465/5105/25
1-кп/465/1078/25
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

23.06.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

в ході підготовчого судового засідання з розгляду матеріалів обвинувального акту, долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування та матеріалів наданих в судовому засіданні прокурором у кримінальному провадженні № 0000331 від 24.04..2025, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, за матеріалами обвинувального акта та даних повідомлених в суді, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 та до обрання запобіжного заходу фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, судимість згідно з- положеннями, передбаченими ст. 89 КК України не знята і не погашена,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

Сторона обвинувачення - прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4

Сторона захисту - адвокат ОСОБА_5

Потерпіла сторона потерпіла ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000331 від 24.04..2025ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що у період з 21 год. 55 хв. 19 квітня 2025 року , точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , наніс удари тупими предметами по обличчю ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої черепно - мозкової травмии у вигляді обширного синця в лівій навколоорбітальній ділянці, підшкірної гематоми на правій щоці з переходом на підборіддя зправа з вираженим припуханням мяких тканин, крововиливів під мякі мозкові оболонки у правій потиличній частці, у правій скроневій частціц, у лівій лобній частці, у лівій скроневій частці та на всьому протязі обох півкуль мозочка, варольєвого моста та продовгастого мозку, крововиливів у шлуночки головного мозку, що призвело до набряку - набухання головного мозку з послідуючим вклиненням стовбурових структур у великий потиличний отвір, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент їх заподіяння. У подальшому, 23.04.2025, близько 14 год., внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер на сходовій клітці в коридорі будинку № 2а по вулиці Братів Тимошенків в м. Львові.

Веказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органи досудового розслідування, прокурор - процесуальний керівник та прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні кваліфікують за частиною 2 ст. 121 КК України, як нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000331 від 24.04..2025, поступили до Франківського районного суду м. Львова 21 березня 2025 року від прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова Львівської області ОСОБА_4 та відповідно до Протоколу і Звіту передачі судової справи передані судді ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали суду від 19 червня 2025 року обвинувальний акт призначений до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Разом з обвинувальним актом, прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний слідчим суддею згідно з ухвалою від 26 квітня 2025 року у судовій справі № 465/3426/25.

В ході підготовчого судового засідання прокурор клопотання підтримав, навівши мотиви та підстави для продовження запобіжного заходу аналогічні викладеним у мотивувальній частині клопотання.

В судовому засіданні адвокат - захисник обвинуваченого, як і сам обвинувачений, клопотання заперечили просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Потерпіла в судове засідання не прибула, при цьому в телефонному режимі повідомила, що перебуває закордоном, про судове засідання їй відомо не було. Не заперечила щодо розгляду клопотання прокурора у її відсутності.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження надані прокурором в частині обґрунтування підозри (обвинувачення), суд приходить до переконання, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000331 від 24 квітня 2025 року відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник отримали копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів.

Звертаючись до суду із розглядуваним клопотанням, прокурор вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 необхідне для виконання завдання кримінального провадження, яким, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці у подальших судових засіданнях, що визначені судом з наступною їх оцінкою, у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні покликається також на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, міра покарання за яке передбачена у вигляді позбавлення волі строком до десяти років.

Наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_3 підтверджується обставинами, що встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу та зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, що долучені до клопотання. Клопотання містить достатнє обґрунтування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, за яких виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, такий обов`язок також вбачається й у визначенні ЄСПЛ та «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відтак, суд наголошує, що відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57). З огляду на зазначене, суд також бере до уваги, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного ( обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, які в даних умовах оголошеної рф повномасштабної війни потребують не тільки оперативного, а й правового захисту.

На тлі зазначеного та зважаючи на стадію судового розгляду, проаналізувавши та зваживши результати досліджених в ході розгляду клопотання обставин, у суду сформувалася думка, що суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Суд висловлює свою часткову згоду з висновками прокурора - публічного обвинувача у кримінальному провадженні, щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та погоджується зі стороною обвинувачення, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даній стадії кримінального судочинства, може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Суд звертає увагу сторін процесу, що відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів перевіряється судом в ході їх дослідження, у тому числі й з підстав зауважень сторони захисту. Разом з тим, з урахуванням механізму захисту, на даний час у суду не має підстав визнавати докази неналежними чи недопустимими, як це передбачено ч. 2 ст. 87 КПК України. Відтак, суд відхиляє твердження сторони захисту та обвинуваченого, що обвинувачення ґрунтується на недопустимих доказах, зокрема щодо кваліфікації дій за ч. 2 ст. 121 КК України.

З огляду на зазначене, суд вважає, що продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 у виді тримання під вартою із зменшеним розміром застави в даному кримінальному провадженні та на вказаній стадії кримінального переслідування, узгоджується з Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування (продовженні) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У той же час, згідно з п. 1 ) ч. 4 ст.184 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1)щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відомості здобуті в судовому засіданні, вказують на вчинення злочину із застосуванням насильства, що в свою чергу виключає можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи вищенаведені обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , обґрунтовану підозру у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також доведені прокурором ризики, вважаю, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому щодо нього слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177 -178 , 182, 183, 193, 194, 199, 331, 369 - 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання публічного обвинувача у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , задоволити частково.

Продовжити обраний відповідно до ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 26.04. 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у кримінальному провадженні 0000331 від 24.04..2025 у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) діб, тобто до 23 липня 2025 року, включно, без визначення застави.

Відмовити адвокату та підсудному у клопотанні про обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено в судовому засіданні 30.06. 2025 об 08 год. 15 хв.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення повного її тексту.

Суддя ОСОБА_10