ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/919/25
Провадження №1-кс/477/661/25
УХВАЛА

про арешт майна

20 червня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , подане у кримінальному провадженні №0000069 від 27 січня 2025 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2025 року до Вітовського районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000069 від 27 січня 2025 року про накладення арешту на майно, що було вилучене 27 травня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0000069 від 27 січня 2025 року за фактом зловживання службовими особами ПП «РП Вирішальний» своїми повноваженнями, що могло завдати істотної шкоди охоронюваним законом правам та державним інтересам з попередньою кваліфікацією правопорушення за частиною другою статті 364-1 КК України.

В ході досудового розслідування здобуто докази які вказують на те, що було вчинене кримінальне правопорушення, пов`язане зі зловживання службовими особами ПП «РП Вирішальний» своїми повноваженнями, а також встановлено осіб, що можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення, їх місце проживання, місце здійснення протиправної діяльності, транспортні засоби що перебувають у користуванні останніх, тощо.

27 травня 2025 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено речі згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_5 звернувся з даним клопотанням.

Представником третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт адвокатом ОСОБА_3 17 червня 2025 року подано заперечення на клопотання прокурора, у яких остання зазначала про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, з огляду на те, що вилучене під час обшуку майно належним чином не ідентифіковано, та не має відношення до кримінального провадження, відомості, що слугували підставою для даних до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення є неналежними, а клопотання надійшло до суду поза межами строків, визначених КПК України..

У судове засідання прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, оскільки вилучене під час обшуку майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та має ознаки речового доказу, тому з метою їх збереження існує потреба у накладенні арешту на це майно.

ОСОБА_6 , як володілець майна, з приводу якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Представник третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на обставини, що викладені нею в раніше поданих запереченнях.

Заслухавши представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000069 від 27 січня 2025 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною другою статті 364-1 КК України за фактом зловживання службовими особами ПП «РП Вирішальний» своїми повноваженнями, що могло завдати істотної шкоди охоронюваним законом правам та державним інтересам.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що посадові особи ПП «РП Вирішальний», використовуючи спеціальний дозвіл на вилов біоресурсів у рибогосподарських об`єктах Дніпровсько-Бузької гирлової системи, за допомогою рибацького знаряддя, сіток, рибацьких снастей, здійснюють вилов риби перекриваючи сітками гирло річки Південний Буг на окремих ділянках річки, що призводить до масового знищення риби.

27 травня 2025 року, у межах цього кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2025 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 , який перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення цього кримінального правопорушення, під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 27 травня 2025 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000069 від 27 січня 2025 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих органом досудового розслідування доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За системним тлумаченням положень статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_6 , може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України, що спростовує заперечення адвоката ОСОБА_3 в цій частині.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із зловживанням службовими особами ПП «РП Вирішальний» своїми повноваженнями, шляхом використання спеціального дозволу на вилов біоресурсів у рибогосподарських об`єктах Дніпровсько-Бузької гирлової системи, на окремих ділянках річки Південний Буг, що призводить до масового знищення риби, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 , вилучено речі та документи перелічені слідчим у поданому клопотанні, які безпосередньо можуть виступати як знаряддя вчинення кримінального правопорушення або предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, або які могли бути здобуті протиправним шляхом та свідчать про ймовірну причетність останнього до вчинення вищевказаних протиправних дій.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на вилучені під час обшуку речі та майно, слідчий суддя враховує те, що ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення таких речей та документів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 27 травня 2025 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено речі на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді, зокрема, риболовецькі сітки та пристрої для лову раків

Зазначені ознаки узгоджуються із вказаним в ухвалі про обшук відомостями, на відшукання яких був наданий такий дозвіл.

При цьому слідим суддею береться до уваги та обставина, що у своїх запереченнях адвокат ОСОБА_3 вказувала, що ОСОБА_6 періодично працював в ПП «РП Вирішальний» та здійснював діяльність, що пов`язана з виловом водних біоресурсів.

Вилучені за місцем його проживання риболовецькі сітки призначені для вилову водних біоресурсів, тому вочевидь вилучені під час обшуку речі, які є предметом клопотання про арешт вилученого майна входять до переліку, щодо якого наданий дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, як речі, які могли бути знаряддям кримінального правопорушення.

При цьому обставини, щодо не зазначення в поданому клопотанні усіх ідентифікуючих даних цих речей, не впливає на такий висновок, оскільки зі змісту протоколу огляду від 27 травня 2025 року вбачається, що вилучені та в подальшому оглянуті речі можливо ідентифікувати за їх назвою та між ними наявний взаємозв`язок із обставинами кримінального правопорушення у якому здійснюється досудове розслідування.

Для подальшого утримання органом досудового розслідування вилученого під час обшуку майна обов`язковим є його безпосереднє або опосередковане відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Йдеться, в першу чергу про те, що наявна у вилучених речах інформація може становити відомості, як мають значення для кримінального провадження.

Майно, вилучене під час обшуку, на думку слідчого судді, могло бути використане як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Інші доводи представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_3 , що зазначені нею у поданому до суду запереченні, зокрема, щодо відсутності підстав вважати вилучені речі речовими доказами спростовані вищевказаними доводами.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_3 з приводу відсутності належних підстав для внесення відомостей до ЄРДР за відсутності адреси проживання заявника, слід звернути уваги на процесуальний статус власника вилученого під час обшуку майна, який є третьою особою та користується правами підозрюваного виключно в межах, що стосуються розгляду клопотання про арешт майна, тоді як за приписами положень кримінального процесуального закону слідчий визначає об`єм та порядок ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами такого провадження. Враховуючи, що захисник не ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі, відсутні підстави попередньо стверджувати про відсутність тієї чи іншої підстави для початку досудового розслідування.

Відносно доводів представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 щодо пропуску прокурором строку звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням, слідчий суддя звертає увагу на необґрунтованість такої обставини, що спростовано матеріалами клопотання.

Так зі змісту протоколу обшуку від 27 травня 2025 року вбачається, що обшук на підставі ухвали слідчого судді було розпочато цього ж дня об 16.05 годині та закінчено о 18.32 годині. Майно що було вилучене під час проведення обушку, набуло статусу вилученого майна після завершення слідчої дії 27 травня 2025 року.

Згідно абзацу 2 частини п`ятої статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За вищевикладених обставин, клопотання прокурора мало бути подане слідчому судді не пізніше 18.32 години 29 травня 2025 року.

Відповідно до трекінгу поштового відправлення ТОВ «Укрпошта», вказане клопотання направлено органом досудового розслідування 29 травня 2025 року, тобто без пропуску установленого частиною п`ятою статті 171 КПК України 48-годинного терміну.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

Керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 27 травня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони будь-яким особам відчужувати, користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

риболовні сітки, що поміщено у 8 поліетиленові мішки;

риболовецька сітка.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7