Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9303/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/523/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №295/9303/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09.07.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 вересня 2025 року включно. Визначено строк дії ухвали - 04 вересня 2025 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, а своїм рішенням відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , та обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електричного засобу контролю. При цьому, наголошує, що сторона захисту не оспорює факту розумної підозри, однак, звертає увагу, що інкримінуємий злочин є ненавмисним, підозрюваний повністю визнає свою вину та щиро розкаюється. Крім того, при обранні судом будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі на підозрюваного судом можуть бути покладені процесуальні обов`язки в т.ч. зі здачі до відповідних служб паспорту для виїзду за кордон, що позбавить можливості підозрюваного залишити межі України. Також, відповідно обставин вчиненого злочину її підзахисний їх повністю визнає, що виключає можливість впливу на свідків з метою зміни їх показань. Наголошує, що існування процесуальних ризиків не доведено відповідними доказами. Вважає, що в клопотанні та оскаржуваній ухвалі не зазначено підстав щодо неможливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, хоча слід врахувати - ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, на утриманні має донечку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на сьогодні він утримує дружину і малолітню доньку та має міцні соціальні зв`язки, крім того він є військовослужбовцем з 29.11.2017 за контрактом прийнятий на військову службу до Державної прикордонної служби України. У період з 14 жовтня 2022 року по 11 січня 2023 року та в період з 19 жовтня 2023 року по 07 лютого 2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в межах Донецької області, в н.п. Володимирівка, Волноваського району Донецької області. Є учасником бойових дій. За місцем служби характеризується позитивно. Нагороджений 05 червня 2024 року нагрудним знаком «Відмінний прикордонник». А 05 серпня 2022 року нагороджений відзнакою Президента України «За оборону України».

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №295/9303/25, в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0006178 від 07.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , обіймаючи посаду інспектора Прикордонної служби третьої категорії, відповідального виконавця другого відділу Прикордонної служби Прикордонної комендатури швидкого реагування Державної прикордонної служби України, будучи працівником правоохоронного органу, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху. Так, 07 липня 2025 року близько 01 години 20 хвилин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю понад 50 км/ год. по правій смузі руху проїзної частини вулиці Корольова зі сторони вул. Космонавтів у напрямку до вул. Промислової, в межах населеного пункту - м. Житомирі, у темну пору доби, порушив вимоги п.п. 2.3. б, 2.9. а, 12.4., 12.9. б, 13.1. «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (в редакції від 01.04.2025) (далі - ПДР), згідно яких: - п. 2.9. водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; - п. 2.3. (б), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі; - п. 12.4., у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; - п. 12.9. (б), водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4; - п. 13.1. водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу дотримувати безпечного інтервалу.

В порушення зазначених вимог ПДР ОСОБА_8 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», р.н. НОМЕР_1 , на своїй правій смузі руху по вул. Корольова, 126 у м. Житомирі, зі сторони вул. Космонавтів у напрямку до вул. Промислової, не забезпечивши безпеки дорожнього руху, проявивши неуважність, не дотримався безпечного інтервалу, перевищив максимальну допустиму швидкість руху у межах населеного пункту, внаслідок чого виїхав на правий тротуар, де здійснив наїзд керованим автомобілем на залізобетонну опору № 15/05. В результаті даної дорожньо- транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «SKODA OCTAVIA», р. н. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки в середній-нижній третині зі зміщенням, а пасажир ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , госпіталізована у КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня», де від отриманих внаслідок ДТП травм померла. Такі необережні дії, які виразились в порушенні водієм ОСОБА_8 вимог пунктів п.п. 2.3. б, 2.9. а, 12.4., 12.9. б, 13.1. ПДР, перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_11

07.07.2025 о 14 год. 45 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.ст.207-208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та 07.07.2025 йому вручено письмове повідомлення про підозру у вчинені зазначеного кримінального правопорушення.

07.07.2025 старша слідча другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_12 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №295/9303/25, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, як і незаконно впливати на відповідних учасників кримінального провадження.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу від органу досудового розслідування/суду.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників (потерпілих, свідків) кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. В даному випадку, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання сторони захисту на те, що підозрюваний вчинив не умисний злочин, є раніше не судимим, має сталі соціальні зв`язки - одружений, на утриманні має доньку ІНФОРМАЦІЯ_5 , є військовослужбовцем та учасником бойових дій, має відзнаки за військову службу, як і визнання останнім вини, не спростовують вище наведеного, як і не є в даному кримінальному провадженні об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

В свою чергу, будь-які медичні висновки про неможливість утримання ОСОБА_8 за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 09.07.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :