Номер провадження: 11-кп/813/1955/25
Справа № 496/295/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 09.05.2025 у кримінальному провадженні №0000343, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2024 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09.05.2025 обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України повернуто прокурору відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 для усунення недоліків, що зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у обвинувальному акті відсутні відомості про розмір заподіяних збитків, а навпаки вказано про те, що матеріальної шкоди не заподіяно, також відсутні відомості про потерпілого. Тобто в обвинувальному акту не зазначений розмір матеріальної шкоди, який був спричинений АТ «Укрпошта», не зважаючи на те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України є злочином з матеріальним складом (об`єктивна сторона злочину характеризується настанням суспільно небезпечних наслідків).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення позбавлена законодавством інструмента процесуального примусу у поданні особою заяви про залучення її як потерпілого або ж отримання згоди на таке, який і не міг би існувати у сучасному демократичному суспільстві.

Утім, з огляду на описані в апеляційній скарзі доводи, сторона обвинувачення позбавлена такої процесуальної можливості, а свавільне внесення в обвинувальний акт відомостей про «потенційного», «ймовірного» або ж «фактичного» потерпілого суперечитиме засадам законності кримінального провадження.

Крім того, інкримінований обвинуваченим злочин не належить до кримінальних правопорушень у формі приватного обвинувачення, у яких участь потерпілого є обов`язковою.

Більш того, сільської радою подано слідчому під час досудового розслідування заяву, в якій зазначено, що сільська рада не бажає бути потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином не зазначення в обвинувальному акті відомостей про потерпілого є єдиним можливим рішенням з огляду на його юридичну відсутність в рамках даного кримінального провадження.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання не з`явились, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участі не надходили до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд заслухавши думку інших учасників, які не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та його захисника, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 .

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законим є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначено місце його вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме, зазначена кваліфікація дій за ч. 2 ст. 194 КК України та викладено формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

При цьому, обвинувальний акт містить анкетні відомості щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Апеляційний суд зазначає, що сторона обвинувачення позбавлена законодавством інструмента процесуального примусу у поданні особою заяви про залучення її як потерпілого або ж отримання згоди на таке, а свавільне внесення в обвинувальний акт відомостей про «потенційного», «ймовірного» або ж «фактичного» потерпілого суперечитиме засадам законності кримінального провадження.

Крім того, інкримінований обвинуваченим злочин не належить до кримінальних правопорушень у формі приватного обвинувачення, у яких участь потерпілого є обов`язковою.

Сільської радою подано слідчому під час досудового розслідування заяву, в якій зазначено, що нежитлова будівля за адресою: Одеська обл., с. Дачне. Вул. Центральна, 37-А (будівля відділення АТ «Укрпошта») передана на баланс Дачненської сільської ради Одеського району Одеської області та сільська рада не бажає бути потерпілою у вказаному кримінальному провадженні (а.п. 169).

Колегія суддів зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції всупереч вимог ст. 314 КПК України вийшов за межі розгляду вказаного кримінального провадження, під час підготовчого судового засідання, зробивши висновок, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо потерпілого в даному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції не досліджує фактичні обставини та не дає оцінку доказам, здобутим під час досудового розслідування, а лише вирішує питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядає окремі клопотання заявлені учасниками судового провадження.

Відтак, судом першої інстанції не дотримано норм кримінального процесуального закону, оскільки завданням підготовчого судового засідання, на цій стадії, є лише перевірка відповідності форми обвинувального акта вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено у ст.ст. 314-317 КПК України, не торкаючись самої суті обвинувачення.

Аналізуючи зміст оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції знайшов формальні підстави для повернення процесуального документу, що свідчить про безпідставність ухваленого судового рішення.

Отже, вирішення питання щодо доведеності викладених в обвинувальному акті фактичних відомостей, які прокурор вважає встановленими та має намір відстоювати під час судового розгляду, не входить до компетенції суду під час підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості перевірити кваліфікуючі ознаки.

Апеляційний суд вважає, що слідчим в обвинувальному акті викладені саме ті обставини, які прокурор вважає доведеними і докази на їх доведення сторона обвинувачення має надавати суду під час судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання, тому суд передчасно перейшов до дослідження обставин у кримінальному провадженні, не призначивши судовий розгляд.

Враховуючи викладені обставини у всій сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до того ж суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 09.05.2025 у кримінальному провадженні №0000343, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2024 про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000343, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2024 відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4