зазначає, що клопотання про арешт майна надійшло до суду 04.02.2025 року, а розглянуто слідчим суддею без виклику сторін лише 10.02.2025 року.

07.02.202 року автомобіль марки «КІА» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 на який накладено арешт було продано. Таким чином на дату винесення ухвали автомобіль не належав ОСОБА_10 .

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні прокурор просила апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін

Власник майна ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомленні про день, місце та час судового розгляду. Від адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. У зв`язку із чим, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Висновки суду:

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, спеціальної конфіскації та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, у провадженні слідчого відділу ВП № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 000045 від 24.11.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 354, ч.3 ст. 368, ч.2 ст. 28, ч.3 ст. 369-2 КК України.

15 січня 2025 року слідчим суддею Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області задоволено клопотання прокурора Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_12 , про надання дозволу на проведення обшуку автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 .

Метою даного обшуку є перевірка отриманої інформації щодо причетності ОСОБА_13 до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з метою притягнення до відповідальності винних у вищевказаних діях осіб.

23 січня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтоводського міського суду від 15 січня 2025 року проведено санкціонований обшук автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , під час якого вилучено зазначений автомобіль та ключі від нього.

Крім того постановою слідчого від 23 січня 2025 року даний автомобіль в порядку ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадження № 000045 від 24.11.2023 року.

Також, колегією суддів встановлено, що 23.01.2025 ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369-2 КК України. Санкція ч. 3 ст. 332 та ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає можливість призначення покарання з конфіскацією майна.

На час ухвалення слідчим суддею рішення про надання дозволу на обшук, право власності на автомобіль марки KIA PICANTO, 2006 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , зареєстроване за ОСОБА_15

24 січня 2025 року прокурором, засобами поштового зв`язку, скеровано до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Слідчим суддею 31 січня 2025 винесено ухвалу, якою постановлено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000045 від 24.11.2023 за ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 354, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України повернути уповноваженому прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, які зазначено в мотивувальній частині ухвали, так як зазначене клопотання подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, оскільки в матеріалах доданих до клопотання відсутні документи, які підтверджують право власності на вилучене майно. Зазначену ухвалу прокурором отримано 03.02.2025.

Після усунення недоліків, клопотання прокурора подано до слідчого судді 04.02.2025 року. Слідчим суддею, відповідно до вимог закону, перевірено умови можливості накладення арешту на майно, зокрема той факт, що вилучене майно належить підозрюваній у кримінальному провадженні ОСОБА_10 .

Відповідно до реєстраційної картки та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, право власності на автомобіль KIA PICANTO, 2006 року оформлено на ОСОБА_16 .

Тобто на час звернення прокурора до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, автомобіль KIA PICANTO, 2006 р.в., належав ОСОБА_13 та до вирішення питання слідчим суддею про накладення арешту на майно було оформлено право власності на іншу особу, ОСОБА_17 .

Колегія суддів приходить до висновку, що перереєстрація права власності автомобілю ОСОБА_18 , маскують дійсного власника майна ОСОБА_8 , а тому вказані дії мають ознаки фіктивного правочину.

У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів, приходить до висновку, що такі дії власника майна ОСОБА_9 направлені на можливість уникнення наслідків забезпечення кримінального провадження та можливої конфіскації майна.

На підставі викладеного, при винесенні рішення слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що прокурором доведено правову підставу для арешту майна.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 000045, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому на вказане майно необхідно накласти арешт.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням адвоката, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого СВ відділення поліції № 5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_19 від 23.01.2025 року визнане речовими доказами .

Крім того, матеріали кримінального провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Колегією суддів не погоджується з доводами адвоката про порушення стороною обвинувачення строків звернення з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Так,23 січня 2025 року проведено санкціонований обшук автомобіля марки «KIA» моделі «PICANTO» з номерним знаком НОМЕР_1 , під час якого вилучено зазначений автомобіль та ключі від нього та наступного дня, а саме 24 січня 2025 року прокурором до слідчого судді було спрямовано клопотання про накладення арешту на майно. Таким чином, органи досудового розслідування звернулись із відповідним клопотанням в строки, передбачені ч.5 ст. 171 КПК України.

Крім того, 31 січня 2025 року слідчим суддею винесено ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна підозрюваної ОСОБА_9 повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання. Зазначену ухвалу прокурором отримано 03.02.2025 року і після усунення недоліків, клопотання спрямоване до суду 04.02.2025 року.Вищевказана ухвала слідчого судді надійшла до Єдиного державного реєстру судових рішень 03.02.2025 року.

За таких обставин, колегія суддів не вважає, що органом досудового розслідування строк звернення з клопотанням про накладення арешту на майно було порушено.

В апеляційні скарзі адвокат зазначила про те, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора про арешт майна поза межами граничного строку, встановленого ч. 1 ст. 172 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду. Відмова в задоволенні клопотання про арешт майна можлива лише, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що 10 лютого 2025 року слідчим суддею розглянуто та задоволено клопотання прокурора про арешт вилученого майна, яке надійшло до суду 04 лютого 2025 року, тому розгляд поданого клопотання відбувся поза межами строку, передбаченого діючим Кримінально процесуальним кодексом.

Однак розгляд клопотання поза межами строків, хоча і є порушенням вимог КПК України, проте не може нівелювати доказове значення майна, що відповідає критеріям речового доказу, перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження, якими, серед іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Надаючи оцінку зазначеним доводам апеляційної скарги про порушення строку розгляду клопотання про арешт майно, колегія суддів зазначає, що сплив процесуального строку для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про арешт майна не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути клопотання по суті.

Також колегія суддів звертає увагу, що підстави для відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна чітко визначені ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 173 КПК України, втім несвоєчасний розгляд клопотання не слугує підставою для відмови в задоволенні клопотання. Окрім того, не встановлено обставин, які б свідчили, що порушення вказаного строку завдало ОСОБА_8 суттєвих обмежень чи негативних наслідків, а тому колегія суддів вважає, що такі доводи не є підставою для відмови задоволенні клопотання.

Також колегія суддів зазначає, що у разі розгляду клопотання про арешт майна без учасників кримінального провадження, відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право звернутись безпосередньо до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.

Також слід зазначити, що арешт майна відбувся із метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що робилися спроби переоформлення вказаного автомобіля.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи апелянта, стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000045 від 24.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332, ч. 3 ст. 354, ч.3 ст. 368, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: