Справа № 201/5017/25
Провадження № 1-кс/201/1907/2025
УХВАЛА

05 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши клопотання старшої слідчої СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000544 від 24.04.2025 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча, за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні СВ СВ ВП № 2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 24.04.2025 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України щодо того, що до ВП №2 ДРУП №1 ГУНП надійшла заява від ОСОБА_5 .15.01.1980, який повідомив, що 23.04.2025 р. о 23:10 год. в магазині АТБ за адресою м. Дніпро, проспект Науки 8 Г, невідомий чоловік набрав повний кошик товару та не розрахувавшись вибіг з магазину, не дивлячись на зауваження охоронця, таким чином відкрито заволодів майном магазину.

В ході проведення досудового розслідування в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході особистого обшуку у останнього було виявлено та вилучено:

1. банка з надписом «Рево» об`ємом 0,5 л поміщена в паперовий пакет,

2. сир марки «Комо» поміщений в паперовий пакет,

3. упаковка торту бісквітного марки «Пані вишня» поміщена в паперовий пакет

4. 2 предмети срібного кольору поміщені в паперовий пакет,

5. рюкзак чорного кольору, який поміщений в спец. пакет НПУ QY 221875.

Вищевказане майно було вилучено, опечатано та направлено до ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.168 КПК України - забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до п.13.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень - для дослідження інформації, що міститься на комп`ютерних носіях, експерту надається сам комп`ютерний носій, а за потреби комп`ютерний блок (комплекс комп`ютерних засобів, до складу якого входить досліджуваний носій).

Доступ до даних речей, документів та відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 Кримінального процесуального кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, оскільки в такому випадку вони можуть бути знищені чи сховані особами у володінні яких вони знаходяться для приховання незаконної діяльності щодо заволодіння коштів громадян шахрайським шляхом.

Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає виключний перелік процесуальних джерел доказів, а тому здобуті іншим шляхом фактичні дані не зможуть бути використані як допустимі докази.

Особа, у якої проведено обшуку, не належить до осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження відповідно до ст. 480 КПК України.

У ст. 30 Конституції України визначено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Проте у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи. Таким чином, інший порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи застосовується за умови невідкладних випадків та їх правової регламентації. У ч. 3 ст. 233 КПК України визначено, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. Така процедура цілком відповідає міжнародно-правовим стандартам. Адже в ч. 2 ст. 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до свого житла, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб1. Отже, відповідно до вищенаведених норм проникати до житла чи іншого володіння особи без її згоди чи судового рішення можна, користуючись вимогою крайньої необхідності та з метою досягнення завдань кримінального провадження, лише у таких випадках: 1) для врятування життя людей чи майна; 2) у зв`язку з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Вказані речі можуть мати безпосереднє значення по кримінальному провадженню в якості речових доказів. Та відповідно для перевірки причетності вказаних речей, щодо здійснення за допомогою останніх правопорушень, шляхом неправомірного використання та встановлення оригінальності вказаних речей.

Слідча у судове засідання по розгляду клопотання не з`явилася, про час та місце його розгляду повідомлена належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у її відсутність, неприбуття слідчої в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна, виходячи з такого мотивування.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 25.04.2025р. вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000544 від 24.04.2025 року.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

Таким чином, на підставі наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені під час обшуку у ОСОБА_6 предмети, а саме:

- банку «Рево» об`ємом 0,5 л поміщена в паперовий пакет,

- сир марки «Комо» поміщений в паперовий пакет,

- упаковка торту бісквітного марки «Пані вишня» поміщену в паперовий пакет,

- 2 предмети срібного кольору поміщені в паперовий пакет,

- рюкзак чорного кольору, який поміщений в спец. пакет НПУ QY 221875.

Строк оскарження ухвали протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1