ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2843/25 Справа № 183/5749/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

про самовідвід

12 серпня 2025 року м. Дніпро

Суддя - доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з матеріалами кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_3 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000234, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року ОСОБА_4 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та виправдано за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

На судове рішення захисником ОСОБА_3 та прокурором, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, були подані апеляційні скарги.

Під час ознайомлення з наданими матеріалами встановлено підстави, передбачені п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, які унеможливлюють мою участь у розгляді даної справи, оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2013 року в складі: головуючого судді: ОСОБА_5 , суддів: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 апеляційну скаргу прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задоволено частково, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року щодо ОСОБА_4 , яким його було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю у його діях складу зазначеного кримінального правопорушення скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції, а тому вважаю, що у мене існує сформована позиція у даному кримінальному провадженні.

Згідно з частиною 1 статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до частини 1 статті 75 КПК України суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Тобто, підстави, які зазначені в статті 75 КПК України містять вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

У Конституції України закріплені основні засади судочинства та відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Зазначені принципи закріплені і в міжнародних актах, зокрема, відповідно до пункту 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Відповідно до пункту 3 Європейського статуту судді, суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений.

Положення цієї статті Кодексу суддівської етики випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, відповідно до яких суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах Делкурт проти Бельгії, Пєрсак проти Бельгії і Де Куббер проти Бельгії, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід або задовольнити відвід з боку учасників справи.

У зв`язку з наведеним, вважаю, що з метою унеможливлення будь-яких сумнівів в об`єктивності рішень, у мене наявні підстави, які унеможливлюють мою участь у розгляді даної справи.

Керуючись ст.ст. 75-80 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заявити самовідвід від участі у розгляді матеріалів кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_3 та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000234, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Матеріали кримінального провадження направити на повторний автоматичний розподіл автоматизованою системою документообігу суду.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_2