УХВАЛА

15 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 396/2209/23

провадження № 51-2994 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу, підписану захисником ОСОБА_4 , на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2025 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу було подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, частин 4-6 цієї норми процесуального права.

Відповідно до законодавчих положень у касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої вимоги, адже згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції (далі - Суд) перевіряє правильність застосування норм права, не ревізує повноти розгляду справи й установлених фактичних обставин кримінального провадження; уповноважений скасувати чи змінити оспорювані рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438цього Кодексу.Також за правилами ст. 427 КПК до поданої скарги додаються копії оспорюваних рішень, засвідчені належним чином, та копії касаційної скарги з додатками в кількості, необхідній для надіслання учасникам судового провадження.

Таке було залишено поза увагою при зверненні до Верховного Суду.

Як відображено у поданій скарзі (перша сторінка), заявником є засуджений ОСОБА_5 , текст звернення теж викладено від його імені. Однак, замість останнього скаргу підписано електронним підписом ОСОБА_4 , котра її подала. Такі розбіжності перешкоджають безспірно визначити конкретну особу учасника кримінального провадження, який оскаржує судові рішення, а отже, і додержанню ст. 436 КПК при прийнятті рішення за наслідками розгляду касаційної скарги.

За змістом касаційної скарги, у ній її автор просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Однак, заявляючи таку вимогу автор скарги не наводить в аспекті статей 84-87, 91, 94, 284, 370, 374, 412, 413 КПК у їх взаємозв`язку з урахуванням установлених у справі фактів обґрунтування допущення при здійсненні провадження таких порушень, котрі згідно зі ст. 412 цього Кодексу є істотними, свідчили би про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та незаконність вироку. Указуючи на недодержання вимог ч. 1 ст. 94 КПК через надання переваги окремим доказам, зокрема, показанням свідків, безпосередньо наданим суду, скаржник не зважив на точний зміст ч. 4 ст. 95 цього Кодексу.

Водночас у скарзі акцентується на невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що в силу ст. 433 КПК не є предметом ревізії суду касаційної інстанції.

Попри те, що обвинувальний вирок переглядався в апеляційному порядку в касаційній скарзі не викладено в аспекті статей 404, 405, 412, 419 КПК аргументів на підтвердження незаконності постановленої ухвали. Також не окреслено яких конкретних доводів сторони захисту не розглянув суд апеляційної інстанції і не дав на них відповідей.

Таким чином, заявлену вимогу про скасування вироку й ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК не аргументовано.

Крім того, до касаційної скарги додано копії судових рішень, котрі не оформлені належним чином, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814, або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (долучена копія ухвали апеляційного суду поганої якості, без чіткого зазначення букв, унаслідок чого неможливо зрозуміти і правильно сприйняти відображену інформацію).

При скеруванні скарги через підсистему «Електронний кабінет» було залишено поза увагою те, що її функціонування у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства. Згідно зі ст. 35 КПК, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам провадження копій наданих документів.

Частиною 6 ст. 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. Ця вимога не поширюється на засудженого, який тримається під вартою.

Тому, якщо зі скаргою звертається захисник, він зобов`язаний надати докази надсилання відповідних копій касаційної скарги з додатками іншим учасникам провадження, чого не було враховано.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу, підписану захисником ОСОБА_4 , на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2025 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 30 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_5 залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3