Справа № 129/2024/24
Провадження №11-кп/801/818/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників обвинуваченої адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченої в режимі відеоконференції ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року задоволено клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000149 від 13.07.2023, яка обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 серпня 2025 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено продовження існування ризиків, які були підставою для застосування запобіжного заходу, та на даному етапі провадження застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання процесуальних рішень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року. Просить винести ухвалу, якою змінити обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, або застосувати обвинуваченій максимальний розмір застави.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором в судовому засіданні не доведено обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, оскільки обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, батька пенсіонера на утриманні, потребує оперативного лікування у плановому режимі, мала належну процесуальну поведінку на момент її затримання, також вказав, що ухвалою суду не було визначено розмір застави, тому вважає що заставу слід визначити у максимальному розмірі, яке буде необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисники адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Висновки суду про необхідність продовження щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як вбачається з ухвали суду, прокурором в судовому засіданні та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обвинувачення особи, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину, за який, у разі визнання її винуватою, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, що було враховано при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_9 та продовженні їй строку.

на даний час не зменшились, зокрема обвинувачена з огляду на санкції статті обвинувачення зможе переховуватись від суду, здійснення незаконного впливу на експерта та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому зміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, суд першої інстанції правильно виходив не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на експерта та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається сторона захисту, а саме зміну запобіжного заходу на більш м`який цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, або застосувати обвинуваченій максимальний розмір застави, не є тими безумовними підставами, які слугують підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які вважав доведеними суд.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки сукупність встановлених судом та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність продовження раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника в частині застосування до обвинуваченої максимального розміру застави, суд апеляційної інстанції вважає їх не обґрунтованими, оскільки відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

За таких обставин, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_9 та запобігти ризикам, доведеним прокурором.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 18 червня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 111, ст. 436, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: