Провадження № 11-кп/4808/234/25
Категорія ч. 3 ст. 332 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000318 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року, згідно з яким

ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_9 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - штраф в розмірі 13 000 (тринадцять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 221 000 (двісті двадцять одну тисячу) гривень з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з перевезенням пасажирів чи вантажу через митний кордон України на строк 2 (два) роки та з конфіскацією майна.

Вирішено питання речових доказів.

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 вчинив незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ст. 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні». У відповідності до Указу Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23 червня 2022 року строком на 90 діб.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, п.1 Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», оголошено та впроваджено проведення загальної мобілізації.

В той же час, порядок виїзду військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, за межі території України врегульований нормами зазначеного нижче законодавства.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1455 від 29 грудня 2021 року затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан».

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у воєнний час забороняється виїзд призовників , військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», зокрема п. 6-2, встановлено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених в пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Водночас, 03 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №194 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних в умовах правового режиму воєнного стану», якою установлено, що в умовах правового режиму воєнного стану бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, а також підприємствами, установами, організаціями, які задовольняють потреби Збройних Сил, інших військових формувань, населення (далі - підприємства, установи і організації), здійснюється у порядку, визначеному цією постановою, серед іншого, шляхом надання Міністерству економіки погоджених Міністерством оборони пропозицій щодо бронювання військовозобов`язаних у відповідних сферах управління, галузях національної економіки, на підприємствах, в установах і організаціях за формою згідно з додатком 1 в друкованій формі та/або в електронній формі з відповідним обґрунтуванням, яке упродовж одного дня приймає відповідне рішення та надсилає його копію Міністерству оборони, а також іншим органам. З метою підтвердження надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час орган державної влади, інший державний орган видає військовозобов`язаному витяг з наказу Міністерства економіки.

В подальшому, у зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №218 від 07 березня 2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року №194», рішення стосовно бронювання військовозобов`язаних водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги, військовозобов`язаних працівників підприємств залізничного транспорту, які забезпечують функціонування та безперебійну роботу залізниці, приймає Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації, в якому зазначається строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час, який не може перевищувати шість місяців. Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації, надсилають до Адміністрації Державної прикордонної служби рішення про бронювання зазначених в абзаці першому цього пункту військовозобов`язаних для врахування під час виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України.

Для отримання відповідного рішення, ініціатор повинен звернутися до Міністерства інфраструктури України або обласної військової адміністрації або Київської міської військової адміністрації, які надсилають до Адміністрації Державної прикордонної служби рішення про бронювання зазначених в абзаці першому цього пункту військовозобов`язаних для врахування під час виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України.

Також, 20 травня 2022 року постановою №615 Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 і від 3 березня 2022 року №194» встановлено, що у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій; медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

В період часу з 31 серпня 2022 року до 02 листопада 2022 року, організована злочинна група у складі особи 1, особи 2 та особи 3, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, шляхом усунення перешкод, надання засобів, порад та вказівок, за грошову винагороду в розмірі від 3 500 доларів США з особи, систематично здійснювала організацію та незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Польща осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, яким в умовах дії правового режиму військового стану виїзд з України заборонено.

Починаючи з 05 жовтня 2022 року, до злочинних дій особи 1 та особи 2, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження та які здійснювали злочинну діяльність на території Івано-Франківської області, з метою отримання грошових коштів внаслідок вчинення тяжких злочинів проти недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, а саме незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Польща осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, яким в умовах дії правового режиму військового стану виїзд за межі держави заборонено, приєднався ОСОБА_8 . При цьому, на початковому етапі участі у злочинній діяльності, ОСОБА_8 , як водій мікроавтобуса, переслідував мету отримання грошових коштів за здійснення доставки до пункту пропуску через державний кордон України, осіб щодо яких здійснювалась організація та незаконне переправлення через державний кордон України.

Так, у період часу з 15 жовтня 2022 року до 17 жовтня 2022 року включно, на території Івано-Франківської області особою 1, особою 2, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження та ОСОБА_8 , з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України за грошову винагороду в сумі від 3500 доларів США, сформовано групу осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, яким в умовах дії правового режиму військового стану виїзд за межі України заборонено, до якої увійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . При цьому, особисто ОСОБА_8 підшукано ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

З метою усунення перешкод при перетині державного кордону України, ОСОБА_8 , через особу 1, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, який в свою чергу через особу 2, щодо якої матеріали виділено в окреме провадження, засобами цифрового зв`язку передали особі 3, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, відомості про особисті паспортні дані сформованої групи осіб, в тому числі осіб, яких підшукав ОСОБА_8 .

Діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зокрема усунення перешкод при перетині державного кордону України особами чоловічої статі в умовах дії правового режиму військового стану в Україні, тобто надання прав щодо виїзду за межі держави, особою 3, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, який діяв у відповідності до визначеної злочинної ролі у організованій групі, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше 17 жовтня 2022 року підроблено офіційний документ громадської організації «благодійний фонд «Відродження нашої України», а саме лист вих. №60 від 17 жовтня 2022 року з пропозиціями щодо виїзду за межі України водіїв в умовах правового режиму воєнного стану. Вказаний лист із додатками засвідчені відтиском печатки та підписом керівника громадської організації ОСОБА_24 , який 02 жовтня 2022 року виїхав за межі України та не мав у розпорядженні печатки і не міг фізично підписати такого листа. У додатку №1 до вказаного листа особою 3, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, умисно внесено недостовірні відомості про осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , щодо яких здійснювалась організація незаконного переправлення через державний кордон України, зокрема, що останні є волонтерами громадської організації «благодійний фонд «Відродження нашої України», а також зазначено недостовірні відомості про місце реєстрації таких осіб, зокрема, що вони є жителями Львівської області. У додатку №2 до вказаного листа містилася недостовірна інформація, що вищевказані особи здійснять перевезення на чотирьох автомобілях «Mercedes Sprinter» гуманітарного вантажу для громадської організації «Волонтери Самбірщини», КНП «Хоспіс», Львівської ОВА та військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Проте, вищевказані особи не мали жодного відношення до зазначеної громадської організації та не здійснювали добровільної, соціально спрямованої, неприбуткової діяльності як волонтери та не мали на меті цього робити.

В подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, особою 3, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, у невстановленому місці та часі, проте не пізніше 17 жовтня 2022 року, за допомогою засобів цифрової фіксації зображень із листа громадської організації «благодійний фонд «Відродження нашої України» вих. №60 від 17 жовтня 2022 року та додатків до нього, створено цифровий документ, який за допомогою засобів цифрового зв`язку надіслано на адресу електронної пошти Львівської ОВА ., тобто фактично його використано.

За результатами розгляду надісланого особою 3, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, листа, 17 жовтня 2022 року у Львівській ОВА погоджено виїзд та внесено відомості про паспортні дані осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 до системи «Шлях», адміністратором якої є Укртрансбезпека, про що видано наказ №223, чим фактично усунуто перешкоду у перетині державного кордону України.

18 жовтня 2022 року, в ранковий час, на територію АЗК «Stels», що в м. Івано-Франківську, вул. Мазепи, 176, за вказівкою ОСОБА_8 , особи, 1 та особи 2, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, з метою подальшого переправлення через державний кордон України, прибули ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_21

Зазначені особи, за вказівкою ОСОБА_8 , особи 1 та особи 2, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, сіли у салон мікроавтобуса «Mercedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 , для їх доставки до визначеного особою 3, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, автомобільного пункту пропуску через державний кордон України, як найбільш вдалого місця для незаконного переправлення осіб через державний кордон.

В подальшому, ОСОБА_8 , вищевказаним транспортним засобом, зазначену групу осіб доставив до автомобільного пункту пропуску через державний кордон України, що в с. Краковець Яворівського району Львівської області,

Того ж дня, у після обідній час, однак не пізніше 16 год. 23 хв., на території АЗК «WOG», що в с. Глинці по вул. Шевченка, 9, після проведення особою 1 та особою 2, щодо яких матеріали виділені в окреме провадження, інструктажу, який полягав у наданні порад та вказівок щодо поведінки під час перетину державного кордону та надання засобу у вигляді копії Наказу Львівської ОВА, ОСОБА_8 , за допомогою мікроавтобуса «Mercedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_3 здійснено незаконне переправлення осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 через державний кордон України в автомобільному пункті пропуску «Краківець», що знаходиться за адресою: Львівська область, с. Краковець, вул. Вербицького, 54.

Також, переслідуючи корисливу мету - отримання грошових коштів у сумі 1 000 доларів США з особи, 22 жовтня 2022 року о 16 год. 57 хв. в автомобільному пункті пропуску через державний кордон України «Краківець», що знаходиться за адресою: Львівська область, с. Краковець, вул. Вербицького, 54, усунувши перешкоду в перетині державного кордону України, шляхом внесення через Львівську ОВА на підставі наказу №223 від 17 жовтня 2022 року, персональних паспортних даних до системи адміністратором якої є Укртрансбезпека «Шлях», використовуючи як знаряддя вчинення злочину - засіб для перевезення осіб в автомобільному пункті пропуску мікроавтобус «Mercedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , здійснено незаконне переправлення через державний кордон України осіб ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

В апеляційні скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок суду першої інстанції та скасувати призначене ОСОБА_8 додаткове покарання в частині позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з перевезенням пасажирів чи вантажу через митний кордон України на строк 2 роки та з конфіскацією майна. Транспортні засоби «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_4 та «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_5 , які постановою слідчого від 06 лютого 2023 року визнані речовими доказами - повернути ОСОБА_8 . В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає, що призначене ОСОБА_8 додаткове покарання в частині позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з перевезенням пасажирів чи вантажу через митний кордон України на строк 2 роки та конфіскації майна, занадто суворим, несправедливим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого.

Вказує, що при визначені обвинуваченому міри покарання судом першої інстанції не були враховані пом`якшуючі обставини, які знижують ступінь тяжкості вчиненого та відомості, які позитивно характеризують його особу, а саме: свою вину у вчиненому визнав повністю, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліках в нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину та опікується перестарілим батьком - інвалідом І групи, активно бере участь у волонтерській діяльності.

Також вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_8 присуджено до сплати штраф у розмірі 221 000 грн., який він мав намір сплатити за рахунок відчуження частини власного майна. Разом з цим, позбавлення права займатися діяльністю з перевезення пасажирів чи вантажу строком на два роки позбавляє особу можливості заробляти собі на життя, оскільки, обвинувачений постійно працював водієм, надавав послуги з перевезення пасажирів на власному бусі .

Наголошує, що суд першої інстанції порушив принципи справедливості призначеного покарання та його відповідності обставинам та характеру вчиненого обвинуваченим, оскільки ОСОБА_8 інкриміновано тільки два епізоди вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 КК України у яких він виконав роль пособника, організатор та виконавці злочину отримали значно м`якші покарання аніж ОСОБА_8 без конфіскації майна.

Зазначає, що суд першої інстанції зазначив, що скоєний ОСОБА_8 злочин не спричинив тяжких наслідків та відсутня завдана шкода, однак вказаної обставини фактично не врахував застосовуючи конфіскацію майна обвинуваченого. Крім цього, особисте майно ОСОБА_8 не було набуте в результаті скоєння цього злочину чи іншої злочинної діяльності, а є результатом добросовісної багаторічної праці.

Наголошує, що суд не врахував, що речовими доказами у справі визнано два автомобіля «Mersedes Benz Sprinter» Д.Н.3. НОМЕР_6 та «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_7 , а згідно обставин справи перевезення здійснювалися з використанням тільки одного автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_3 , який згодом було перереєстровано на д.н.з. НОМЕР_5 . Автомобіль «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_8 не був засобом злочинної діяльності і не має фактичного фактично відношення до справи.

Крім того звертає увагу, що не врахував позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання без конфіскації майна, однак суд своїм вироком позбавив обвинуваченого можливості самостійно працювати шляхом заборони здійснення перевезення так і організовувати такі перевезення через конфіскацію відповідних транспортних засобів.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили змінити вирок суду першої інстанції та скасувати призначене ОСОБА_8 додаткове покарання в частині позбавлення права займатися діяльністю, пов`язаною з перевезенням пасажирів чи вантажу через митний кордон України на строк 2 роки та з конфіскацією майна. Транспортні засоби «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_4 та «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з НОМЕР_5 , які постановою слідчого від 06 лютого 2023 року визнані речовими доказами - повернути ОСОБА_8 ;

- прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції після скасування постановою Верховного Суду від 17 березня 2025 року (т. 2, а.п. 102-113).

Як вбачається з вироку суду першої інстанції (т. 1 а.п. 102-109), призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 332 КК України, суд першої інстанції призначив основне покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 13 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 221 000 грн., а також призначив два передбачених законом обов`язкових додаткових покарання у виді позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з перевезенням пасажирів чи вантажу через митний кордон України, на строк 2 роки та з конфіскацією майна.

Крім цього суд першої інстанції окремо в резолютивній частині вироку, вирішуючи питання про речові докази, в порядку положень ст. 100 КПК України вирішив конфіскувати транспортні засоби «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_4 , та «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 , в дохід держави.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу (т. 1 а.п. 113-117), у якій зазначав про суворість призначеного покарання та про необґрунтованість застосування конфіскації майна.

Так Івано-Франківський апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, виніс ухвалу від 01 липня 2024 року (т. 1 а.с. 129-134), згідно якої апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , задоволено частково. Вирок суду першої інстанції змінено в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 13000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 221 000 гривень без конфіскації майна з позбавленням на два роки права займатися діяльністю, пов`язаною з перевезенням пасажирів чи вантажу через митний кордон України. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2024 року захисник ОСОБА_7 подав касаційну скаргу (т. 2 а.п. 1-7)

Постановою Верховного Суду від 17 березня 2025 року (т. 2, а.п. 102-113) касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , задоволено частково. Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 01 липня 2024 року скасовано в частині вирішення питання щодо конфіскації в дохід держави у порядку ст. 100 КПК України транспортних засобів марки «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_4 та «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_9 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Таким чином апеляційний суд при новому розгляді переглядає судове рішення лише в частині вирішення питання щодо конфіскації в дохід держави у порядку ст. 100 КПК України транспортних засобів марки «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_4 та «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно змінити в частині вирішення питання речових доказів, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів приходить до висновку, що порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не встановлено, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 та про кваліфікацію таких дій за ч. 3 ст. 332 КК України за обставин, викладених у вироку є обґрунтованим.

Так суд першої інстанції, вирішуючи питання про долю речових доказів в порядку положень ст. 100 КПК України, постановив, крім іншого, конфіскувати в дохід держави автомобілі «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_4 , та «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 .

При цьому згідно з обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні двох епізодів незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливих мотивів з використанням автомобілів, які мали державні номерні знаки: у першому епізоді - НОМЕР_3 та у другому епізоді - НОМЕР_5 .

Як вбачається зі змісту відповіді Головного сервісного центру МВС (т. 2 а.п. 60-65), автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_3 , та автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 , є одним і тим самим автомобілем, який після перереєстрації 21 жовтня 2022 року, у проміжку між двома вчиненими ОСОБА_8 епізодами злочинних діянь, змінив державний номерний знак, й станом на час вчинення другого епізоду вже належав на праві власності ОСОБА_8 .

Таким чином обидва епізоди злочинного діяння, а саме 18 жовтня 2022 року і 22 жовтня 2022 року, були вчинені з використанням одного і того ж автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», який в період між цими епізодами, а саме 21 жовтня 2022 року, був перереєстрований з ОСОБА_25 на ОСОБА_8 і змінив номерний знак з НОМЕР_3 на НОМЕР_5 .

Натомість у вироку суду першої інстанції в обох інкримінованих ОСОБА_8 епізодах вказаний автомобіль зазначений зі старим державним номером НОМЕР_3 .

А тому у суду першої інстанції не було законних підстав для застосування положень ст. 100 КПК України в частині конфіскації в дохід держави як речовий доказ інший автомобіль - «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_4 , який з 12 січня 2022 року зареєстрований на ОСОБА_8 і який не використовувався в інкримінованих ОСОБА_8 , діяннях.

Статтею 100 КПК України регулюються питання зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

За змістом ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Крім того слід зазначити, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_10 від 05 квітня 2005 року (т. 1 а.п. 83), виданого відділом РАЦС Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про те, що 23 грудня 2004 року громадяни ОСОБА_8 і ОСОБА_26 уклали шлюб.

Також згідно листа Міністерства юстиції України № 175330//19.3.1 від 19 грудня 2024 року (т. 2 а.п. 68) Управління Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомило про відсутність актового запису про розірвання вказаного шлюбу, а також про відсутність відмітки про розірвання шлюбу у актовому записі про шлюб.

Однак матеріали провадження не міститься відомостей про можливу обізнаність дружини - ОСОБА_27 про незаконне використання зазначеного вище транспортного у вчиненні ОСОБА_8 злочину.

Під час апеляційного розгляду допитано свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що є дружиною ОСОБА_8 , не була обізнана про незаконне використання транспортного у вчиненні ОСОБА_8 злочину, та зазначила, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_4 був придбаний в період шлюбу.

А тому суд першої інстанції не мав законних підстав для застосування спеціальної конфіскації транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 урахуванням положень п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.

Так відповідно до наданого стороною захисту під час апеляційного розгляду звіту про оцінку майна від 09 вересня 2024 року (а.п. 154-168) вартість транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 становить 442 134,00 грн.

Крім того відповідно до звіту про оцінку майна від 09 вересня 2024 року (а.п. 176-168) вартість транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_4 становить 321 690,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 96-2 КК України, якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_27 не знала про незаконне використання транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 у вчиненні ОСОБА_8 злочину, який придбаний в період шлюбу то в даному випадку потрібно застосувати ч. 2 ст. 96-2 КК України та конфіскувати в дохід держави вартості транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 , що становить 221 067 грн., шляхом стягнення вказаних коштів з обвинуваченого.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції встановив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Таким чином, апеляційну скаргу належить задовольнити частково, вирок суду змінити в частині вирішення питання щодо конфіскації в дохід держави у порядку ст. 100 КПК України транспортних засобів марки «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_4 та «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_9 .

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 332 КК України змінити в частині вирішення питання щодо речових доказів - транспортних засобів марки «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_4 та «Mersedes Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_9 .

Речові докази:

- транспортні засоби «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_4 та «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 , які постановою старшого слідчого від 06 лютого 2023 року визнані речовими доказами та залишені у користуванні ОСОБА_8 - повернути ОСОБА_8 .

Застосувати ч. 2 ст. 96-2 КК України та конфіскувати в дохід держави вартості транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_5 , що становить 221 067 грн. (двісті двадцять одна тисяча шістдесят сім гривень), шляхом стягнення з ОСОБА_8 .

У решті вирок зашити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим з часу отримання ухвали.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5