ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1642/25 Справа № 215/1055/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в режимі відеоконференці, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, перебуваючого в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)», проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився засуджений ОСОБА_7 та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі засуджений вказує, що місцевий суд зробив необґрунтовані висновки, не вислухав його думку, не викликав до судового засідання.

Зауважує, що його поведінка довела виправлення, оскільки він перебував у раді активу СВП 2, має одне заохочення. Інше заохочення за підсумками року не зміг отримати, оскільки етапували для судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, думку прокурора, який заперечував щодо звільнення засудженого умовно-достроково, зазначив, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, який вивчивши та дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст. 81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 тимчасово утримується у ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» на підставі ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_7 засуджений вироком від 19.04.2024 Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначено як 20.09.2021, кінець строку 20.09.2026.

Відповідно до даних ДУ «Криворізька УВП № 3» станом на 24.02.2025 невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_7 складає 1 рік 06 місяців 26 днів.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він утримується в ДУ «Криворізька УВП № 3» з 02.01.2024. За час відбування покарання характеризується посередньо. Має одне заохочення під час відбування покарання в ДУ «П`ятихатській виправній колонії (№122)», також має два стягнення, одне з яких погашене за спливом часу. Суспільно-корисні зв`язки з родичами підтримує. У взаємовідносинах з іншими ув`язненими не конфліктний. У побуті охайний, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується; не допускає порушень вимог пожежної безпеки. На виховні заходи не завжди реагує правильно, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. До суспільно-корисної праці не залучається, на профілактичному обліку в установі не перебуває.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення від 20.02.2025 засуджений ОСОБА_7 має одне заохочення (05.10.2022), та одне стягнення (догана) 02.01.2025 за невиконання законних вимог адміністрації.

Крім того, ОСОБА_7 неодноразово судимий, останній раз за вчинення тяжких та нетяжких злочинів проти власності.

На підставі викладених даних про особу засудженого, колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання за заявою засудженого ОСОБА_7 , місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення, оскільки матеріали справи не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення.

Твердження засудженого про наявність заохочення, не вказують на його систематичну позитивну поведінку, яка б могла вказувати на виправлення особи, тобто досягнення мети покарання, оскільки засуджений ОСОБА_7 має лише одне заохочення у 2022 році, тобто через рік з початку перебування його під варто, інших заохочень за більш ніж три роки перебування під вартою, останній не має. Разом з цим, має не погашене стягнення, яке отримав у 2025 році, тобто незначний час до звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення.

Колегія суддів зазначає, що інших відомостей про позитивну поведінку засудженого ОСОБА_7 та відношення до праці, матеріали провадження не містять та засудженим не наведено, зокрема, відсутні дані, що ОСОБА_7 , за час всього періоду відбування покарання працював або займався суспільно-корисливою працею, позитивно характеризувався. Про вказане, також свідчить рішення Міжрегіональної комісії щодо переведення до дільниці соціальної реабілітації та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, ДУ «П`ятихатській виправній колонії (№122)», відповідно до якого заява засудженого залишена без задоволення, оскільки останній не довів свого виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст. 81 КК України надають суду право, а не покладають на нього обов`язок щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання, разом з цим, засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, на даний час, не довів можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Також колегія суддів відмічає, що згідно з п.1постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження нових злочинів і основною підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання, зокрема виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці, проте матеріали даного судового провадження не містять даних, які б беззаперечно вказували, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, аналіз матеріалів даного судового провадження дає підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки наявність посередньої характеристики, двох стягнень, одне з яких погашене, інше отримане напередодні звернення із заявою, одного заохочення, яке отримано ОСОБА_7 2022 році, тобто більш ніж рік до звернення із заявою, беззаперечно свідчать про відсутність позитивної тенденції та байдуже ставлення до праці, а тому відсутність достатніх підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_7 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 лютого 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді