Дата документу 15.04.2025
Справа № 501/625/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року, м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000053 від 22 січня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

23 лютого 2010 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання 8 років позбавлення волі, звільнився 16 грудня 2016 року за закінченням строку відбування покарання;

20 червня 2023 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання 5 років позбавлення волі, звільнений з випробуванням на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2025 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, біля буд. 16, де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, достовірно знаючи, що у гаманці, який належав ОСОБА_4 , наявні грошові кошти та банківська картка, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав її жіночу сумку, чорного кольору, яка не становить матеріальної цінності, всередині якої у гаманці перебували грошові кошти у сумі 3200 гривень, 120 доларів США, що станом на 18 січня 2025 року складало 5040 гривень, та банківська картка № НОМЕР_1 , яка у вартісному вираженні ніякої матеріальної цінності для потерпілої не становить.

Після чого із викраденим майном залишив місце скоєння злочину, та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Зокрема, того ж дня у період часу з 22:32 год по 22:43 год здійснив 5 операцій з розрахунку за товарні цінності в магазині «Таврія В» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 15, на суму 1079,10 гривень, використавши банківську картку № НОМЕР_1 , яка перебувала у постійному користуванні ОСОБА_4 .

Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_4 на суму 9319,10 грн.

Крім того, 18 січня 2025 року близько 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, перебуваючи за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, біля буд. 16, де, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що у гаманці, який належав ОСОБА_4 , наявна банківська картка, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав її жіночу сумку, в якій знаходився гаманець з банківською карткою № НОМЕР_1 , яка перебувала у постійному користуванні ОСОБА_4 , що у вартісному вираженні ніякої матеріальної цінності для потерпілої не становить, але яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пп.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України, є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, а також надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок та забезпечує користувачу доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

Після чого, із викраденим майном залишив місце скоєння злочину та того ж дня у період часу з 22:32 год по 22:43 год здійснив 5 операцій з розрахунку за товарні цінності в магазині «Таврія В» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 15, на суму 1079,10 гривень, використавши банківську картку № НОМЕР_1 , яка перебувала у постійному користуванні ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_6 почав приховувати банківську картку № НОМЕР_1 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту добровільної видачі 22 січня 2025 року вказаної банківської картки працівникам поліції, позбавивши ОСОБА_4 можливості використовувати банківську картку за цільовим призначенням.

За згодою учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено судом, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, не оспорював фактичні обставини та показав суду, що дійсно 18 січня 2025 року сів на лавку поруч з потерпілою ОСОБА_4 , а коли вона заснула викрав її жіночу сумку, всередині якої у гаманці перебували грошові кошти у сумі 3200 гривень, 120 доларів США, що станом на 18 січня 2025 року складало 5040 гривень, та банківську картку. Вказаною банківською карткою він оплатив п`ять покупок у магазині «Таврія-В» на загальну суму 1079,10 грн, після чого залишив картку у себе, а згодом добровільно видав її працівникам поліції. Все це він добровільно показав під час слідчого експерименту. З загальної суми збитків, які він спричинив своїми діями потерпілій, у розмірі 9319,10 грн, він добровільно відшкодував 2000 грн., тому визнає цивільний позов на суму 7319,10 грн. Про вчинене шкодує, розкаявся. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_6 дійсно сплатив їй 2000 грн, тому просить стягнути з нього 7319,10 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення та приховування офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше судимий, на військову службу не призивався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують його покарання, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, вважає за необхідне застосувати ч. ч. 1, 2 ст. 70 КК України, оскільки він вчинив декілька кримінальних правопорушень, за які не був засуджений, та вважає, що йому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особа обвинуваченого дають суду підстави вважати, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим відповідно до ст. 75 КК України він підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням, а також на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які є необхідними та достатніми для його виправлення.

Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до суду із цивільним позовом до ОСОБА_6 , стверджуючи, що вчиненими кримінальними правопорушеннями їй завдана майнова шкода, пов`язана з сумою викрадених грошових коштів у розмірі 9319,10 грн, однак, 2000 грн ОСОБА_6 їй повернув, тому залишились невідшкодованими 7319,10 грн, які вона просила стягнути з ОСОБА_6 на свою користь.

ОСОБА_6 визнав заявлений до нього потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов і не оспорював його розмір, іншими учасниками судового провадження розмір цивільного позову також не оспорювався.

Викладеними вище доказами підтверджується розмір цивільного позову ОСОБА_4 і підстави для його задоволення.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, та з ОСОБА_6 слід стягнути на її користь 7319,10 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодовування майнової шкоди 7319,10 грн.

Речові докази: банківські виписки, відеозаписи з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження; куртку зимову залишити (повернути) ОСОБА_6 ; банківські картки, перепустку, свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, посвідчення батьків багатодітної сімї, бонусні картки - залишити (повернути) ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя