Справа № 373/2695/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0000474 14.10.2023 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романчуки Буринського району Сумської області, громадянина України, непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, у кримінальному провадженні залишається актуальним ризик переховування обвинуваченого від суду.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Потерпіла ОСОБА_4 погодилась із стороною захисту, не вбачаючи підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши доводи клопотання прокурора, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено обставини, достатність доказів існування яких суд зобов`язаний встановити при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Водночас, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд перевіряє наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, покарання за який законом про кримінальну відповідальність передбачено у виді позбавлення волі до 15 років.

У справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини суворість передбаченого покарання хоча і є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, однак відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а тому даний ризик слід оцінювати з урахуванням низки факторів, які можуть підтвердити його існування.

З`ясовуючи наявність таких факторів, судом встановлено, що обвинувачений непрацевлаштований, а отже джерела доходу він не має, неодружений, неповнолітні діти чи інші особи на його утриманні не перебувають.

Доказів на підтвердження сталих соціальних зв`язків, суду не надано.

Злочин, що інкримінується ОСОБА_5 вчинений у стані алкогольного сп`яніння та, як вбачається зі змісту обвинувального акта, щодо особи похилого віку, жорстоким способом (забиття до смерті).

Таким чином, заявлений прокурором ризик є актуальним.

Отже, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини у вчиненні кримінального правопорушення в сукупності з наведеними обставинами суттєво підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

При цьому слід зазначити, що у справі немає жодних фактів, які б давали підстави вважати, що певні соціальні зв`язки, схильності обвинуваченого, зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці. Не навели таких даних у судовому засіданні обвинувачений та його захисник.

Доцільність продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу є наразі актуальною. Суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу (інтересу правосуддя), які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами клопотання прокурора та вважає, що його слід задовольнити та продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вважає за необхідне визначати розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 причинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 195, 196 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 05 липня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1