справа №176/1272/25
провадження №1-кп/176/289/25
У Х В А Л А

21 липня 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000011 від 08.01.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час досудового слідства по данному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який згодом продовжено до 28 липня 2025 року включно без визначення розміру застави, в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ).

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого,строком на 60 діб, без визначення розміру застави, мотивуючі дані вимоги тим, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу та його продовженні не зменшилися та продовжують існувати.Зокрема, цими ризиками є можливе переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконний вплив на свідків та потерпілу. Жодний запобіжний захід, крім тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Також звертає увагу суду суспільний резонанс та на те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений та його захисник кожен окремо, заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість заявлених ризикив та просили змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави. Вину визнає, переховуватись не збирається, хоче продовжити військову службу. При цьому, захисник зазначила, що ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину та мати похилого віку, які потребують уваги з його боку та утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за нього передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, а тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, у зв`язку із чим суд вважає, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, судом встановлено, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та під час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , не зменшилися.

Суд вважає, що встановлені обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які суд вважає доведеними та не забезпечить виконання обвинуваченому покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи захисника та обвинуваченого про те, що обвинувачений ОСОБА_4 має родину, міцні соціальні зв`язки, є військовослужбовцем, мають місце, однак самі по собі не є достатніми для зміни обраного запобіжного заходу відносно нього на більш м`який і не зменшують встановлені раніше слідчим суддею та судом згодом при прождовженні такого строку ризики.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки тримання його під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Враховуючи вище наведене, та те, що закінчується строк тримання під вартою ОСОБА_4 суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1,2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, вважаю за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 197-199, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ).

Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Копії ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копію ухвали направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для належного виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1