Справа № 216/2325/25
провадження 1-кс/216/1219/25
УХВАЛА

іменем України

09 травня 2025 року місто Кривий Ріг

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 07.01.2025 за ч. 2 ст. 272 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2025 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, яке вилучене 30 квітня 2025 року, а саме: мобільний телефон марки «Моторолла» модель G 60 у корпусі сірого кольору з прозорим чохлом та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 .

З метою їх збереження, та заборонити відчужувати, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, а також з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала клопотання.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 07.01.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України розпочатого щодо порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель людей, а саме за фактом нещасного випадку, що трапився о 01:45 год. 07.01.2025 з машиністом стрічкового конвеєру цеху №1 дільниці №2 УДТК РОФ №2 АТ «Південний ГЗК» ОСОБА_4 , яка впала під стрічковий конвеєр, в результаті чого отримала тілесні ушкодження несумісні з життям.

Досудовим розслідуванням розглядається слідча версія грубого порушення норм охорони праці та виробничої безпеки на виробництві посадовими особами АТ «Південний ГЗК» в частині допущення та надання усних вказівок на прибирання під стрічковим конвеєром вищезгаданого цеху без припинення виробничого процесу (вимкнення стрічкового конвеєра), що передбачено наказом Державного комітету України з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду від 18.03.2010 №61 та за таких обставин перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_5 .

Так, в ході досудового розслідування за вищевказаним фактом, оглядом мобільного терміналу, належного загиблій ОСОБА_5 , встановлено, що у месенджері «Viber» наявна переписка за 06.01.2025, тобто на передодні події смерті останньої, між самою ОСОБА_5 та оператором пульта керування стрічкового конвеєру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що містить листування з виробничих питань, у тому числі фото, зроблені ОСОБА_5 на підтвердження факту прибирання нею під вищезгаданим стрічковим конвеєром, без припинення виробничого процесу, що суперечить вищезгаданим вимогам з охорони праці та залишено поза увагою ОСОБА_6 , як відповідальної особи.

В той же час допитана в якості свідка у даному кримінальному провадженні оператор пульта керування стрічкового конвеєру AT «Південний ГЗК» ОСОБА_7 заперечила факт допущення нею будь-яких порушень вимог охорони праці та свою причетність до обставин розслідуваного кримінального правопорушення.

Проте, на думку органу досудового розслідування, сукупність вищевказаних фактів, вказує на об`єктивний зв`язок оператора пульта керування стрічкового конвеєру AT «Південний ГЗК» ОСОБА_6 з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а також можливу причетність інших посадових осіб AT «Південний ГЗК», яким, за розподілом обов`язків, доповідала ОСОБА_6 , у тому числі шляхом листування у месенджері «Viber» або засобами інших месенджерів.

30.04.2025 в період часу з 08.25 год. по 09.04 год. на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу був поведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Моторолла» модель G 60 у корпусі сірого кольору з прозорим чохлом та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 .

Вищевказані речі, визнано речовими доказами постановою слідчого від 30.04.2025 року.

У зв`язку з цим у кримінальному провадженні виникла необхідність накладення арешту на вищевказане майно ОСОБА_6 .

Сторона обвинувачення посилаючись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України, з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, просить накласти арешт на тимчасово вилучене 30.04.2025 майно.

1.Позиції учасників.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Отже, слідчий суддя, приймаючі рішення про розгляд справи за відсутності заявника, приймає до уваги положення частини 6 статті 9 КПК України, згідно з якою, у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 7 КПК України до таких засад, зокрема, відносяться доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а доступ до правосуддя іншим шляхом, окрім ухвалення відповідних судових рішень неможливий.

Таким чином, з метою недопущення обмеження доступу до правосуддя, на думку слідчого судді, клопотання можливо розглянути по суті і у відсутності сторони кримінального провадження, яка подала клопотання.

У судове засідання володільці майна, належним чином у передбаченому ст. 135, ч. 1 ст. 172 КПК України порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Зважаючи на викладене, а також виходячи зі встановлених ч. 1 ст. 172 КПК України строків та засад їх розумності, передбачених ст. 28 КПК України, слідчим суддею визнано можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності володільців майна на підставі наданих сторонами матеріалів.

При цьому, слідчий суддя керується положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно яких, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

2.Обставини, що були встановлені під час розгляду клопотання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що провадженні СВ Криворізького РУП ГУНП у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 07.01.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України розпочатого щодо порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель людей, а саме за фактом нещасного випадку, що трапився о 01:45 год. 07.01.2025 з машиністом стрічкового конвеєру цеху №1 дільниці №2 УДТК РОФ №2 АТ «Південний ГЗК» ОСОБА_4 , яка впала під стрічковий конвеєр, в результаті чого отримала тілесні ушкодження несумісні з життям.

30.04.2025 в період часу з 08.25 год. по 09.04 год. на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу був поведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: «Моторолла» модель G 60 у корпусі сірого кольору з прозорим чохлом та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 .

Вказані речі 30 квітня 2025 року постановою слідчого долучені в якості речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Тимчасово вилучені речі належать ОСОБА_6 .

3.Мотиви прийняття рішення слідчим суддею.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

3.1 Щодо строку звернення з клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Оскільки, зазначені у клопотанні речі було вилучено 30 квітня 2025 р., а клопотання про арешт майна подано до відділення поштового зв`язку 30 квітня 2025 р., сторона обвинувачення звернулась з вказаним клопотанням у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.2 Щодо правової підстави для арешту майна та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за 0000206 від 07.01.2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Слід звернути увагу, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені у клопотанні речі, можуть мати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

3.3 Щодо наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Під час проведення обшуку вдалось зафіксувати первинні дані вилучених речей. Однак необхідним є збереження первинних параметрів таких речей, до проведення їх огляду у встановленому Законом порядку, поряд з цим, наразі на початковій стадії досудового розслідування складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних речах.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення кримінального провадження майно, на яке прокурор просить накласти арешт може бути приховано або знищено.

3.4 Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

На переконання слідчої судді, на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчої судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у розслідуванні корупційних кримінальних правопорушень.

Слідча суддя вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, приписами ч.2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

З урахуванням наведеного , після зняття копії інформації, що міститься у вилученому мобільному телефоні марки ««Моторолла» модель G 60 у корпусі сірого кольору з прозорим чохлом та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , слідчий суддя вважає за необхідне повернути їх власнику на відповідальне зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

3.5 Щодо наслідків арешту майна

На переконання слідчого судді, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини та початкову стадію досудового розслідування та обраний спосіб арешту, такий арешт не є надмірно обтяжливим.

Поряд з цим, наразі слідчому судді не надано будь-яких даних, які б вказували на суттєве позначення арешту майна, застосованого у вищезазначений спосіб, на інтересах володільця.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя.

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 30.04.2025 при проведені обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Моторолла» модель G 60 у корпусі сірого кольору з прозорим чохлом та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 з забороною власнику відчужувати вказане майно та розпоряджатись ним до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Місцем зберігання телефону телефон марки «Моторолла» модель G 60 у корпусі сірого кольору з прозорим чохлом та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 визначити в камеру зберігання речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області - до 09 липня 2025 року включно, протягом якого надати стороні обвинувачення строк для здійснення їх огляду, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях, для залучення до матеріалів кримінального провадження № 0000206 від 07.01.2025р., а з 09 липня 2025 року - зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання вказані вище речі особі, у якої вони були вилучені, та попередити таку особу про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна та виявленої інформації.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8