Справа №534/2114/25
Провадження №1-кс/534/354/25
У Х В А Л А

19 серпня 2025 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчої СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 12.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у с т а н о в и в:

До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області звернулася слідча СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_5 із клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, серед іншого, вмотивовано слідчою тим, що 11.07.2025 до чергової частини відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшли матеріали ВКП в Полтавській області ДКП НП України про те, що відносно особи, яка мешкає у м. Горішні Плавні, та яка не досягла чотирнадцяти років вчиняється сексуальне насильство.

Так, статтею 30-2 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що держава здійснює захист дітей від сексуального насильства (у тому числі від сексуальної експлуатації вчиненої з боку батьків або осіб, які їх замінюють), а також дітей, які постраждали від такого насильства або стали його свідками (очевидцями).

Приблизно у вересні 2024 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 10.09.2024, ОСОБА_4 , перебуваючи з малолітньоюОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сімейних відносинах, як мати та донька і фактично являючись особою, яка повинна займатись її вихованням,знаходилася за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де у неї виник злочинний умисел, спрямований на чинення дій сексуального характеру відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 , яка не досягла чотирнадцяти років, з метою отримання грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у період часу з 10.09.2024 по 14.12.2024, знаходячись за адресою свого проживання діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_6 , яка в силу свого малолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема в інтимних питаннях) та рівня інтелектуального розвитку, у зв`язку з чим остання не могла чинити активний опір, використовуючи свою значну фізичну перевагу та вчиняючи психологічний тиск, шляхом надання усних вказівок малолітній ОСОБА_6 , достовірно знаючи про її малолітній вік та можливість настання тяжких наслідків у вигляді психологічних травм, з метою отримання грошової винагороди, вчиняла сексуальне насильство, не пов`язане із проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_6 , яке виражалось в неодноразовому торканні по зовнішніх статевих органах малолітньої ОСОБА_6 , а також повного оголення дитини.

Вказані дії сексуального характеру вчинені відносно малолітньої ОСОБА_6 , ОСОБА_4 фільмувала на цифровий пристрій з метою подальшої трансляції на веб ресурсі «tango.me» з метою отримання грошової винагороди.

19.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи (сексуальне насильство), вчинених щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці м. Жовті Води, Дніпропетровської області, заміжній, маючій на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючій, інвалідом, депутатом учасником бойових дій не являється, раніше не судимій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є належними, допустимими та достатніми для доведеності вини у вчиненні даних правопорушень в повному обсязі а саме: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 09.07.2025; протоколом огляду від 10.07.2025; рапортом оперуповноваженого ВКП в Полтавській області ОСОБА_7 ; протоколом обшуку від 19.08.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_4 та іншими доками в їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Необхідно також врахувати при визначенні виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , що вчинене нею діяння посягає на фізичну, психічну та моральну цілісність дитини, яка у силу віку є повністю беззахисною, та завдає їй непоправної шкоди. Малолітній вік потерпілої зумовлює особливу вразливість і нездатність усвідомлювати характер посягання або чинити опір, що робить такі злочини найбільш небезпечними у сфері статевих відносин.

Характер та спосіб вчинення злочину, зокрема насильницькі дії сексуального характеру не пов`язані із проникненням у тіло дитини, вчинені проти її волі, свідчать про високий рівень суспільної небезпечності особи. Така поведінка не лише порушує фундаментальні права потерпілої, а й створює загрозу для інших дітей та суспільства в цілому.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваної:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - так як підозрювана ОСОБА_4 , вчинила тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років та вчинила злочин відносно малолітньої особи, у зв`язку з чим може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення можливої відповідальності;

2) незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 , яка є малолітньою та свідків, оскільки підозрювана обізнана про місце проживання потерпілої, у зв`язку з чим ОСОБА_4 може вчинити на них моральний тиск з метою спонукання їх до зміни показів, або до відмови від давання показів при судовому розгляді кримінального провадження, що ускладнить процес доказування у кримінальному провадженні;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, тобто джерела прибутку, схильний до вчинення правопорушень.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_4 , в тому числі з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 із наступних причин:

1. особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин, тому такий запобіжний захід об`єктивно не здатен запобігти наявним вище перерахованим ризикам;

2. особиста порука - на адресу слідчого відділу та прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які бажають поручитися за ОСОБА_4 ;

3. домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що застосування вказаного запобіжного заходу не спроможний запобігти спробам підозрюваної ОСОБА_4 уникнути покарання за вчинення злочинів, залишити місце визначене слідчим суддею, з метою переховування;

4. застава - у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкції ч. 4 ст. 153 КК України передбачає застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі.

Враховуючи викладене, у слідства є підстави, передбачені ч. 1 ст. 183 КПК України, клопотати перед судом про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчиняти інші злочини, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на малолітню потерпілу, свідків.

Враховуючи обґрунтованість підозри, у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, наявність ризиків, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, підвищену суспільну небезпеку злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється вона, дані про особу обвинуваченої та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчої та зазначаючи про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наполягала на обранні до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрювана заперечувала проти клопотання слідчої просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або інший не пов`язаний з позбавленням волі, повідомила що має третю стадію ВІЛ-інфекції.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваної, дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження, у контексті розгляду зазначеного вище клопотання, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, надавши оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення , враховуючи, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, дійшов таких висновків.

У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділу поліції № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, за процесуального керівництва Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000402 від 12.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

19.08.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), аналогічний правовий висновок викладено також у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18), та у інших справах.

Враховуючи зазначені критерії, докази, додані до клопотання та пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що підозра є обґрунтованою.

За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину.

Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 12 КК України інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 153 КК України належить до тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти можливого переховування, наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, що доведені під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Проте, відсутні належні, достатні докази захворювання підозрюваної третьою стадією ВІЛ-інфекції, іншого незадовільного стану здоров`я, у зв`язку з чим необхідно, на думку підозрюваної, застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. А тому за таких підстав слідчий суддя вважає неспроможними обґрунтування щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.176-178,183,194, 205 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчої СВ ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402 від 12.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянка України, заміжня, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.

Взяти підозрювану під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою рахувати з 17 год. 30 хв. 19.08.2025 року.

Строк дії ухвали закінчується 17 жовтня 2025 року о 17 год. 30 хв.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП України в Полтавській області.

Копію ухвали суду вручити підозрюваній, прокурору, та направити начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань (23)» в м. Полтава, начальнику ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП України у Полтавській області.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй повного тексту судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 25.08.2025 об 11 год. 30 хв.