Справа № 347/823/25
Провадження № 1-кс/347/465/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025 року слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання заступника начальника слідчого відділення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_7 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 08.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваногоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,з базовою вищою освітою, працевлаштованого у фірмі «ДЛ СОЛЮШИН», не депутата, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину,не судимого,

В С Т А Н О В И Л А:

13.06.2025 рокузаступник начальника слідчого відділення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Косівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділенням Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000055 від 08.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні запроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб врегульовано Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Так, п. 6 та п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, пов`язані із встановленням у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженням свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, п. 1 Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», оголошено та впроваджено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, п. 7 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (громадяни призовного віку); граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві п. 2. ч.2 ст. 28 Закону) встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб: рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу до 60 років.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у воєнний час забороняється виїзд військовозобов`язаних, призовників та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724 з наступними змінами і доповненнями) відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» - перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до пункту 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, зазначені у пунктах 2-1 та 2-2, а також інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан».

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Правовою основою криміналізації незаконного переправлення осіб через державний кордон є стаття 2 Конституції України, відповідно до якої суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У той же час, в січні 2025 року (точний час та дату досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_5 в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, у тому числі, військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений, через державний кордон України поза пунктами пропуску, без документів, що дають право на виїзд з України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

З метою реалізації свого злочинного умислу на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи умисно, порушуючи суспільні відносини щодо охорони суверенітету України, цілісності й недоторканості її кордонів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , якому був відомий маршрут руху через лінію державного кордону України поза пунктами пропуску та інформація про місця можливої відсутності прикордонних нарядів, для незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, здійснював керівництво такими діями, сприяв їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод.

З цією метою, ОСОБА_5 підшукав особу з числа громадян України, якому було відомо про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та який бажав незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, а саме: особу анкетні дані якої змінено - ОСОБА_8 , жителя міста Галич Івано-Франківської області.

11.06.2025 ОСОБА_8 на виконання порад та вказівок ОСОБА_5 приїхав до міста Коломия Івано-Франківської області з метою особистої зустрічі, під час якої ОСОБА_5 з метою усунення перешкод, згідно попередніх домовленостей, було викладено ОСОБА_8 умови та порядок щодо незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, а також надано поради та вказівки, які допоможуть незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України.

Також, під час даної зустрічі ОСОБА_5 , згідно попередніх домовленостей, умов та порядку проведення розрахунку за незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, було обумовлено отримання від ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 8000 (вісім тисяч) доларів США, (що в перерахунку на офіційну валюту України гривню, станом на 11.06.2025, становить 332 452 (триста тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривні 8 копійок.

У подальшому, ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 за організацію незаконного переправлення його через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, грошові кошти у сумі 8000 доларів США.

Надалі, 11.06.2025 близько 21.30 годин ОСОБА_5 , посадивши ОСОБА_8 до автомобіля марки «Audi» моделі «А6», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи на виконання раніше розробленого плану, з м. Коломия рухався в напрямку м. Косів Івано-Франківської області, де на виконання порад та вказівок ОСОБА_8 мав пройти пішки лісовим масивом для подальшого руху гірською місцевістю в напрямку державного кордону України з державним кордоном Республіки Румунія, з метою незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України та під час проїзду в селі Пістинь, Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до вимог ч.3 ст.332 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Підстави для тримання під вартою, передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (надалі за текстом Конвенція), а саме, ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (надалі за текстом ЄСПЛ).

Основна мета ст.5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого Королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Положення пункту 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством він також повинен бути необхідним за конкретних обставин (справа Нештяк проти Словаччини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обґрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обґрунтованою залежить від обставин справи.

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення інкримінованого правопорушення, а тому в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання вказаним ризикам.

Обрання більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, викладеним вище, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав повністю та просить суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні вважала клопотання обґрунтованим та просить суд застосувати відносно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом. Підставою для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами клопотання, а також вказані у клопотанні ризики обгрунтовані. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який пов`язаний із сприянням у незаконному перетині державного кордону, тому існує ризик того, що він сам може виїхати за межі України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою і вважає достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки застосувати до нього домашній арешт за місцем його проживання. Просить врахувати його стан здоров`я і те, що у нього неправильно зрослася нога та є необхідність у повторному оперативному втручанні.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає доцільним застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, що цілком забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.Вважає наведені у клопотанні ризики необгрунтованими, а неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу недоведеною. Просить врахувати, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки (одружений, має малолітнього сина, працевлаштований, дружина не працює і він є єдиним годувальником в сім`ї). Уразі, якщо слідчий суддя дійде до висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою просить визначити мінімальний розмір застави, визначений КПК, з урахуванням того, що дружина підозрюваного не працевлаштована, має на утриманні малолітнього сина.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000055 від 08.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме: незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів.

12.06.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України (а.с.47).

Згідно протоколу допиту підозрюваного від 12.06.2025 року ОСОБА_5 відмовився від дачі пояснень відповідно до ст.63 Конституції України.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України підозрюваному та його захиснику вручено 12.06.2025 року о 12годині 50хвилин.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. «С» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що ця особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В наданому на розгляд слідчого судді клопотанні про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою та доданих до нього документах існує вірогідність причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а саме: незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих матеріалів враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 має вищу освіту, одружений, працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має одну малолітню дитину, є інвалідом 3-ї групи, може незаконно впливати на свідків, переховуватися від органів досудового слідства та суду, враховуючи тяжкість покарання, що передбачає санкція інкримінованої йому статті, а також вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчинення інкримінованого злочину, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою на цій стадії кримінального провадження.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи недоведеність на цей момент того, що злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинений із застосуванням насильства чи погрози його застосування, спричинив загибель людини чи раніше йому обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений ним, слідчий суддя вважає необхідним визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Згідно з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 13червня2025року прожитковий мінімуму на працездатну особу становить 3028гривень.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , тяжкість та хзарактер кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, майновийта сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в сумі, що відповідає 50 прожитковим мінімумам працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також слідчий суддя вважає необхідним відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення ним застави покласти на підозрюваного відповідні обов`язки щодо прибуття на виклики до слідчого, прокурора, суду, можливості залишення місця проживання, повідомлення про зміну місця проживання слідчого, прокурора чи суду.

Керуючись ст.ст. 132, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотаннязаступника начальника слідчого відділення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваногоОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - з 22:15 години 11.06.2025 року до 22:15 години 09.08.2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням ним застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки: 1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; 2) не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінально провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії запобіжного заходу у виді застави, в разі її внесення, та обов`язків, покладених на підозрюваного в разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначити до 09.08.2025 року включно.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі протягом дії ухвали у національній грошовій одиниці на рахунок з такими реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, рахунок отримувача: UA0002265) у будь-який момент протягом строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. призначення платежу: застава по кримінальному провадженню №0000055 від 08.02.2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуальних прокурорів Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1