ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3854/23

Провадження № 11-сс/820/107/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря с/з: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7

розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 04 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого ВРЗЗС СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про закриття кримінального провадження №0000076 від 23 серпня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.140, ч.1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що досудове розслідування проведено повно, оскільки виконано всі необхідні слідчі та процесуальні дії, об`єктивно, так як слідчим надано належну оцінку доказам по справі та всебічно, тобто досліджено всі обставини кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді та постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати. Повторно дослідити фактичні обставини справи.

Свої вимоги аргументує тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню проведено поверхнево та однобічно, без надання оцінки доказам, наявним у матеріалах кримінального провадження, без проведення відповідних слідчих дій, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Наголошує, що протоколи допиту свідків (медичних працівників) у даному кримінальному провадженні є недопустимими доказами, так як показання цих осіб отримано з порушенням вимог п.4 ч.2 ст.65 КПК України. Зокрема, вказані свідки надавали інформацію щодо порядку лікування, історії хвороби, медичного обстеження ОСОБА_7 , який не надавав дозволу (письмової заяви) на розкриття інформації, що містить лікарську таємницю.

Звертає увагу, що на підставі недопустимих показань свідків (медичних працівників) ґрунтується висновок комісійної судово-медичної експертизи №22 від 26 лютого 2024 року, який, в силу доктрини «плодів отруйного дерева», є також недопустимим доказом.

Акцентує увагу на численних порушеннях при проведенні комісійної судово-медичної експертизи, а саме:

-експертиза проводилася в основному на копіях медичних документів, а не на оригіналах;

-при проведенні дослідження потерпілий не оглядався (стаціонарного чи амбулаторного огляду не було);

-висновок експертизи не містить опису проведених досліджень, у тому числі методів та методики, отриманих результатів, експертної оцінки;

-відповіді на поставлені запитання не містить докладного обґрунтування;

-експертиза не дає чіткого пояснення, який же діагноз є правильним, той, що встановлений лікарем ОСОБА_8 , чи той, який встановлений лікарем ОСОБА_9 ;

-частина запитань поставлених на експертизу залишилася без відповіді, зокрема, експертом не надано відповіді щодо стандартів медичної допомоги, які застосовувалися лікарями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо можливості перетворення структури серця пацієнта, що призвело до розвитку пролапсу мітрального клапану за 1,5 місяці.

Стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів, які знаходяться у володінні медичних установ, зокрема, в « ІНФОРМАЦІЯ_1 », КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Зазначає, що діяльність КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо посадових осіб яких проводиться досудове розслідування даного кримінального провадження за фактом внесення неправдивих відомостей в офіційні документи, а саме у висновок клініко-експертної комісії щодо якості надання медичної допомоги лікарями-кардіологами КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_10 .

Стверджує, що його фізичний стан після наданої некваліфікованої медичної допомоги значно погіршився, це підтверджується відповідним діагностичним обстеженням, проведеним КНП « ІНФОРМАЦІЯ_6 », за результатами якого виявлено: перенесений інфаркт міокарда, синдром ранньої реполяризації шлуночків, стенокардії Прінцметала, аневризм серця, перікардіту.

Окремо звертає увагу на медичну картку стаціонарного хворого №3053, яка містить сфальсифіковані документи щодо проведеного добового холтерівського моніторингування ЕКГ (дати проведення, обставин та результатів).

Звертає увагу на допущені слідчим суддею процесуальні порушення при розгляді поданої ним скарги, а саме:

-без реагування залишені численні клопотання про визнання доказів недопустимими в межах кримінального провадження;

-слідчий суддя вирішував деякі клопотання щодо недопустимості доказів без виходу до нарадчої кімнати;

-слідчий суддя проігнорував свій обов`язок та не надав оцінку щодо допустимості та належності доказів;

-слідчий суддя відмовився оголосити документи, про які клопотав скаржник, та відмовив в дослідженні доказів, наданих скаржником.

Акцентує увагу апелянт і на численних та грубих порушеннях, допущених органом досудового розслідування при здійсненні даного провадження, які полягають в наступному:

-ігнорування клопотань потерпілого про проведення процесуальних та слідчих дій;

-невиконання ухвал слідчого судді щодо тимчасових доступів до медичних документів;

-не отримання результатів добового холтерівського моніторингування ЕКГ, проведеного у червні 2023 року в кардіологічному відділенні лікарні;

-не отримання ЕМЗ та ЕСОЗ, створені лікарем ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-вилучення слідчим копій медичних документів, а не оригіналів;

-не встановлення події кримінального правопорушення (часу, місця та способу).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 на підтримку вимог, викладених у поданій апеляційній скарзі з мотивів наведених у ній, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, повторно дослідивши докази в межах кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню в силу наступних підстав.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК України порядку для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст.9 КПК).

У ст.94 КПК України зазначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Приймаючи рішення за результатами розгляду скарги потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя констатує законність та обґрунтованість даного процесуального рішення органу досудового розслідування.

Однак при цьому, слідчий суддя не надає оцінки допустимості доказів, які ставляться під сумнів скаржником, з тих причин, що у слідчого судді на даній стадії (досудового розслідування) не передбачено таких повноважень. Реалізація таких повноважень, на переконання слідчого судді, можлива виключно на стадії судового провадження по суті обвинувачення.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками слідчого судді і вважає, що в цій частині апеляційна скарга є аргументована.

Так, предметом розгляду слідчого судді у даному провадженні було процесуальне рішення, яким закінчується досудове розслідування.

Дане процесуальне рішення органу досудового розслідування унеможливлює подальший рух кримінального провадження, відповідно у потерпілого немає об`єктивної можливості подати свої зауваження щодо допустимості доказів на іншій стадії кримінального провадження, зокрема, на стадії судового провадження по суті обвинувачення.

При цьому, до повноважень слідчого суддів, в силу положень ст.3 КПК України, віднесено здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.84 КПК України передбачено те, що доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Повертаючись до матеріалів даного провадження, колегія суддів зауважує, що постанова про закриття кримінального провадження не може ґрунтуватися на недопустимих доказах, відповідно, надаючи оцінку законності оскаржуваного процесуального рішення, слідчий суддя повинен був перевірити докази на їх допустимість.

При цьому, судова колегія погоджується із тим, що положення чинного кримінального процесуального кодексу, не повній мірі регулюють питання стадії перевірки допустимості доказів, а вимоги ст.89 КПК України прямо вказують саме на суд, як суб`єкт, який вирішує такі питання, а не слідчого суддю.

Однак, кримінальне процесуальне законодавство, в силу положень ст.1 КПК України, складається не лише з цього кодексу, але й з положень Конституції України, законів та міжнародних договорів.

Частиною національного законодавства є й практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Україна, ратифікувавши Європейську конвенцію з прав людини, тим самим приєднала її до системи українського законодавства, що зобов`язує національні органи влади, в тому числі суди, дотримуватися її положень.

Доцільно в цьому контексті звернути увагу на рішення ЄСПЛ від 07.06.2021 року «Кресс проти Франції», відповідно до якого кожній стороні повинна даватися розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять сторону в істотно невигідне щодо протилежної сторони становище.

У рішенні в справі «Щокін проти України» від 14.01.2011 року звернуто увагу на «якість закону», зокрема, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення норм права, порушує вимогу «якості закону», передбачену конвенцією.

При цьому, у чинному КПК України передбачений механізм вирішення проблем «якості закону», зокрема, згідно п.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього кодексу.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_7 в частині хибності висновків слідчого судді про те, що на досудовому розслідуванні слідчим суддею перевіряється лише достатність доказів без оцінки їх допустимості.

Таке порушення вимагає від судової колегії перевірити доводи апелянта щодо допустимості доказів, зібраних слідчим на стадії досудового розслідування і надати їм відповідну правову оцінку, тим самим забезпечити право потерпілого відстоювати свою позицію.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів констатує дотримання органом досудового розслідування вимог закону при проведенні досудового розслідування кримінального провадження за №0000076 від 23 серпня 2023 року.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного розслідування кримінальних проваджень є сталою та вказує на те, що мінімальні стандарти ефективності включають в себе вимоги, що розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю (п.61 рішення у справі «Мута проти України» від 31.07.2012, заява №37246/06).

Так, в ході проведення досудового розслідування слідчим всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, зокрема:

-допитано в якості потерпілого ОСОБА_7 щодо обставин написання ним заяви про злочини, особливостей надання йому медичної допомоги лікарями ІНФОРМАЦІЯ_7 та характеру медичного обстеження у даному медичному закладі;

-встановлено та допитано у якості свідків медичних працівників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які надавали відповідну медичну допомогу потерпілому за його зверненням у медичну установу;

-витребувано та досліджено медичну документацію потерпілого ОСОБА_7 , зокрема, медичну карточку стаціонарного хворого №3053; результати добового холтерівського моніторингування ЕКГ, проведеного у кардіологічному відділенні в червні 2023 року; результати ЕКГ від 30.05.2023 року; результати лабораторних досліджень за період з 20.05.2023 по 02.06.2023 року; журнали реєстрації видачі лікарських засобів пацієнту кардіологічного відділення; відомості, які містяться в базі електронної системи охорони здоров`я у вигляді електронних медичних записів;

-проаналізовано протокол засідання клініко-експертної комісії щодо якості надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 ;

-призначено та проведено комісійну судово-медичну експертизу №22 від 26.02.2024 щодо обґрунтованості проведеного відносно потерпілого медичного лікування та правильності встановлення останньому медичного діагнозу.

Отже, як вбачається з вище наведеного, орган досудового розслідування не лише допитав заявника (потерпілого) щодо обставин написання ним заяв про злочини, але й вчинив інші процесуальні та слідчі дії, які спрямовані на вивчення первинного джерела інформації, з`ясування обставин та характеру надання потерпілому медичної допомоги, якості проведеного медичного обстеження, перевірки правильності встановленого медичного діагнозу тощо.

Всім цим доказам надана належна юридична оцінка, за результатами якої винесено постанову про закриття кримінального провадження. Дана постанова відповідає вимогам ст.110 КПК України, що свідчить про її вмотивованість та відповідність фактичним обставинам справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про прийняття оскаржуваної постанови без проведення всього необхідного обсягу слідчих дій та не з`ясування в повному обсязі всіх фактичних обставин, зокрема, не витребування з « ІНФОРМАЦІЯ_8 », КНП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та інших медичних установ попередньої медичної документації щодо обставин лікування потерпілого ОСОБА_7 , то вони не заслуговують на увагу в силу наступного.

Предметом кримінального провадження, серед іншого, була перевірка належного виконання професійних обов`язків конкретними лікарями ІНФОРМАЦІЯ_7 при наданні медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 з 13.04.2023 по 20.05.2023 та з 30.05.2023 по 02.06.2023 за його особистим зверненням.

Попереднє медичне лікування ОСОБА_7 в іншому медичному закладі не охоплює предмет даного кримінального провадження, а тому відсутність такої інформації не може свідчити про не з`ясування слідчим обставин, які мали значення для зазначеного кримінального провадження.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст.91 КПК. Обов`язок доказування цих обставин, за певними винятками, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст.92 КПК).

Потерпілий не був позбавлений можливості, в разі необхідності, долучити до матеріалів кримінального провадження відповідну медичну документацію та обґрунтувати свою позицію на її підставі, що власне і робив, так як матеріали провадження містять певні медичні документи, надані останнім, зокрема, результати ехокардіографії від 07.09.2017; консультативне заключення офтальмолога від 11.11.2021; консультативний висновок №863121449 від 20.07.2023, які були предметом дослідження комісійної судово-медичної експертизи №22 від 26.02.2024 щодо обґрунтованості проведеного відносно потерпілого медичного лікування.

Водночас, ОСОБА_7 не наведено у поданій апеляційній скарзі аргументів про те, яким саме чином попереднє медичне обстеження потерпілого в іншій медичній установі, яке було проведено понад 5 років до події, яка досліджувалась в межах порушеного кримінального провадження, впливало на повноту проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні за фактичними обставинами, які містилися у поданих ним заявах про злочини.

За результатами проведеного досудового розслідування було встановлено, що лікарі, які надавали медичну допомогу потерпілому, діяли сумлінно, в межах своїх професійних повноважень, не допускаючи при цьому порушень, які б могли призвести до негативних наслідків.

Стосовно доводів апелянта щодо систематичного ігнорування слідчим поданих потерпілим клопотань про проведення процесуальних та слідчих дій у даному кримінальному провадженні, невиконання ухвал слідчого судді щодо тимчасових доступів до медичних документів; неотримання результатів добового холтерівського моніторингування ЕКГ, проведеного у червні 2023 року в кардіологічному відділені лікарні, та ЕМЗ і ЕСОЗ, створених лікарем ІНФОРМАЦІЯ_7 , то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного провадження.

У матеріалах кримінального провадження наявний ряд клопотань потерпілого про проведення певних процесуальних та слідчих дій, більша частина яких слідчим задоволена, зокрема:

-витребувано список медичного персоналу, який надавав лікування ОСОБА_7 , а також їхні посадові інструкції та накази про прийом на роботу (т.1 а.с.127-163);

-отримано тимчасовий доступ до медичної документації потерпілого ОСОБА_7 , яка знаходилася у ІНФОРМАЦІЯ_9 , із вилученням історії хвороби стаціонарного хворого №3053 та даними результатів добового холтерівського моніторингування ЕКГ (т.2 а.с.58-60, 62-68);

-долучено до матеріалів провадження за клопотаннями потерпілого копії медичних документів, в тому числі діагноз встановлений лікарем Державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_3 », результати ехокардіографії від 07.09.2017 року зроблені КУОЗ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », результати ехокардіографії від 15.05.2023 року, консультативне заключення офтальмолога КНП « ІНФОРМАЦІЯ_11 »;

-призначено за клопотанням потерпілого та проведено комісійну судово-медичну експертизу (т.2 а.с.69-73, 110-122).

Водночас положення КПК України не встановлюють обов`язку для слідчого задовольняти кожне із клопотань потерпілого в межах кримінального провадження.

Незгода ж з рішенням, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування, може бути реалізована потерпілим шляхом звернення до слідчого судді з відповідною скаргою.

Таким чином, на переконання колегії суддів, часткове задоволення слідчим клопотань потерпілого на стадії досудового розслідування не свідчить про поверхневість його проведення.

Судова колегія відхиляє доводи ОСОБА_7 про те, що інформація, яка надавалася свідками (медичними працівниками) під час їх допиту у даному кримінальному провадженні, отримана з порушенням вимог п.4 ч.2 ст.65 КПК України.

Дійсно, свідки надавали певну інформацію щодо порядку лікування, історії хвороби, медичного обстеження ОСОБА_7 , тобто інформацію, яка відноситься до лікарської таємниці. Однак, така інформація стосувалася потерпілого і була надана в рамках кримінального провадження, ініційованого останнім.

Колегія суддів звертає увагу, що дане кримінальне провадження розпочалося на підставі заяв потерпілого ОСОБА_7 про злочини, які, на думку останнього, були вчинені медичними працівниками при наданні потерпілому медичної допомоги. В заявах про злочини містилася конкретна інформація, в тому числі щодо поставлених потерпілому медичних діагнозів, а також методів їх лікування, яка потребувала перевірки відповідними засобами кримінального процесуального характеру.

Крім того, сам потерпілий, як в ході досудового розслідування, так і судового провадження, активно надавав медичну документацію, обстоюючи тим самим свою позицію щодо неналежного медичного лікування.

З урахуванням того, що у даному кримінальному провадженні лікарська таємниця стосувалась відомостей про обстеження і лікування самого потерпілого ОСОБА_7 , який був ініціатором порушення зазначеного провадження, предметом якого, серед іншого, була перевірка належного виконання професійних обов`язків медичними працівниками при наданні медичної допомоги потерпілому, колегія суддів не вважає інформацію, надану медичними працівниками слідчому під час їх допиту як свідків, такою, яка призвела до незаконного розголошення лікарської таємниці, а протоколи відповідних слідчих дій - недопустимими доказами.

Враховуючи те, що розкриття лікарської таємниці слідчому в процесі досудового розслідування було законним, у колегії суддів немає підстав визнавати недопустимим доказом висновок комісійної судово-медичної експертизи №22 від 26.02.2024, виходячи з доктрини «плодів отруйного дерева», зокрема через те, що його висновки ґрунтуються, в тому числі, на відомостях, отриманих в ході допиту свідків (медичних працівників) щодо обставин лікування потерпілого ОСОБА_7 .

Також, всупереч доводам потерпілого, колегія суддів не знаходить підстав для визнання недопустимим доказом висновку (протоколу) клініко-експертної комісії щодо якості надання медичної допомоги лікарями-кардіологами КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .

Відповідно до чинного законодавства, а саме порядку контролю якості медичної допомоги, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_12 від 28.09.2012 №752, контроль якості надання медичної допомоги здійснюється шляхом застосування методів зовнішнього та внутрішнього контролю, в тому числі шляхом клініко-експертної оцінки якості та обсягів медичної допомоги (експертизи клінічних питань діагностики, лікування та реабілітації).

За результатами проведення такої оцінки, в межах даного кримінального провадження, комісією складений відповідний висновок від 21.06.2023 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_7 надавалась медична допомога належним чином, у відповідності до сучасних стандартів діагностики та лікування пацієнтів з серцево-судинними захворюваннями. Також комісією було встановлено певні порушення ведення медичної документації, використання застарілої термінології, які не могли вплинути на правильність встановлення діагнозу та призначеного потерпілому лікування.

Такий висновок складений відповідно до порядку контролю якості медичної допомоги на підставі медичної документації стаціонарного хворого ОСОБА_7 , який повністю узгоджується із висновком комісійної судово-медичної експертизи №22 від 26.02.2024 року.

Колегія суддів також бере до уваги і те, що у поданій ОСОБА_7 апеляційній скарзі ніяким чином не ставиться під сумнів наявність у членів клініко-експертної комісії спеціальних знань в галузі судової медицини та відповідної кваліфікації, з точки зору їх освіти, стажу роботи, кваліфікаційної категорії, кваліфікаційного класу, тощо, необхідних для відповідної клініко- експертної перевірки якості медичної допомоги, а лише зазначається, що така комісія перебуває у певному підпорядкуванні адміністрації, щодо посадових осіб якої проводиться досудове розслідування.

Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання стосовно компетенції установи, яка проводить експертизу і є державною, слід виходити не з організаційно-правової форми здійснення нею діяльності або форми її власності, а із сфери управління її діяльністю та організації державного контролю.

З наведеного вище вбачається, що саме держава в особі її центрального органу виконавчої влади - ІНФОРМАЦІЯ_12 здійснює владні повноваження стосовно закладів, які вправі проводити судово-медичні експертизи.

Більше того, саме з метою усунення будь-яких сумнівів потерпілого щодо конфлікту інтересів, підпорядкованості та зацікавленості клініко-експертної комісії у результатах проведення контролю якості медичної допомоги, наданої ОСОБА_7 , слідчим за клопотанням останнього призначена відповідна комісійна судово-медична експертиза, яка проведена експертами ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Судова колегія не встановила істотних порушень при проведенні комісійної судово-медичної експертизи у даному кримінальному провадженні.

Чинне законодавство не забороняє проводити експертизу на копіях документів, які виготовлені належним чином. Заслуговує на увагу і те, що потерпілий, посилаючись на даний аргумент, у поданій апеляційній скарзі не оспорює достовірність відображеної у копіях медичних документів інформації, частину з яких останній надав особисто органу досудового розслідування.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови про призначення експертизи та самого висновку комісійної судово-медичної експертизи, на дослідження експертам були направлені матеріали кримінального провадження разом із оригіналом історії хвороби (медичної картки) стаціонарного хворого ОСОБА_7 за №3053 (т.2 а.с.69-73, а.с.110-122).

При проведенні судово-медичної експертизи, огляд потерпілого не завжди є обов`язковим, як помилково про це вважає апелянт, так як необхідність огляду визначається типом експертизи та цілями дослідження.

У даному кримінальному провадженні метою проведення комісійної судово-медичної експертизи була перевірка належності надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 на основі тих методів лікування, діагностичних досліджень та клінічних протоколів, які поставлені і проведені лікарями ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Предметом дослідження даної експертизи був також і протокол засідання клініко-експертної комісії щодо якості надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 .

Отже, цілями оскаржуваного експертного дослідження були медичні документи, протоколи, записи, діагностичні дослідження при визначенні клінічного діагнозу та встановлення правильності надання медичної допомоги потерпілому, а не безпосередній огляд самого потерпілого.

Всупереч доводам апелянта, висновок комісійної судово-медичної експертизи містить достатнє обґрунтування на поставлені запитання слідчого з відповідною оцінкою і аналізом. Відповіді чіткі, зрозумілі і несуперечливі, які узгоджуються з іншими матеріалами справи, зокрема, протоколом клініко-експертної комісії щодо якості надання медичної допомоги.

Не узгоджуються із висновком експертизи твердження потерпілого про те, що експертами не надано відповіді на частину запитань, зокрема, щодо стандартів медичної допомоги, які застосовувалися лікарями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо можливості перетворення структури серця пацієнта, що призвело до розвитку пролапсу мітрального клапану за 1,5 місяці та щодо зниження зору потерпілого.

Так, заключна частини висновку (підсумків) містить інформацію про те, що перетворення структури серця пацієнта ОСОБА_7 , що призвело до розвитку в період з 02 червня 2023 по 20 липня 2023 року пролапсу мітрального клапану, не було зафіксовано в медичній документації. Зафіксована в результатах проведення ехокардіографії від 15 травня 2023 року регургітація на мітральному клапані, трикуспідальному клапані та клапані легеневої артерії є фізіологічним явищем. Пролапс мітрального клапану, виявлений при обстеженні в Державній установі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » гемо динамічно не значимий, СН0 (серцева недостатність відсутня), тому не впливає негативно на стан пацієнта. Призначене лікування не могло призвести до зниження зору ОСОБА_7 (т.2 а.с.121-122).

Судова колегія наголошує, що комісійна експертиза - це дослідження, що проводиться не менш як двома експертами, які мають спільні спеціальні знання, з метою встановлення обставин, ситуації, об`єкта або документів.

У даному провадженні предметом експертного дослідження була перевірка належного виконання професійних обов`язків медичними працівниками при наданні медичної допомоги потерпілому ОСОБА_7 .

Така перевірка здійснювалась експертами на основі, як медичної документації, так і інших матеріалів, які містилися в кримінальному провадженні, переданому на дослідження.

Отже, комісійну судово-медичну експертизу у даному кримінальному провадженні проведено методом ознайомлення експертами з обставинами справи, в тому числі документами медичного обстеження потерпілого, та складання медичного висновку.

З врахуванням того, що експерти самостійно обирають засоби і методи дослідження, колегія суддів не вважає істотним порушенням відсутність у експертному висновку вказівки на конкретні методи та методики проведення комісійної судово-медичної експертизи.

Твердження ОСОБА_7 про те, що лікарі ОСОБА_16 та ОСОБА_9 встановили йому два різні діагнози, а комісійна експертиза не роз`яснила, який з них є правильним, не заслуговує на увагу.

Так, заключний клінічний діагноз « ІНФОРМАЦІЯ_14 » G90.9, який зазначений у п.22 Медичної картки стаціонарного хворого №3053, та встановлений лікарем ОСОБА_11 , відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи, відповідає результатам тих діагностичних обстежень (ехокардіографія, результати аналізів, ЕКГ, холтер-ЕКГ), які були проведені з потерпілим.

Діагноз хворому ОСОБА_7 «Вегето-судинна дистонія» був встановлений і лікарем ОСОБА_12 .

При цьому, відповідно до експертного висновку, призначені та проведені діагностичні дослідження були достатніми, як для встановлення діагнозу при госпіталізації, так і заключного клінічного діагнозу.

Стосовно діагнозу встановленого у ОСОБА_7 консультативним висновком №863121449 від 20 липня 2023 року державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_3 », то він, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи від 26.02.2024 року не суперечить (не є взаємовиключним) діагнозу «Вегето-судинної дистонії» G90.9, який зазначений у медичній картці потерпілого ОСОБА_7 за №3053. Такі діагнози можуть бути коморбідними (як наслідок ускладнення одне одного) у пацієнта (т.2 а.с.121 зворот).

Всупереч доводам потерпілого, висновок комісійної судово-медичної експертизи №22 від 26.02.2024 року є достатньо обґрунтованим, належним, допустимим доказом, отриманим в порядку встановленому кримінальним процесуальним законом, який повністю узгоджується з показаннями свідків та висновком (протоколом) клініко-експертної комісії щодо якості надання медичної допомоги лікарями-кардіологами КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Будь-яких істотних суперечностей в ході дослідження даних доказів колегія суддів не встановила.

В ході дослідження доказів, судова колегія також не встановила фактів службового підроблення та зловживання службовим становищем завідувачем кардіологічного відділення КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Так, у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 стверджує, що у його медичній картці стаціонарного хворого №3053 містяться сфальсифіковані документи щодо проведеного добового холтерівського моніторингування ЕКГ (дати проведення, обставин та результатів).

Такі твердження потерпілого колегія суддів розцінює критично, як власні судження, сформовані на довільному, побутовому тлумаченні норм права.

Допитаний в ході досудового розслідування свідок ОСОБА_15 повідомив, що саме він, як лікар функціональної діагностики стаціонару в КП « ІНФОРМАЦІЯ_4 », проводив холтерівське моніторингування ЕКГ хворого ОСОБА_7 за відповідним призначенням лікаря-кардіолога ОСОБА_11 . У зв`язку з цим, 31.05.2023 року він вніс запис до електронної програми обстеження, однак фактично саме холтерівське моніторингування ЕКГ було розпочато 01.06.2023 року у зв`язку з відсутністю приборів для проведення дослідження на дату внесення даних в електронну базу. При цьому змінити дату в базі даних технічно неможливо. В подальшому, 01.06.2023 року в кабінеті функціональної діагностики медичною сестрою в присутності свідка ОСОБА_15 було підключено обладнання до тіла потерпілого для холтерівського моніторингування (т.2 а.с.44-47).

Ту обставину, що вказане дослідження проводилося фактично 01.06.2023 року підтвердив і сам потерпілий ОСОБА_7 у своїх показаннях, наданих слідчому.

Так, виходячи з положень ч.1 ст.366 КК України, об`єктивна сторона службового підроблення полягає в перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України подія злочину розуміється як елемент об`єктивної сторони складу злочину, що відбувся у певному часі, місці та певним способом.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності, до офіційного документу.

Отже, наявність розбіжностей в датах внесених до підсумкового звіту щодо проведеного холтерівського моніторингування є об`єктивною, пов`язаною з технічними причинами, носить редакційний характер, а тому не може свідчити про підроблення медичних висновків.

При цьому, апелянт у поданій апеляційній скарзі не пояснює, яким саме чином така помилка у даті проведення дослідження свідчить про фальсифікацію самого медичного висновку, зробленого на основі такого дослідження.

Не може свідчити про фальсифікацію медичного дослідження (холтерівського моніторингування) той факт, що дане дослідження проводилося не 24 години, а 23 години, як про це стверджується у поданій апеляційній скарзі.

Як пояснив свідок ОСОБА_15 , який проводив дане медичне дослідження, холтерівське моніторингування передбачає довготривалий запис ЕКГ. Дана процедура може тривати від 1 години до 24 годин і більше. Лікар функціональної діагностики сам визначає тривалість вказаного дослідження. Тривалість проведеного дослідження ЕКГ 23 години є достатньою для інтерпретації результатів (т.2 а.с.47).

Жодних порушень в проведенні даного дослідження не було встановлено і в ході перевірки якості надання медичної допомоги потерпілому клініко-експертною комісією.

Враховуючи, що медична допомога потерпілому ОСОБА_7 надавалась своєчасно, якісно, у відповідності до сучасних стандартів діагностики та лікування пацієнтів з серцево-судинними захворюваннями, в межах повноважень медичних працівників, в діях останніх відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, як зловживання владою та службовим становищем.

Колегія суддів зазначає, що кваліфікацією того чи іншого злочину визначає кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин:

1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності;

2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

При цьому, складом злочину визнається сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретний злочин. Кожний склад злочину обов`язково складається з таких елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Таким чином, відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність особи, а відсутність в діянні складу злочину означає, що подія мала місце, однак результат діянь певної особи не мав характеру кримінального правопорушення.

У даному кримінальному провадженні слідчим було встановлено подію, яка мала місце, а саме надання конкретними лікарями медичної допомоги потерпілому, відповідно до встановленого діагнозу.

У зв`язку із тим, що така допомога надавалась своєчасно, якісно та належно, слідчим обґрунтовано закрито провадження саме за відсутністю в діях медичних працівників складу кримінальних правопорушень.

В аспекті викладеного, колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_7 про те, що орган досудового розслідування безпідставно не встановив подію кримінального правопорушення (часу, місця та способу).

Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст.407 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, у тому числі, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (п.2 ч.3 ст.407 КПК України).

У зв`язку з тим, що слідчий суддя допустив неповноту розгляду справи, не перевіривши доводи потерпілого в частині недопустимості доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскаржене судове рішення, в силу положень п.1 ч.1 ст.409, ст.410 КПК України, підлягає скасуванню.

З урахуванням того, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам матеріального та кримінального процесуального закону, винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми доказами, дослідженими апеляційним судом, колегія суддів вважає за необхідне залишити таку постанову в силі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.407, 409, 410, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого ВРЗЗС СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 від 04 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000076 від 23 серпня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3