печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2025 ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 у справі № 757/7754/25-к на майно, а саме : автомобіль марки BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 № НОМЕР_3 , ключ від автомобіля марки BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи клопотання, ОСОБА_6 зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна. Вказує, що арештоване майно не відповідає ознакам, визначеним ст. 98 КПК України. Окрім того, вказала, що вона ніякого відношення до розслідуваного кримінального провадження не має, арештований автомобіль належить їй на праві власності та 27.01.2024 вона зареєструвала вказаний автомобіль та отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Так, ОСОБА_6 вказує, що у клопотанні про накладення арешту на майно та доданих до нього матеріалах стороною обвинувачення не наведено жодних доказів вчинення власником майна будь-яких злочинних дій, в тому числі щодо майна, наведеного в клопотанні про накладення арешту. Застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження є неспіврозмірним з завданням кримінального провадження та власник майна зазнає значних збитків, пов`язаних з вилученням майна.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурори заперечили проти задоволення клопотання, просили відмовити у його задоволенні, зазначили, що арештоване майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, можлива конфіскація зазначеного майна за вироком суду, стороною захисту не оскаржувалась ухвала про накладення арешту.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представника власника майна та прокурорів, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, а також за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України.

Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 у справі № 757/7754/25-к задоволено клопотання прокурора та накладено арешт, серед іншого, на автомобіль марки BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 № НОМЕР_3 , ключ від автомобіля марки BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказані норми пов`язують право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, мета арешту майна визначається п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 є власником транспортного засобу марки BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , що підтверджується належними документами, дослідженими слідчим суддею.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт на вказаний транспортний засіб був накладений вже після укладення набуття права власності на транспортного засобу та отримання 27.01.2024 ОСОБА_6 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме 25.02.2025 (документ про реєстрацію досліджено слідчим суддею).

Таким чином, ОСОБА_6 є добросовісним набувачем транспортного засобу. Дана особа є матір`ю ОСОБА_7 .

Слідчим суддею під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 не має жодного процесуального статусу, а саме, не є свідком, підозрюваною, обвинуваченою; не є будь-яким іншим учасником кримінального провадження або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, а відтак не є особою, щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру, а також не може забезпечувати завдання арешту майна у кримінальному провадженні, зокрема і з метою можливої конфіскації.

П. 1 ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим суддею встановлено та прокурором не спростовано, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем рухомого майна, досудове розслідування щодо неї у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024 не здійснюється, жодних доказів вчинення нею будь-яких злочинних дій щодо арештованого майна матеріали клопотання не містять.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, станом на день розгляду клопотання відсутні відомості вважати, що арештоване майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, що в свою чергу вказує на безпідставність продовження такого обмеження права власника на мирне володіння та користування своїм майном.

Слідчий суддя враховує, що розгляд клопотання про накладення арешту розглядався слідчим суддею без виклику власника майна, у зв`язку з чим останній був позбавлений права оскаржити такий захід кримінально-правового характеру, що спростовує позицію прокурора та підтверджує позицію сторони захисту з означеного питання.

Доводи сторони обвинувачення щодо можливої конфіскації є неспроможний, оскільки арештоване майно належить третій особі, яка не має статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні, тому за чинним КК України не може бути конфісковано в разі визнання іншої особи винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Таким чином, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке тривале втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які фактично можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_6 є добросовісним власником, придбала автомобіль до накладення на нього арешту та до визнання його речовим доказом, дослідженні в судовому засіданні матеріали не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що арештований автомобіль набуто в результаті вчинення злочину та/або він є предметом кримінального правопорушення, що ОСОБА_6 причетна до вчинення кримінальних правопорушень, відомості щодо яких внесено до ЄРДР, що виправдовувало б подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), та з врахуванням інших висновків слідчого судді, наведених в мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532, 535 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000568 від 20.03.2024- задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2025 у справі № 757/7754/25-к на майно, а саме :

- автомобіль марки BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 ;

- ключ від автомобіля марки BMW X5 з номерним знаком НОМЕР_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1