Справа № 183/4771/23
№ 1-кп/183/1301/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості по якому внесені 22.01.2023 року до ЄРДР за № 0000100, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, працюючого робітником фермерського господарства у ФГ «Олександрія», на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 14.03.2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки, 05.01.2022 року Полтавським районним судом Полтавської області звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 1 рік 10 місяців з залишенням додаткової міри покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,

(під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України прокурором змінено обвинувачення з ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України на ч. 3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України),

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2023 року приблизно о 16 годині 50 хвилин, 03 серпня 1989 року народження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керуючи легковим автомобілем «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , в темний час доби здійснював рух по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Шевченко в с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, з боку м. Новомосковська у напрямку с. Новоселівка, Новомосковського району Дніпропетровської області, перевозячи на передньому пасажирському сидінні в якості пасажира ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У ході подальшого руху в цих же умовах, 22 січня 2023 року близько о 16 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, внаслідок чого по вул. Шевченко в с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, на заокругленні дороги праворуч, рухаючись зі швидкістю близько 80 км/год., втратив контроль над керуванням автомобіля, здійснив виїзд на праве узбіччя за напрямком свого руху, де поблизу буд. №10 водій ОСОБА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась по узбіччі праворуч у попутному напрямку. Після наїзду на пішохода ОСОБА_11 , у порушення п. 2.10 а) ПДР України, водій ОСОБА_3 продовжив свій рух та покинув місце пригоди на транспортному засобі автомобілі

«ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 2.1.а), ґ); 2.3. б); 2.9 а); 2.10 а),г), ґ), д); 12.1.; 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;

п. 2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п. 2.10.: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;»;

г) «вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських».

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

Порушення водієм ОСОБА_3 , вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди - виїздом за межі проїзної частини дороги із послідуючим наїздом на пішохода.

Невиконання водієм ОСОБА_3 , вищезазначеного п. 12.1. Правил дорожнього руху України, призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілій ОСОБА_11 , були спричинені тілесні ушкодження: забійна рана в потиличній області голови, синець в області лівої вушного раковини, різані рани та садна на лівій половині обличчя, садна та подряпини на лівій боковій поверхні в животу в нижній третині, в поперековій області справа, з переходом на верхні квадранти сідниць, синець та садно на тильній поверхні кисті лівої руки, синці на задній поверхні стегон, колінних суглобів та гомілок, крововиливи в м`яких покривних тканинах лівої скроневої області та потиличній області голови справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки м`яких, скроневих і потиличних часток головного мозку та півкуль мозочка, крововилив у шлуночки мозку, повний розрив атланто-потиличного з`єднання між потиличної кістки та 1-м шийним хребцем з темно-червоними крововиливами в оточуючи м`які тканини, розгинальні (місцеві) переломи 7,8,9,10,11-го ребер справа по лопатковій лінії і 5,6,7,8,9-го ребер між лопатковою та задньою пахвовою лініями зліва з розривами пристінкової плеври, забій легень, нирок, двобічний гемоторакс (крововиливи у плевральні порожнини), два розриви селезінки, гемоперитоніум (крововилив у черевну порожнину). Тілесні ушкодження, у своєї сукупності, по ступеню тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, та приведші до наступу смерті потерпілої.

Смерть ОСОБА_11 настала 22 січня, через декілька хвилин після дорожньо-транспортної пригоди, не більш як за 4-ри години до моменту огляду трупу на місці дорожньо-транспортної пригоди, поблизу буд. №10 по вул. Шевченко в с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області від закритої внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалася утворенням таких тілесних ушкоджень: забійна рана в потиличній області голови справа, синець в області лівої вушної раковини, рані рани та садна на лівій половині обличчя, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних, скроневих і потиличних часток головного мозку та півкуль мозочка, крововилив у шлуночки мозку.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 3 статті 286-1 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Окрім того, 22 січня 2023 року приблизно о 16 годині 50 хвилин водій ОСОБА_3 , знаходячись на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , являючись особою, яка поставила потерпілу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в небезпечний для життя стан, що виразилось в тому, що він, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , порушивши вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , якій спричинив тяжкі тілесні ушкодження, поширюючи аморальну поведінку, проявив байдужість і неповагу до права людини на життя і безпеку, нехтуючи моральними і правовими нормами, що передбачають надання допомоги людям, що знаходяться в небезпечному для життя стані, усвідомлюючи суспільну небезпеку своєї бездіяльності і те, що він залишає без допомоги особу, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, а також усвідомлюючи те, що він має реальну можливість надати допомогу і що він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, та, діючи умисно всупереч вимогам п. 2.10 а), г), ґ), д) Правил дорожнього руху, в якому зазначено:

п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;»;

г) «вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських».

Однак, ОСОБА_3 розуміючи, що вчиненим ним діянням поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, нехтуючи своїми правовими обов`язками та маючи реальну можливість надати потерпілій допомогу, не вжив усіх можливих заходів для надання домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не вжив зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілого до закладу охорони здоров`я, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки, не повернувся на місце пригоди, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, з місця події зник на автомобілі, залишивши потерпілу на проїзній частині дороги вулиці Шевченко в небезпечному для життя стані.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 1 статті 135 КК України - у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

На стадії судового розгляду відбулося перейменування міста Новомосковськ на місто Самар з відповідною зміною назви Новомосковського району на Самарівський район Дніпропетровської області. Враховуючи вказані обставини, а також те, що процесуальні документи та показання свідків містили у собі посилання на м. Новомосковськ та Новомосковський район, тому вживання у тексті вироку суду колишньої назви м. Новомосковськ та Новомосковського району Дніпропетровської області вважаються таким, що є ідентичним та таким, що відносяться до м. Самар та Самарівського району Дніпропетровської області.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України, ч. 1 ст. 135 КК України, не визнав та зазначив, що сказати чи причетний він до подій, в межах якого йому пред`явлено обвинувачення, не може. Позов ОСОБА_12 не визнав в повному обсязі.

Надав суду показання, згідно яких 22.01.2023 року приблизно о 09.00 годині ранку за місцем його мешкання у АДРЕСА_10 приїхав ОСОБА_13 на автомобілі ВАЗ 2109 з метою продовжити ремонтні роботи, для цього йому необхідна була монтажна піна, у зв`язку з чим він - ОСОБА_3 сів на велосипед і поїхав до магазину, де придбав балон піни, а коли згодом повертався назад, зустрів товариша ОСОБА_14 . Через півгодини ОСОБА_14 приїхав до нього додому, де вони вирішили випити пива, окрім цього в будинку була також пляшка горілки. Обсяг пива був - пара 2-х літрових пляшок. Через певний час, коли весь алкоголь був випитий, ОСОБА_10 запропонував випити ще горілки. Приблизно в обід, десь о 12.00 або 13.00 дня ОСОБА_10 один поїхав на автомобілі та придбав ще горілки, після чого вони продовжили усі втрьох розпивати алкоголь та спілкуватись. Загальну кількість вжитого алкоголю назвати не може, вважає, що був добре п`яний. Далі він - ОСОБА_3 погано пам`ятає події цього дня, зокрема не пам`ятає чи збирались вони кудись їхати ще, також не пам`ятає щоб він - ОСОБА_3 був за кермом. Стверджував, що нікуди вони більше не їздили, начебто весь час був у себе вдома. Останнє, що він пам`ятає за той день, це те, що у нього виникла суперечка з ОСОБА_10 , причини виникнення якої не пам`ятає, чи був присутній при цій суперечці ОСОБА_14 теж не пам`ятає. Чи їздили в цей день вони до ОСОБА_15 не пам`ятає, точно знає, що до обіду не їздили до нього. Далі пам`ятає, що прокинувся у своїх знайомих у м. Дніпро ввечері 23.01.2023 року. Яким чином він туди потрапив не знає, знайомі сказали, що він стукав їм у двері. Після того, як прокинувся у них взяв телефон і подзвонив матері, на що йому мати повідомила, що його шукає поліція у зв`язку з тим, що трапилась дорожньо-транспортна пригода з ОСОБА_16 , поліція їй повідомила, що ОСОБА_17 був за кермом. Після цього він взяв номер телефону адвоката, зв`язався з ним і на наступний день вони поїхали до поліції. Його мобільний телефон були у нього вдома, мобільний телефон потім йому привезли співробітники поліції. При собі мав приблизно 30-40 гривень, коли прокинувся у м. Дніпрі. Також йому відомо, що з боку його близьких родичів пропонувалась допомога потерпілій, у зв`язку з тим, що наче він там був і ОСОБА_10 був, тому його близькі запитували чи може потрібна якась допомога. В поліцію самостійно з`явився із захисником.

22.01.2023 року він - ОСОБА_3 був одягнений у темний светр, темно коричневі штани, військові берці, куртки не було, головний убір може і був, але коли прокинувся на наступний день у м. Дніпро не було нічого.

ОСОБА_10 22.01.2023 року був одягнений у синій светр з світлим квадратом і в зеленому комбінезоні. Хто був одягнений у світло сірий светр не знає.

Товариш ОСОБА_14 того дня був одягнений у джинси, курточку, светр був темний.

Слабку пам`ять на події вказаного дня пояснив тим, що раніше «провали в пам`яті» у нього були, це почало відбуватись після служби в армії, зокрема мав контузію, а оскільки служив і все відбувалось в умовах польового госпіталю, тому цей факт отримання контузії не задокументований. Чи викликає відповідні пробіли у спогадах саме вживання алкоголю - не може точно стверджувати. Проходив службу в НОМЕР_4 окремій штурмовій бригаді, приймав безпосередню участь у бойових діях у Донецькій та Луганській областях у 2014, 2015, 2016 роках, також має статус учасника бойових дій. Службу не продовжив, бо сталось ДТП.

Напередодні вказаних подій, а саме ввечері 21.01.2023 року, також вживав алкоголь разом з товаришем ОСОБА_18 , бо у останнього помер батько. Вранці 22.01.2023 року він - ОСОБА_3 був «на похміллі».

На питання прокурора щодо того чи був він на відеозаписах, які надавались з камер спостереження приміщення «Нової пошти», та які переглядалися в судовому засіданні - відмовився відповідати на підставі ст.63 Конституції України. Щодо відео файлу з камери спостереження по АДРЕСА_3 повідомив, що себе на даному відео ідентифікувати не може, як і іншу особу також. Також повідомив суду, що на етапі досудового розслідування не давав показання, враховуючи ст.63 Конституції України, у слідчих діях участь не приймав.

Щодо показань свідка ОСОБА_15 в частині того, що начебто він - ОСОБА_3 разом з ним працює на одному підприємстві на посаді тракториста заперечив, повідомив суду, що він працює різноробочим на фермерському господарстві, серед іншого виконує обов`язки з ремонту, функції водія не виконує.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:

-показань потерпілої ОСОБА_12 , яка суду повідомила, що безпосереднім очевидцем подій ДТП не була, загибла ОСОБА_11 приходиться їй матір`ю. 22.01.2023 року о 16.50-17.00 годині вона та її мати їхали маршрутним автобусом № 263 з міста Новомосковськ, мати вийшла одна на зупинці «Чернігівська» по вул. Шевченка, а вона вийшла на наступній зупинці через 200-300 метрів - «Кафелька». Мати вийшла біля буд. Шевченко, 6, де проживає ОСОБА_19 і пішла до свого будинку по АДРЕСА_4 та не дійшла до нього приблизно 70-100 метрів. В свою чергу, коли вона - ОСОБА_12 вийшла на зупинці, на зустріч їй проїхало приблизно дві легкові машини, спершу одна з включеними фарами, а потім через 2-3 хвилини автомобіль без освітлення, який сильно гуркотів, тому вона затрималась на узбіччі, бо хотіла перейти дорогу і пропустила цей гучний по звуку автомобіль з міркування власної безпеки. Чи було вуличне освітлення не пам`ятає, сіріло, сутеніло, навпроти зупинки є магазин «Петрович», який не освітлювався і не працював. Осіб, які сиділи в даних автомобілях вона не розгледіла. Через 5-7 хвилин з моменту висадки, коли вона йшла додому в районі між вул. Шевченко і вул. Першотравневою, де ще не встигла подолати половину шляху, їй зателефонували ОСОБА_20 , і повідомила : «тут твоя мама», на що вона - ОСОБА_12 подзвонила своєму чоловікові і сказала, що потрібно їхати назад. Під`їжджаючи ближче вона побачила скупчення автомобілів та багато сусідів, які почули гуркіт і вийшли подивитися що трапилося, серед цих людей були ОСОБА_20 , її мати - ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , через 5 хвилин приїхала «швидка допомога» і констатувала смерть матері. Мати лежала на узбіччі по стороні вулиці, де парна нумерація будинків, тобто біля домоволодіння ОСОБА_25 , 10, тулубом (там де груди і голова) лежала на асфальті, було багато крові, навколо лежали уламки, скло, пластмаса, розірвані черевики лежали на дорозі, біля будинку ОСОБА_26 знайшли її сумку. Автомобіль, який був учасником ДТП, на цьому місці був відсутній. На тому місці було таксі, військовий чоловік, який їм повідомив, що коли він їхав по вул. Шевченко, яка є центральною вулицею, то по цій же вулиці йому з таксистом назустріч їхав старої моделі розбитий автомобіль темного кольору. Він сказав, що проїхавши ще трохи на узбіччі побачив жінку, тобто загиблу. Також повідомила, що у руці загиблої був затиснутий ліхтарик, який світився. На місці події було багато людей, серед них були люди, які добре знали загиблу, бо вона працювала в дитячому садку. Військовий чоловік допомагав тим, що він почав телефонувати на блокпости, і потім повідомив, що за отриманою інформацією описаний ним автомобіль межі села Піщанка не залишав. Багато з присутніх людей, почали їздити шукати даний автомобіль. Коли зібралося багато людей, в тому числі, сусідів, десь приблизно через 30-40 хвилин, вона почула, що люди кажуть прізвище «це ОСОБА_27 », але вона не мала гадки про кого йде мова, оскільки він з дитинства проживав по АДРЕСА_2 , але останні 5 років вона його не бачила. Оперативна група приїхала десь о 20.00 годині. Потім вона дізналась, що по вул. Шевченко, 14 є відеокамера, а на місці пригоди якраз була ОСОБА_28 (дівоче прізвище ОСОБА_29 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та невістка останньої - ОСОБА_30 (жінка її внука ОСОБА_31 ). Відео з камери спостереження їй показали на наступний день. Сусіди з 9, 16 будинку по цій вулиці казали, що почули сильний удар, як наче щось вибухнуло. Ця дорога поєднує с. Піщанка, Новоселівка, Соколове і м. Дніпро. Гальмівний шлях від коліс автомобіля був біля будинку АДРЕСА_3 , а тіло матері лежало біля будинку номер АДРЕСА_2 . Після поховання матері, 24.01.2023 року їй зателефонувала мати ОСОБА_3 і запропонувала матеріальну допомогу, але вона відмовилась, також мати ОСОБА_3 повідомила, що хоче прийти поспілкуватися. Потім 24.01.2023 року приблизно о 16-17 годині брат ОСОБА_3 і його мати приїхали до будинку, де раніше жила її покійна мати ( АДРЕСА_4 ). В той час в цьому будинку жив також її - ОСОБА_12 рідний брат - ОСОБА_32 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ),та , оскільки шоковий та нервовий стан не дозволяв їй вести розмову, то на бесіду до них вийшов брат, якому повідомили, що ОСОБА_3 помиється, побриється і піде до слідчого, також хотіли якось матеріально допомогти «просто так» на поховання. Брат задав їм питання; «Це був він?», але вони конкретно не відповіли, казали : «можливо, може…». В цей же вечір вона пішла до магазину і у неї почала просити пробачення жителька села ОСОБА_33 , яка повідомила, що вона в той вечір дала хлорку і «Білизну» ОСОБА_34 , бо не знала для чого їй давала, оскільки їй сказали, що збили собаку. Також в той же вечір на місці ДТП був сусід і її дальній родич ОСОБА_35 , він під час пошуків автомобіля причетного до ДТП сів на свій автомобіль і теж приєднався до пошуків і поїхав на вул. Українську і знайшов побиту машину на відстані 3-4 км від місця ДТП і зателефонував в поліцію і поліція під`їхала. Будь-яка матеріальна та моральна шкода не відшкодована ані їй, ані її брату. Коло близьких і рідних їй людей пропонували їй матеріальну допомогу. Після поховання матері свідок ОСОБА_10 проїжджав мимо будинку її матері на автомобілі, вона була за двором в цей момент, і зупинився, діалогу між ними як такого не було. Просив пробачення у неї за те, що вони з ОСОБА_3 не зупинили автомобіль, не надали медичну допомогу, заховали автомобіль, матеріальну допомогу їй не пропонував. Зазначила, що зверталась до лікарів з приводу погіршення її стану здоров`я, а саме до сімейного лікаря та за психологічною допомогою в індивідуальному порядку, їй було призначено лікування, пережила важкі моральні страждання, моральне потрясіння через втрату близької людини - матері. На досудовому розслідуванні з клопотанням про призначення психологічної експертизи для встановлення моральної шкоди не зверталася. Вважає, що винуватцем цього ДТП є обвинувачений ОСОБА_3 , просить застосувати до нього сувору міру покарання, бо останній загубив життя вже двох людей, оскільки раніше був судимий за смертельне ДТП. Цивільний позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

- показань свідка ОСОБА_10 , який судом допитувався двічі, в тому числі, за клопотанням сторони захисту, з метою з`ясування причин розбіжності в його показаннях, які надавалися ним як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, та з метою пред`явлення останньому відеозаписів при їх дослідженні.

Так, свідок ОСОБА_10 надав показання, що з ОСОБА_36 склалися добрі стосунки, оскільки вони разом навчалися у школі та до подій ДТП дружили. 22.01.2023 року він був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася приблизно о 16:30 годині. Того дня о 10:00 годині він приїхав на своєму авто ВАЗ 2109 номер НОМЕР_2 додому до ОСОБА_37 , виконувати роботу, про яку вони напередодні домовилися. Оскільки для роботи потрібна була піна та інші будівельні матеріали, то ОСОБА_3 поїхав на велосипеді і купив все необхідне і привіз, після чого він - ОСОБА_10 почав виконувати свою роботу. ОСОБА_38 , який живе через дорогу від ОСОБА_39 , прийшов до ОСОБА_40 та з їх розмови зрозумів, що ОСОБА_14 напередодні поховав свого батька і вони з ОСОБА_41 до цього вживали також алкогольні напої. Отже, ОСОБА_42 прийшов «похмелитися». ОСОБА_3 та ОСОБА_42 почали розпивати дволітрову пляшку пива і запросили його - ОСОБА_10 , він спочатку не хотів, а вже потім приєднався, зокрема коли ОСОБА_3 з хати виніс півпляшки горілки, об`ємом 0,5 літри. Вони сіли і почали разом її випивати, періодично палили. Потім він - ОСОБА_10 приблизно о 11:30 годині або біля 12:00 години поїхав сам до магазину на ВАЗ 2109, придбав пачку цигарок, і пляшку горілки. Коли повернувся, вони разом продовжували пити та перекурювати. Десь о 14.00 годині ОСОБА_3 подзвонив його ( ОСОБА_3 ) кум ОСОБА_43 і запропонував йому якусь «шабашку», після чого ОСОБА_44 попросив у нього - ОСОБА_10 взяти його автомобіль, щоб поїхати і подивитися на цю роботу, на що він дозволив, але він вирішив, що поїде разом з ОСОБА_3 . Документи на автомобіль були в машині. Так як вони товаришували з ОСОБА_3 , то були і раніше факти передачі автомобіля останньому, тому він йому дозволив керувати автомобілем і цього разу. Так, в автомобіль сіли вони усі втрьох: ОСОБА_3 (сів за кермо автомобіля), ОСОБА_42 (сів на переднє пасажирське сидіння), ОСОБА_10 (сів на заднє пасажирське сидіння). На дорогу до цього місця витратили приблизно 5 хвилин. Коли вони туди прибули (на тому місці стояла фура) і ОСОБА_3 приблизно 20 хвилин обговорював нюанси по роботі, пов`язані з даною фурою. Після цього вони знову поїхали додому до ОСОБА_3 , де останній знову був за кермом, однак вони заїхали у центр в магазин «Велике Пузо» і взяли ще дві пляшки горілки по 330 гр і ковбасу. Їх бачили багато людей (зокрема спілкувались з циганом ОСОБА_115). ОСОБА_3 і ОСОБА_38 ходив в магазин, а він - ОСОБА_45 був поряд з автомобілем. ОСОБА_3 знову сів за кермо і вони вирушили до нього додому, де приблизно о 15.00 продовжили вживати алкоголь і періодично палити. Пізніше подзвонила його - ОСОБА_10 дружина, він з нею поговорив, ОСОБА_3 також, вони сказали їй, що сильно не нап`ються. Близько 16.00 години ОСОБА_42 пішов кудись, як ОСОБА_3 сказав, пішов додому. Він - ОСОБА_10 та ОСОБА_3 ще випили по 100 грам, після чого подзвонила знову його дружина і сказала, що якщо через 10 хвилин він не буде вдома, то вона приїде до ОСОБА_3 і вчинить дебош. Далі ОСОБА_3 подзвонив ОСОБА_43 і ОСОБА_3 сказав, що потрібно з`їздити до нього, і через це між ними стався невеликий конфлікт, саме через ОСОБА_46 , також треба було їхати вже додому, поки його - ОСОБА_10 дружина ОСОБА_47 не приїхала. В ході сварки відбулася невелика бійка, вони штовхались, бурюкались, пороздягались. ОСОБА_10 розбив собі праву руку, з якої була кров і розбив віконце на літній кухні головою, але голова була без пошкоджень. Після цього ОСОБА_3 сказав, що, якщо він - ОСОБА_10 сяде в автомобіль, то він її підпалить. Отже, з метою уникнення подальшого конфлікту він - ОСОБА_10 вирішив поїхати з ОСОБА_3 до ОСОБА_46 ОСОБА_48 проживав десь за 7 км від ОСОБА_3 . ОСОБА_3 сів за кермо, він - на переднє пасажирське сидіння. Спершу не вдалося завести двигун «на холодну», потім тронулись і по вул. 40 років Перемоги виїхали на трасу по вул. Шевченка, освітлення по дорозі не було, але вони їхали з включеними фарами, доїжджали до повороту, коли повернули на швидкості по його відчуттям 70-максимум 80 км/год, він- ОСОБА_45 подивився на лобове скло, бо до цього дивився по сторонам, відволікаючись, побачив людину в світло-сірому чи світло-зеленому одягу, далі він - ОСОБА_10 крикнув : «Стій!», відбувся удар, який прийшовся на передню праву частину автомобіля, права фара розбилась, працювала ліва фара, посипалось лобове скло, яке посипалося йому у робоче взуття, ременями безпеки вони не були пристебнуті. Вважає, що швидку допомогу збитій людині не викликали спершу через шоковий стан.

Було загалом чотири зупинки:

І зупинка - зробили наїзд на пішохода, відразу зупинитися не вийшло, так зупинилися може через 20-30-40 метрів по інерції по вул. Шевченко, 14 с. Піщанка. ОСОБА_3 вискочив з автомобіля і руками хапав себе за голову, кричав, повернувся назад, сів за кермо і почав кричати: «Я туди не вернусь, в мене друга буде довічно, я краще повішусь, я з собою щось зроблю».

Саме ця зупинка відповідає тому відео, яке було досліджено в судовому засіданні і яке надали власники даного домоволодіння, де і зафіксовано як у світлому светрі з водійського сидіння вибіг ОСОБА_3 , покричав, а потім повернувся в автомобіль.

Через метрів 50 по цій же стороні був припаркований автомобіль, передом до них, вони їхали і ледве його не зачепили.

ІІ зупинка - ще приблизно через 50 метрів ОСОБА_3 зупинив автомобіль і почав знову, але сидячи за кермом,кричати через істеричний стан. Тут вони стояли 20-30 секунд, потім знову рушили.

ІІІ зупинка - ще через 40-60 метрів ОСОБА_3 знову зупинив автомобіль, вийшов, покричав, при цьому він - ОСОБА_10 сидів в машині, але крикнув ОСОБА_3 : « ОСОБА_49 , та сідай , поїхали». ОСОБА_3 сів за кермо і вони рушили далі.

ІV зупинка - доїхавши до зупинки «Кафелька», біля місцевого жителя ОСОБА_50 , на повороті наліво, де, як орієнтир, зазначив, що там також наявний білий магазин, обшитий металом ( доповнив, що там взагалі два магазина, один з яких трохи далі), ОСОБА_3 знову зупинився фактично біля обочини, де є поворот на вул. Першотравневу, встав, плакав, у нього була істерика, повторював, що «Туди не повернеться», і почав віддалятися від автомобіля, на що ОСОБА_10 теж встав з автомобіля, не зачиняючи двері, почав заспокоювати ОСОБА_3 , посадив його на своє пасажирське сидіння, сам сів за кермо. Це і є те місце, де вони помінялись, ця ділянка дороги не є вулицею з назвою, оскільки ця дорога поєднує три паралельних вулиці: перша з яких - вул. Шевченко, друга - Першотравнева, третя - Українська. Тому фактично, це був з`їзд з вул. Шевченко на вул. Першотравневу. Людей в цьому місці не бачив, транспортних засобів теж, було вже темно. Далі, вони рушили прямо до вул. Української, але не по вул. Першотравневій, а по цій самій дорозі, яка поєднує усі три вулиці, і поїхали до ОСОБА_51 вправо на вул. Українську, який живе в кінці вул. Української.

Коли вони прибули до кума ОСОБА_3 - ОСОБА_15 і під`їхали до його гаража, ворота гаража були привідкриті, горіло світло, бо він їх чекав. Коли вони самостійно встали з автомобіля і зайшли в гараж у ньому вже був ОСОБА_15 і його - ОСОБА_15 племінниця ОСОБА_52 , яка перша вийшла до них. ОСОБА_3 був в сльозах, він переживав, потім він- ОСОБА_10 розповів про все, що трапилось і про те, що ОСОБА_3 когось збив, після чого ОСОБА_53 вийшла з гаража, він - ОСОБА_10 пішов за нею, бо ворота були привідкриті, далі вона опустила рукава світлого светру на руки і почала витирати кермо його автомобіля. Він запитав у неї що це вона робить і також звернувся до ОСОБА_3 , але останній не реагував, можливо взагалі він не чув цього. ОСОБА_15 почав запитувати їх навіщо вони сюди приїхали, навіщо йому ці проблеми, ОСОБА_54 взагалі десь зникла. ОСОБА_3 спитав чи є у нього - ОСОБА_10 «500 рублів», на що він оглянув себе і згадав, що він без курточки, бо коли вони билися то залишили верхній одяг у ОСОБА_3 , тому при ньому гаманця не було. Після цього він - ОСОБА_10 подзвонив своєму роботодавцю ОСОБА_55 і повідомив йому: «Мій друг на моїй машині збив людину, казав, що повіситься, з собою щось зробить, але туди не вернеться». На сказане ОСОБА_56 посварив, сказав, що вони «дибіли» і потрібно повернутися і викликати «швидку». Після цього він запропонував ОСОБА_3 повернутися, однак ОСОБА_53 почала переконувати ОСОБА_3 цього не робити і запропонувала йому - ОСОБА_10 їхати в кінець вул. Української, орієнтовно де живе певна Жанна і вони там зустрінуться, на що він відреагував і запитав у неї навіщо вона «робить з нього дурня». Приблизно через 15 хвилин з того моменту як вони були там, ОСОБА_15 хтось подзвонив, поклавши слухавку він повідомив, що у них є 1 хвилина щоб втекти, бо тут буде зараз поліція. На що ОСОБА_53 хапає ОСОБА_3 під руку і веде повз гараж вліво, де покинуті хати і де починається поле і вони пішли. На що він - ОСОБА_10 запитав куди вони, йому нічого не відповіли, після цього він - ОСОБА_10 обійшов автомобіль збоку, сів на заднє сидіння, відкривши двері, нахилився, і через 2 хвилини приїхала поліція. Коли приїхала поліція, він підняв руки і сказав відразу, що він за кермом не був, на що поліцейський зразу запитав: «А хто був? ОСОБА_27?», він йому відповів, що так і показав поліцейському куди вони вийшли і ліворуч пішли. Ніхто його не послухав, поліцейські почали намагатися проникнути в хату, на що ОСОБА_15 сказав, що ОСОБА_3 тут немає. Він - ОСОБА_10 знову акцентував увагу поліцейських, що ОСОБА_3 пішов і показав напрямок, а в хаті маленька дитина, на що поліцейський його вдарив в живіт і сказав, що він багато балакає. Поліцейські в будинку вчинили дебош, але в ту сторону, в яку він їм показав ніхто так і не пішов. Після цього розпочався допит поліцейськими і потім його забрали у відділок поліції у м. Дніпро і відпустили о 03.00 годині ночі.

На момент ДТП він - ОСОБА_10 був одягнений у темних зелених штанах, в светрі де на грудині світло-синій і темно-синій колір і у чорній шапці, курточки не було, бо вона лишилась у ОСОБА_3 . Одяг ОСОБА_3 - темні штани, світло-сірий светр, шапки не було, куртки теж на ньому не було, верхній одяг залишився в дворі ОСОБА_3 .

Його особисті стосунки з ОСОБА_15 охарактеризував як «привіт-пока», тобто просто як знайомі, а з племінницею ОСОБА_15 - ОСОБА_57 - взагалі ніякі. Однак у ОСОБА_3 були гарні стосунки з родичкою ОСОБА_15 - ОСОБА_57 , бо, як розказував йому ОСОБА_3 , іноді він купував щось її дітям.

Після подій ДТП день на другий-третій день він приходив до доньки загиблої - ОСОБА_12 вибачатися за те, що вони не викликали швидку допомогу її матері, грошову компенсацію їй не пропонував, з будь-якими свідками після цього не спілкувався. З ОСОБА_3 після подій ДТП бачився один раз, коли прийшов у його двір, постукав у вікно, вийшов ОСОБА_3 і він йому повідомив, що прийшов забрати робочий інструмент, після цього забрав ці речі і пішов. Також йому відомо, що ОСОБА_3 працював на час подій у фермера водієм трактора.

Також ОСОБА_10 суду показав, що до ОСОБА_58 та її чоловіка він - ОСОБА_10 спеціально не приходив, не знає хто це взагалі. Але, коли за його - ОСОБА_10 участі був слідчий експеримент, то чоловік ОСОБА_59 якраз виїжджав з двору по АДРЕСА_3 , а оскільки камера спостереження була встановлена у нього в дворі, то він - ОСОБА_10 сказав йому, що по відео можна визначити того, хто вибіг із-за керма, оскільки хто їх знає по ОСОБА_60 , той зрозуміє, тому він попросив його сказати правду, коли буде суд про те хто саме на відео. Він - ОСОБА_10 нікому не грубив, і на кого не давив. Поруч в цей момент стояв свідок і може це підтвердити. На що ОСОБА_61 сказав: «не вплутуйте мене, воно нам не потрібно». До ОСОБА_58 він взагалі не підходив.

Також суду показав, що на третій день після ДТП, 25.01.2023 року, коли йому телефонувала слідча і запитала чому його документи ще не у неї і додатково повідомила, що відбувається «перекидання керма», він зателефонував ОСОБА_15 і запитав чи його допитувала поліція. ОСОБА_15 повідомив, що допитувала. Далі він задав ОСОБА_15 питання чи повідомив він поліції все як було, і про те що ОСОБА_3 був за кермом. Відповідь ОСОБА_15 була така: «нічого я не казав, ви були п`яні, воно мені не потрібно». На що він ОСОБА_10 задав йому питання: «навіщо ти дурачка включаєш?», на що ОСОБА_15 відмахнувся, отака була розмова. А дзвонив ОСОБА_15 , бо вірив в добрих людей, однак помилився.

Щодо загальної кількості випитого алкоголю ними 22.01.2023 року повідомив, що загалом було: 250 г. горілки було в пляшці, яку виніс ОСОБА_3 + 500 г. він - ОСОБА_10 , купив особисто, коли їздив у магазин «Велике пузо» + потім докупили ще дві пляшки по 330 г (660 г), отже було в середньому 1 літр 400 г. Особисто він - ОСОБА_10 вжив приблизно 450 гр горілки., почував себе нормально. ОСОБА_3 перед вживанням горілки вживав пиво з сусідом ОСОБА_62 , яке у нього було вдома.

З метою з`ясування причин розбіжності у показаннях, які ОСОБА_10 давав на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду, останньому у судовому засіданні було відтворено відеозапис з камери спостереження, встановленої на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , після перегляду якого ОСОБА_10 , суду повідомив, що даний відеозапис він перший раз побачив приблизно протягом тижня після настання подій ДТП. Вперше був допитаний в поліції, коли йому подзвонила слідча і запитала чому його документи не у неї. На це він відповів, що його вже допитали в день подій, які ще потрібні документи він не розуміє. Це було на третій день після ДТП. Також слідча йому повідомила, що ОСОБА_3 вже не розшукують, бо останній сам з`явився в поліцію і наразі відбувається «переброс руля», тобто «садять» його - ОСОБА_10 за кермо.

Також в судовому засіданні ОСОБА_10 було зачитано та пред`явлено протоколи його допиту, зокрема:

-від 23.01.2023 року (а.с.107 т.2), в якому зазначено його первинні показання, тобто відразу після події ДТП:

«Далі, наскільки це здається можливо, я крикнув до ОСОБА_63 - стій, та в цей момент відбувся наїзд передньою правою частиною керованого ОСОБА_64 автомобілем на жінку пішохода. Далі після удару ОСОБА_17 застосував гальмування, вийшов з автомобіля та почав ходити біля автомобіля, при цьому кричав щось, не підходив при цьому до жінки пішохода. Далі я спочатку розуміючи, що ОСОБА_17 може зараз втекти, я почав кричати до останнього, стій, повернись, та в подальшому я сів за кермо, ОСОБА_17 сів на переднє пасажирське сидіння та ми вирушили до кума ОСОБА_40 , при цьому можу також вказати, що весь час ніяких автомобілів не було, навіть під час ДТП. Далі, під`їхавши до кума ОСОБА_37 , а саме до його будинку до нас перша вийшла ОСОБА_65 , як я зрозумів племінниця кума ОСОБА_40 , та остання почала мені розповідати, що мені потрібно поїхати на вказаному автомобілі до кінця вулиці.»

-від 31.01.2023 року (а.с.111 т.2), в якому зазначено:

« В цей момент ОСОБА_49 втратив контроль над керуванням, виїхав на узбіччя праворуч та здійснив наїзд на даного пішохода, не застосовуючи гальмування, далі, проїхавши приблизно до 50 метрів ОСОБА_49 зупинився, вийшов з автомобіля та побіг у напрямку будинку, що праворуч з криками, потім відразу повернувся до автомобіля та знову сів за кермо та рушив з місця, він перебував в істериці, кричав «мені пожиттєво світить , так як це друге вбивство ДТП» Я не знав що мені робити та розумів, що мій автомобіль потрапив у ДТП. ОСОБА_49 , рухаючись далі, а потім на півдорозі, через 400 метрів знову зупинився, вибіг з автомобіля та почав істерикувати. Я був розгублений, далі ОСОБА_49 говорив, що хоче накласти на себе руки, я заспокоював ОСОБА_40 , та посадив його на пасажирське сидіння, сам сів за кермо та поїхав далі, швидко долетів до ОСОБА_66 , де живе ОСОБА_67 , та зателефонував ОСОБА_55 та повідомив про подію та він мені сказав повернутись на місце і викликати швидку, в цей час ОСОБА_49 стояв біля ОСОБА_68 ».

Після чого, на додаткові питання учасників провадження і суду, ОСОБА_10 суду показав, що ці два протоколи взаємодоповнюють один одного, оскільки вперше допитувався 23.01.2023 року вночі відразу після подій, дійсно давав ці показання, протокол заповнювався слідчим, напис під протоколом «Протокол з моїх слів складено вірно, мною прочитано», він писав власноручно, але під диктовку слідчого, після чого поставив свій підпис, оскільки раніше ніколи не мав процесуального статусу свідка в будь-яких провадженнях. Зміст його не перечитував, оскільки був в шоковому стані, під час складання даного протоколу жодного тиску на нього з боку працівників поліції не здійснювалося, ніхто його не обмежував в прочитанні протоколу. Також повідомив, що цей первісний протокол не містить деталізації щодо кількості зупинок, хоча він це все дослівно казав, і не знає чому ці відомості не написано з його слів. Ці показання є не зовсім повними, в них не вистачає того, що після наїзду на людину ОСОБА_17 вийшов з автомобілю, покричав, потім сів, поїхали, трохи далі знову став, кричав в машині, потім знову рушили, знову потім став, вийшов з машини з питанням «Що робити? Що робити?», сів в машину, доїхали до перехрестя, стали біля обочини, де поворот на вул. Першотравневу, вийшов з машини, почав віддалятися, на що він - ОСОБА_10 теж вийшов, посадив його на пасажирське сидіння, а сам сів за кермо.

Щодо другого протоколу його допиту від 31.01.2023 року, ОСОБА_10 зазначив, що цей протокол він не читав, йому зачитували його зміст, так само як і права і обов`язки, був попереджений про кримінальну відповідальність. В цілому зміст подій слідча відобразила, але чому в протоколі відображена інша кількість зупинок - не може надати відповідь. Він доповнив тоді лише орієнтири, де відбувались ті чи інші події. Більш повний опис подій, записаних в протоколі з його показань, не пов`язаний з тим, бачив він чи не бачив відеозапис з камери спостереження по АДРЕСА_3 . Показання його не змінні, єдине, це те, що в протоколі наявне посилання на зупинку на півдорозі через 400 метрів, а під час судового засідання він називав це місце поворотом біля магазина, де «Кафелька», тобто де живе спільний знайомий для нього і для ОСОБА_3 - односелець ОСОБА_69 . Щоразу під час давання показань описував усі дії та зупинки. Вважає, що сумніви та питання сторони захисту щодо кількісного числа зупинок пов`язані з тим, що коли автомобіль став безпосередньо після збиття людини, і при цьому ніхто не виходив, то він її спершу не рахував за зупинку, але після цього були ще три зупинки: дві де ОСОБА_3 виходив з машини і одна - де останній не виходив. Фактично гальмування застосовано навпроти будинку по АДРЕСА_3 , і ці події відображені на відеозаписі.

Також під час додаткового допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначив, що під час його первинного допиту в судовому засіданні, а саме 30.09.2024 року на уточнюючі питання сторони захисту, він помилково назвав, що місце, де відбулась зміна місцями його і ОСОБА_3 сталася біля перехрестя вулиць Української і вул. Шевченко. Однак він допустив усну помилку у назві вулиці, оскільки погано знає цей край с. Піщанка. Наголосив, що це реально було перехрестя вулиць Першотравневої і вул. Шевченко, а він в тому судовому засіданні помилився, бо назвав АДРЕСА_5 . Але це не вірно, бо ці вулиці ( вул. Шевченко і Українська) перетинаються в кінці села Піщанка.

Окрім цього, свідок ОСОБА_10 зазначив, що під час слідчого експерименту він на спідометр не дивився, на слідчому експерименті закрили спідометр, почали рух автомобіля з місця ДТП по дугі, де є заокруглення дороги, їхали десь швидше, десь повільніше, і він повідомив, що згідно його внутрішнього відчуття приблизно рух відбувався з певною швидкістю, після чого відкрили спідометр, і зафіксували відповідну швидкість, яку показав прилад. Під час слідчого експерименту був тверезий. В наданих на досудовому розслідування показаннях спершу казав, що швидкість руху була 60-70 км/год. через стресовий стан, а під час слідчого експерименту було встановлено швидкість в діапазоні 70-80 км/год.

-показань свідка ОСОБА_70 , який суду повідомив, що наразі не може вже згадати коли саме, але пізно ввечері, коли він вже відпочивав і ліг спати, його розбудив телефонний дзвінок: відбулася телефонна розмова з ОСОБА_71 , тривалістю в 1 хвилину, який йому подзвонив і, використовуючи нецензурні слова сказав: «Нам хана, він збив». ОСОБА_72 його зупинив, бо не хотів чути матюки і запитав у нього, що трапилось. Як йому пояснив ОСОБА_10 збили людину. Після цього він сказав ОСОБА_10 , що необхідно викликати поліцію і медичну допомогу. На цьому розмова закінчилася, бо він - ОСОБА_72 поклав слухавку. Чи був ОСОБА_10 нетверезий не може точно сказати, бо на роботі він тверезий, їздить на чорних «Жигулі» з чорними номерами. Після цього з ОСОБА_10 не спілкувався, був у слідчого. Про механізм ДТП не знає, у ОСОБА_10 теж не цікавився. Після цього бачився з ОСОБА_10 у слідчого. ОСОБА_10 не звертався з метою позичання коштів до нього. На момент даних подій вони працювали разом. Загалом він - ОСОБА_72 займається консультуванням у будівельній сфері, в том числі по будівництву храмів та капличок, і набирає робітників. ОСОБА_10 є одним з таких робітників, з яким періодично працює, загалом приблизно 10 років, при цьому він не є керівником ОСОБА_10 . Чому ОСОБА_10 дзвонив саме йому, вважає, що, напевно, це пов`язано з тим, що ОСОБА_10 працював в той час у нього, хоча ніякої допомоги не просив по телефону. Також знає дружину ОСОБА_10 - ОСОБА_73 та його доньку, бо дружину працевлаштовував по прибиранню. Сім`ями не спілкуються, просто їх знає. Загалом ОСОБА_10 міг дзвонити йому раніше, наприклад, коли його не було на роботі і він - ОСОБА_72 за це сварив, також міг дзвонити, коли виникали питання по пальному. В цілому, зі своїми проблемами він йому раніше не дзвонив. Дана подія була така перша проблема.

-показань свідка ОСОБА_74 , яка суду повідомила, що обвинуваченого не знає, ОСОБА_10 не знає, а потерпіла ОСОБА_12 їй знайома, бо жили в одному селі. Стала свідком того, що приблизно о 17 годині 22 січня 2023 року вона вийшла з буд. АДРЕСА_6 , в цей час вже сутеніло, зовсім темно ще не було, снігу не було, і вона хотіла переходити дорогу, щоб поїхати на м. Новомосковськ (м. Самар). Перед тим, як переходити дорогу, побачила як їде маршрутне таксі «Богдан» назустріч в сторону с. Новоселівка. В той час як маршрутка їхала до неї, вона почула удар характерний для ДТП, потім проїхала ця маршрутка і вона побачила як біля будинку номер 14 по вул. Шевченка зупинився старий автомобіль ВАЗ, темного чи сірого кольору, номер якого не запам`ятала, в даному автомобілі перебувало дві особи. Водій у світлому светрі і пасажир у темному одягу без головних уборів. З водійського сидіння вибіг чоловік у світлому светрі, побіг до паркану і почав кричати «Аааааа», після чого підійшов до свого транспортного засобу, пометушився, сів в автомобіль і проїхав повз неї. Загалом, автомобіль зупинився на невеликій відстані від неї, приблизно через хату, тобто десь 150 метрів, бо там є пусті двори. Все відбулося швидко. Вона зрозуміло, що трапилось щось погане, побачила, що на транспортному засобі розбита права фара і вікно пошкоджене, лобове і, наче, водійське, точно не пам`ятає. Чи горіли фари даного автомобілю теж не пам`ятає. Після цього, вона - ОСОБА_74 почала шукати свій мобільний телефон у кишенях, його не було, довелося повернутися назад в будинок, щоб його там знайти. Після того як вона знову вийшла на вулицю, то побачила багато людей і машини. В той день до неї приїхав її чоловік і вона поспішала додому, тому не затримувалась на цьому місці. Як саме відбулося ДТП вона не бачила. Те, що вона була того дня і у вказаний нею час може підтвердити також її колишній чоловік - ОСОБА_75 .

-показань свідка ОСОБА_76 , яка суду повідомила, що вона живе по стороні вулиці де є зупинка для «маршруток», тобто по АДРЕСА_7 . 22.01.2023 року була у себе на подвір`ї та поралася з чоловіком по господарству та десь близько 17.00-17.10 год. почула гучний звук від удару машини, та гальмування, але гальмування було не різке. Через 2-3 хв. вона вийшла за двір та побачили, що на узбіччі на протилежній стороні стоїть машина, з ввімкненими фарами, а на узбіччі дороги біля будинку Шевченко 10 лежить тіло людини, поруч стояв військовий чоловік, який повідомив, що у цієї людини немає пульсу. Самі обставини ДТП вона не бачила, автомобіль, який збив ОСОБА_77 теж не бачила. Автомобіль, що стояв на протилежній стороні не причетний до ДТП, оскільки стояв на протилежній стороні і їхав в іншу сторону. Військовий чоловік запитав чи не знає вона, що це за людина лежить, але остання по одягу була схожа на ОСОБА_11 . Він попросив подивитись на обличчя людини, однак вона відмовилась і набрала по номеру телефона ОСОБА_11 для перевірки. У лежачої на дорозі людини пішов виклик на телефоні і так стало зрозуміло, що це і була ОСОБА_78 . Після чого вона сказала, що треба викликати швидку допомогу, але військовий чоловік відповів, що вже це зробив. Далі вона набрала по телефону доньку загиблої - ОСОБА_79 і повідомила про ці обставини. Після чого залишилась на місці та ще додатково зі свого телефона викликала швидку, приїхала поліція і швидка допомога. Освітлення на вулиці не було, у сусідів працював генератор. Вона та військовий чоловік були першими, хто підійшли на місце ДТП, потім почали виходити інші сусіди, а саме з будинку АДРЕСА_8 , потім тітка ОСОБА_80 , яка живе через 3 будинки, потім вийшла жителька з будинку напроти тітка ОСОБА_81 , чи була на місці ОСОБА_74 не може точно сказати, бо відлучалася у зв`язку з приїздом сина.

- показань свідка ОСОБА_82 , який суду повідомив, що потерпіла є йому далекою родичкою. 22.01.2023 року приблизно о 17.30 годині він їхав з матір`ю по вул. Шевченка в напрямку с. Новоселівка і побачив, що сталася ДТП, на місці були представники патрульної поліції, пізніше приїхав поліцейський автомобіль «Дастер», потерпіла, сусіди, таксі, після чого він зупинив автомобіль, вийшов та поцікавився подією, та дізнався від поліцейських, що хтось збив людину і втік, постраждала особа вже була нежива. Орієнтовно автомобіль, який причетний до даного ДТП був темного кольору «вісімка» або «дев`ятка». Поспілкувавшись з поліцією, приблизно через хвилин 40 він вирішив поїхати по вулицям, щоб відшукати подібний автомобіль. На пошуки витратив приблизно 30 хвилин, зокрема, поїхав в сторону села Новоселівка, по вул. Шевченка, потім по вул. Первомайській, звернув на вул. Українську, де побачив, що йому на зустріч по лівій стороні дороги йшла дівчина, яку він знає по імені ОСОБА_54 у рожевій або червоній куртці, вона йшла сама, він її проїхав і десь за 50 метрів за нею з лівої сторони вулиці побачив чорний автомобіль ВАЗ 2109, який стояв передньою частиною до гаража, а задньою до вулиці. Гараж був закритий. Після чого зупинився навпроти даного автомобіля, дістав потужний ліхтарик, відкрив вікно, посвітив і побачив, що на тому автомобілі розбите лобове скло, наявні пошкодження на крилі, в самому автомобілі нікого не бачив. Побачив, що ця дівчина ОСОБА_54 повернулася до нього, підійшла, почала щось голосно йому говорити, що саме він не розчув, на що він закрив вікно свого автомобіля і поїхав звідти, а саме поїхав на місце ДТП, повідомив працівнику поліції, що знайшов схожий по опису автомобіль з пошкодженнями, запропонував провести до місцезнаходження даного автомобіля. Поліцейський поїхав «Дастером», тобто на своєму автомобілі, а він - на своїй автівці. Приїхавши до місцезнаходження вказаного автомобіля, він та поліцейський побачили, що на задньому сидінні автомобіля сидить чоловік. Підійшовши до автомобіля, відкрили двері, цей чоловік вийшов, і він впізнав у ньому місцевого мешканця ОСОБА_83 . Нікого окрім ОСОБА_83 поруч не було. Власника даного домоволодіння не було. Працівник поліції оглянув пошкодження даного автомобіля. В свою чергу він - ОСОБА_82 запитав у ОСОБА_83 чи даний автомобіль потрапив в ДТП, на що ОСОБА_84 йому відповів, що так, добавив, що за кермом сидів ОСОБА_17 , однак він втік, залишив його та автомобіль. По ОСОБА_85 було видно, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому він у нього запитав чи ОСОБА_17 також був у стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_84 дав ствердну відповідь. ОСОБА_84 був одягнений у темний одяг, можливо светр, чи була на ньому шапка не пам`ятає. Після цього приїхали слідчі і почали займатися цією справою. Після цього поліцейські спілкувалися з господарем даного домоволодіння, який був у дворі.

- показань свідка ОСОБА_86 (дівоче прізвище ОСОБА_29 ), яка суду повідомила, що мешкає по АДРЕСА_3 , даний будинок облаштований камерою відеоспостереження, точну дату подій, свідком яких вона є, не пам`ятає, це був 2023 рік, пам`ятає, що події сталися того дня, коли хтось збив ОСОБА_11 . Цього дня, вже було темно, приблизно о 17-18 годині, адже темніло вже з 16.00 годині, вона вийшла на своє подвір`я годувати собак, стояла поруч з ними, в цей час почула стукіт, гуркіт, та в той момент подумала, що напевно у когось «луснула камера», після чого проїхав автобус, після цього біля її домоволодіння зупинився автомобіль поруч з деревом, напрямок руху автомобіля був в сторону с. Новоселівка. З автомобіля, вийшов чоловік, який був за кермом, обличчя якого вона не бачила через темінь, в чому був одягнений не звернула увагу, почав кричати «Ааааааа», оббіг автомобіль до сторони пасажира, пасажир не виходив, може його там і не було, щось поговорив, про що саме не чула, відкрив двері, сів в автомобіль, завелась машина і поїхав. Допускає, бо точно не пам`ятає, що особа, яка кричала, можливо потім сіла на пасажирське місце, тобто зайшов і сів в перші, тобто передні двері автомобіля з правої сторони, до цього сидів зліва. Хто сів на водійське і як в такому випадку рушив автомобіль не може сказати. Ні колір автомобіля, ні модель не запам`ятала, більше того, у різновидах автомобілів не розбирається. За двором світла не було. Після цього вона зайшла в хату і звернулась до дружини її онука - ОСОБА_87 . Потім за двором почула гомін, вийшла, було вже багато людей, серед них був хлопець ОСОБА_88 , який повідомив їй, що його бабусю збили. Людину збили так, що чобіток загиблої лежав далеко від неї. Потім приїхала швидка допомога. Деякий час постоявши на тому місці, вона пішла до себе в дім, приїзд поліції не застала. Люди розмірковували хто міг збити потерпілу, тому вона повідомила, що у неї наявні відеокамери, і запропонувала прийти і подивитись на запис. Деякі люди приходили неодноразово дивитись відеозапис, зокрема ОСОБА_49 - брат дочки загиблої, також приходив ОСОБА_89 , тобто чоловік дочки загиблої, з поліції теж хтось приходив. Її онук приїхав і включив їм запис. Чи ще хтось приходив для перегляду відео їй не відомо, бо живе в окремій хаті у дворі від онука. Чи брали працівники поліції копію відеозапису не знає. Тиску з боку потерпілої і її близьких осіб на неї не було. З боку родичів обвинуваченого ніхто не приходив до неї.

- показань свідка ОСОБА_15 , який суду повідомив, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає, працюють разом з 2022 року на ЧП «Росинка», ОСОБА_3 працював трактористом, займався перевезенням вантажу трактором, бризкав поля, окрім цього ОСОБА_3 і він є куми, оскільки ОСОБА_3 хрестив його сина, якому на момент подій ДТП виповнилося 4 місяці. З ОСОБА_10 не має дружніх стосунків, ремонтував йому автомобіль, але ОСОБА_10 , ОСОБА_3 і ОСОБА_90 , яка наразі має прізвище « ОСОБА_91 » - вони втрьох є однокласники.

Так, приблизно о 17.00 годині 22 січня 2023 року він був у себе в дворі в АДРЕСА_5 . Живе він на краю села, третя хата біля пустиря, там ще є огороди і поля. Того вечора ворота його гаражу були відкриті, почув, що під`їхав автомобіль по звуку мотора, після чого він зразу зайшов в гараж, і побачив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_10 сиділи обоє в гаражі і були у нетверезому стані. Крім них більше нікого не було. ОСОБА_10 попросив його загнати автомобіль в гараж. Автомобіль стояв перед гаражем. Хвилин 5-7 він намагався з ними розмовляти, чи був хтось ще, окрім них, в гаражі він не пам`ятає, можливо заходила і виходила племінниця ОСОБА_92 , ніхто йому нічого толком не відповідав. Чи була його племінниця ОСОБА_54 з ними в той момент чи ні точно не пам`ятає, але коли приїхала поліція вона була, бо в неї ще щось питали. Він вийшов, подивився на битий автомобіль, на якому вони приїхали, машину в гараж не заганяв, ОСОБА_10 і ОСОБА_3 вийшли з гаража, а він лишився всередині гаражу і закрив його ворота і буквально відразу приїхала поліція. На момент приїзду поліції біля автомобіля був лише ОСОБА_10 , куди подівся ОСОБА_3 не знає. ОСОБА_3 на наступний день приблизно о 9.00 год. ранку теж шукала поліція і запитувала про його місцезнаходження, на роботі теж шукали, питали у керівництва. Свій телефон ОСОБА_3 залишив вдома і в той вечір у нього його при собі не було.

Доповнив, що його племінниця ОСОБА_93 , взяла в той день у нього велосипед, їхала від подружки, це 100 метрів від краю села де є вул. Первомайська і бачила як зупинився автомобіль і потім розказувала, що чула як ОСОБА_10 розмовляв по телефону і казав, що він когось збив. Про це вона розказала йому можливо на наступний день, точно не пам`ятає. Чи підходила ОСОБА_53 до автомобіля, коли він приїхав до гаражу не знає.

Чому в той вечір до нього приїхали ОСОБА_3 і ОСОБА_10 йому не відомо, він не домовлявся про зустріч з ними. До цього приблизно в обід дзвонив ОСОБА_3 і розмовляв з ним про роботу.

Поліція заходила додому. Коли в черговий раз побачив ОСОБА_3 і ОСОБА_10 не пам`ятає. ОСОБА_10 йому дзвонив можливо через 2-3 дні і сказав, що поліція вважає, що він, тобто ОСОБА_10 ,був за кермом, тобто поліція «хоче посадити його за кермо» на що він йому відповів, що коли він зайшов в гараж вони там сиділи обоє і хто саме був за кермом він не знає. І додав, що племінниця чула розмову ОСОБА_10 по телефону з якоюсь особою, де останній повідомив співрозмовнику, що він збив людину. Однак ОСОБА_10 стверджував, що за кермом був саме ОСОБА_3 . Щодо одягу повідомив суду, що пам`ятає, що ОСОБА_3 був одягнений в темний светр з світлими плямами від монтажної піни, і в темні штани, а ОСОБА_10 в синьому светрі і в зелених штанах від комбінезону, були без курточок обоє і без головних уборів. В чому була одягнена племінниця ОСОБА_54 не пам`ятає.

Те, що хлопці, тобто ОСОБА_3 і ОСОБА_10 були в нетверезому стані зрозумів по таким ознакам: нестійка хода, невиразна мова, відчувався запах алкоголю з порожнини рота, пересувались не швидко.

До моменту приїзду ОСОБА_10 і ОСОБА_3 за декілька хвилин йому телефонував зять загиблої і запитав чи не приганяли до нього темну машину «дев`ятку» і сказав, що збили його тещу і після цього через пару хвилин приїхали ОСОБА_3 і ОСОБА_10 . Потім, він зрозумів, що цей автомобіль і є та сама «дев`ятка», але не подзвонив зятю загиблої, який йому перед цим дзвонив, бо буквально через 10 хвилин приїхала поліція. До моменту приїзду поліції він даний автомобіль всередині не оглядав, бо зрозумів, що трапилось щось погане.

Зрештою на момент прибуття поліції в дворі було два поліцейських, також був один чоловік в військовій формі, і ОСОБА_10 , а де була його племінниця ОСОБА_52 - не пам`ятає. ОСОБА_94 поклала за двором, бо він - ОСОБА_15 закочував його сам в гараж і потім сварив її за те, що вона кинула велосипед за двором, допускає, що ця розмова з нею відбулась станом на момент приїзду поліції. Поліція повідомила, що «на смерть» збили жінку. Повідомив суду, що вважає, що вони шукали ОСОБА_3

- показань свідка ОСОБА_95 , яка суду повідомила, що обвинуваченого знає, оскільки вони однокласники. Події відбувались 22.01.2023 року, так вона приблизно о 16:30 год. їхала до своєї куми ОСОБА_96 за адресою: с. Піщанка, вул. Першотравнева, 65, поспілкувавшись з останньою, приблизно о 17:00 годині вона виїхала від куми на велосипеді і цей час по вул. Першотравневій повз неї проїхав на великій швидкості автомобіль. Під`їхавши трохи ближче, в кінець вул. Першотравневої, вона - ОСОБА_53 побачила, що автомобіль став посеред дороги на відстані в 3-4 будинки. Під`їхавши ще ближче до даного автомобіля побачила, що ОСОБА_10 виходить з-за керма даного автомобіля, а ОСОБА_3 зі сторони, що поруч і став біля машини зі сторони пасажирських дверей. Під`їхавши ще ближче, почула як ОСОБА_10 спілкувався по телефону і казав: «Я когось збив, походу вбив». Він в цей час був спереду автомобіля. Коли вона під`їхала до них, то запитала у ОСОБА_3 , що трапилось, однак він їй не відповів, і вона помітила, що останній був нетверезий. В цей час ОСОБА_10 закінчив розмову, підійшов до них і каже: «Сідай в машину, ОСОБА_27 , поїхали», на що вона зауважила, що оскільки вони перебувають у нетверезому стані, тому запропонувала їм йти пішки. На її питання що вони вже натворили, ОСОБА_10 відмахнувся, сказав «Ой» і сів в автомобіль та взяв себе за голову. Сидячи за кермом автомобіля, він деякий час не рушив. ОСОБА_3 пішов з нею в сторону її будинку по провулку, тримаючись за велосипед і не розмовляючи з нею взагалі. Вона проживала по АДРЕСА_5 . По середині провулку ОСОБА_10 їх обігнав і звернув на вул. Українську. Потім вона та ОСОБА_3 дійшли до гаража її дядька ОСОБА_15 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 . Поруч з гаражем стояв автомобіль передньою частиною (лобовим склом) до воріт гаража. Біля даного автомобіля сидів ОСОБА_10 , обпершись об сусідський паркан. Ворота гаражу були відчинені, вона загнала туди велосипед, туди ж зайшли ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , по телефону повідомила ОСОБА_15 про те, що прийшли хлопці, останній сказав, що він бачив, що під`їхав автомобіль і сказав, щоб вони заходили, прикрила ворота гаражу і пішла до себе додому в сусідній будинок. Загалом з моменту зустрічі з ОСОБА_10 та ОСОБА_3 і до моменту коли вона завела хлопців і закотила в гараж велосипед, пройшло 12-15 хвилин. Коли вийшла з гаражу проїжджав автомобіль, вона подумала що то її товариш, бо у нього темний автомобіль теж, через привідкрите вікно побачила, що то був не її товариш, сказала : «Вибачаюсь», розвернулась і пішла далі додому, а цей автомобіль зупинився біля гаражу ОСОБА_15 , навпроти автомобіля ОСОБА_10 . Чи світив водій цього автомобіля ліхтарем не помітила.

Зазначила, що відстань між місцем, де вона зустріла ОСОБА_10 та ОСОБА_3 та місцем проживання її дядька ОСОБА_15 - приблизно 10 хвилин ходьби. Коли виходила з гаража і засвітило світло, тоді побачила пошкодження автомобіля. З боку переднього пасажирського сидіння на лобовому склі була кругла дірка, лівої фари не було, була наявна вм`ятина. Пізніше чула шум біля будинку її дядька, підійшла до калитки, але не підходила до двору, бо треба було меншу дитину класти спати. Не бачила хто конкретно там був в момент приїзду поліції. В цей же вечір місцевий поліцейський ОСОБА_97 приходив до її будинку і здійснював пошуки, відкривав двері шаф. З ним був її дядько.

В той вечір ОСОБА_10 був одягнений у яскраво голубий светр, також одягнений у комбінезон. ОСОБА_3 був одягнений у чорний светр, нижню частину одягу не запам`ятала головних уборів на них не було, курток теж не було. Сама була одягнена у зимову курточку, колір не пам`ятає, на той час мала чорну зимову куртку, червону і білу. Після події ДТП ані з ОСОБА_3 , ані з ОСОБА_10 не спілкувалася.

Відповідно до статті 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Показання свідка ОСОБА_95 суд піддає сумніву в частині послідовності та достовірності подій, які нею описуються, починаючи з моменту зустрічі з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , оскільки в наданих нею показаннях наявний ряд суттєвих суперечностей, через які дані показання не узгоджуються з показаннями інших свідків. Зокрема, за версією свідка ОСОБА_95 , остання дійшла разом з ОСОБА_3 до гаража свого рідного дядька - ОСОБА_15 , де біля автомобіля, поруч з гаражем сидів і чекав ОСОБА_10 . Ворота гаражу були відчинені, вона загнала туди велосипед, туди ж зайшли ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , по телефону повідомила ОСОБА_15 про те, що прийшли хлопці.

Ці показання не узгоджуються з показаннями як свідка ОСОБА_15 (господаря даного гаража), так і свідка ОСОБА_10 , зокрема в тій частині, що ОСОБА_15 суду повідомив, що він почув, що під`їхав автомобіль по звуку двигуна, після чого він зразу зайшов в гараж, і побачив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_10 сиділи обоє в гаражі. Отже, за версією ОСОБА_15 , останній дізнався про приїзд автомобіля до його гаража не з дзвінка племінниці ОСОБА_95 , а саме з характерного гулу двигуна транспортного засобу, на якому приїхали одночасно ОСОБА_10 і ОСОБА_3 , що викликало необхідність вийти до них, і зустрів він їх в гаражі також не окремо один від одного через певний проміжок часу, а одномоментно.

ОСОБА_10 також повідомляв суду, що вони разом з ОСОБА_3 прибули до кума ОСОБА_3 - ОСОБА_15 і під`їхали до його гаража, ворота гаража були привідкриті, горіло світло, бо він їх чекав.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_53 повідомила, що вона самостійно загнала в гараж її дядька велосипед і потім відразу пішла, однак свідок ОСОБА_15 повідомив в судовому засіданні інше, зокрема те, що велосипед ОСОБА_53 поклала за двором, бо він - ОСОБА_15 закочував його сам в гараж і потім сварив її за те, що вона кинула велосипед за двором.

Суд вважає, що показання свідка ОСОБА_95 , зважаючи на наявні дружні стосунки ОСОБА_3 та її рідного дядька ОСОБА_15 , направлені на виправдування спільного знайомого - обвинуваченого ОСОБА_3 , тому її версія розвитку подій судом відхиляється, як неспроможна, недостовірна і така, що суперечить показанням інших свідків як окремо, так і у їх сукупності.

Суд, не має сумніву, що свідок ОСОБА_53 була у гаражі ввечері 22.01.2023 року її дядька ОСОБА_15 , бачилася та спілкувалася з ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , однак обставини цієї зустрічі та зміст викладеної нею версії не підтверджуються іншими доказами у справі.

Показання свідка ОСОБА_95 та ОСОБА_15 в частині опису одягу ОСОБА_3 , які повідоми, що ОСОБА_3 був одягнений у светр темного кольору, суд визнає такими, що не узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_74 , також з відео, зафіксованому з камер спостереження на буд. АДРЕСА_3 , при перегляді якого видно, як з водійського сидіння вибігає людина у світлому светрі.

Дані суперечності суд оцінює як такі, що викликані наявними близькими стосунками саме між свідком ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки обвинувачений ОСОБА_3 є кумом даному свідку, хрестив його сина, а свідок ОСОБА_53 - є племінницею та сусідкою ОСОБА_15 та зі слів ОСОБА_10 підтримувала стосунки з ОСОБА_3 також. При цьому між свідком ОСОБА_10 не було дружніх стосунків з даними свідками, окрім того, що він був однокласником ОСОБА_3 і ОСОБА_98 .

При цьому версія свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_95 та самого ОСОБА_3 в частині його одягу направлена на створення ситуації, яка могла б ускладнити ідентифікацію обвинуваченого, через те, що свідок ОСОБА_10 був одягнений у синій светр.

Однак версія даних свідків та самого обвинуваченого в цій частині не підтверджується жодними іншими доказами, окрім цього, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 з`явився до органів поліції через певний період і його одяг міг бути змінений перед явкою до правоохоронних органів, тому суд критично ставиться до наданих показань.

- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.01.2023 року, а саме с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області за участю судово-медичного експерта ОСОБА_99 та понятих ОСОБА_100 та ОСОБА_101 , відповідно до якого зазначено, що автомобіль який причетний до ДТП, покинув місце пригоди. Також був проведений огляд трупа жінки на місці ДТП ( т. 1 а.с. 173-186);

- схеми до протоколу проведення огляду місця ДТП від 22.01.2023 року за адресою: вул. Українська, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та фототаблиці до нього (т. 1 а.с. 187-191);

- копії технічного паспорту автомобіля моделі «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , де власником автомобіля зазначений ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 192-193);

- постанови про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання, а саме автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 194-195);

- письмової заяви ОСОБА_10 від 22.01.2023 року щодо надання ним дозволу на огляд автомобіля моделі «ВАЗ 21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в тому числі салону вказаного автомобіля з метою вилучення біологічних слідів (т. 1 а.с. 198);

- протоколу додаткового огляду від 22.01.2023 року за участю понятих ОСОБА_102 та ОСОБА_103 , а саме відкритої ділянки місцевості, яка розташована біля будинку АДРЕСА_5 , де поруч з воротами домоволодіння знаходиться автомобіль марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з пошкодженнями та фототаблиці до протоколу (т. 1 а.с. 201-203);

- постанови про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 22.01.2023 року, а саме фрагменту радіаторної решітки з автомобіля, який поміщено до спеціального пакету WAR1863297, осип скла та пластику, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція» (т. 1 а.п. 204-205);

- висновку експерта № 31/Е/Д від 25.01.2023 року, відповідно до якого на підставі додаткової судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ураховуючи обставини, вказані у постанові, дані огляду трупу на місці пригоди, зовнішнього та внутрішнього дослідження трупу, дані додаткових лабораторних досліджень, а також відповідно поставленим питанням, наступні підсумки:

При експертизі трупу виявлені такі тілесні ушкодження: забійна рана в потиличній області голови справа, синець в області лівої вушної раковини, різані рани та садна на лівій половині обличчя, садна та подряпини на лівій боковій поверхні животу в нижній третині, в поперековій області справа, з переходом на верхні квадранти сідниць, синець та садно на тильній поверхні кисті лівої руки, синці на задній поверхні стегон, колінних суглобів та гомілок, крововиливи в м`яких покривних тканинах лівої скроневої області та потиличній області голови справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних, скроневих і потиличних часток головного мозку та півкуль мозочка, крововилив у шлуночки мозку, повний розрив атланто-потиличного з`єднання між потиличної кістки та 1-м шийним хребцем з темно-червоними крововиливами в оточуючи м`які тканини, розгинальні (місцеві) переломи 7, 8, 9, 10, 11-го ребер справа по лопатковій лінії і 5, 6, 7, 8, 9-го ребер між лопатковою та задньою пахвовою лініями зліва з розривами пристінкової плеври, забій легень, нирок, двобічний гемоторакс (крововиливи у плевральні порожнини), два розрива селезінки, гемоперитоніум (крововилив у черевну порожнину). Тілесні ушкодження, у своєї сукупності, по ступеню тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, та приведші до наступу смерті потерпілої (Згідно п. 2.І.З.Г. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року). Усі тілесні ушкодження, окрім різаних ран, заподіяні тупими твердими предметами. Різані рани утворилися в наслідок дії предметів з гострими, ріжучими краями. Тілесні ушкодження заподіяні незадовго до наступу смерті, що підтверджується наявністю набряку головного мозку та відсутністю ознак інших тканинних реакцій в місцях ушкоджень.

Судово-токсикологічним дослідженням крові трупу не виявлений етиловий спирт.

Причиною смерті ОСОБА_11 явилася закрита внутрішньочерепна травма, яка супроводжувалася утворенням таких тілесних ушкоджень: забійна рана в потиличній області голови справа, синець в області лівої вушної раковини, різані рани та садна на лівій половині обличчя, крововиливи в м`яких покривних тканинах лівої скроневої області та потиличній області голови справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних, скроневих і потиличних часток головного мозку та півкуль мозочка, крововилив у шлуночки мозку. Сукупність вищевказаних ушкоджень привела до розвитку набряку, здавленню головного мозку.

Усі тілесні ушкодження в області голови трупу ОСОБА_11 знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть потерпілої ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 , не більш як за 4 години до моменту огляду трупу, що підтверджується відсутністю трупного заклякання та динамікою зміни забарвлення трупних плям, встановлених під час огляду трупу.

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, експерт вважає, що усі тілесні ушкодження, які отримала ОСОБА_11 , могли утворитися при обставинах, вказаних у постанові.

У потерпілої ОСОБА_11 мав місце атеросклеротичний кардіосклероз при житті.

Усі ушкодження ОСОБА_11 , імовірно за все, утворилися в результаті таких етапів автомобільної травми:

а/. Первинний удар був нанесений по задній поверхні стегон, колінних суглобів і гомілок коли потерпіла знаходилася у вертикальному положенні, та була звернута задньою поверхнею тіла до автомобіля, який рухався;

б/. Після первинного удару, задня поверхня тіла потерпілої прийшла у співдотик з частинами автомобілю, внаслідок чого утворилися закрита внутрішньочерепна травма та травма тулубу;

в/. Усі інші ушкодження могли явитися слідством падіння потерпілої на дорожнє покриття.

Характерних ознак переїзду тіла потерпілої ОСОБА_11 колесами автомобілю марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , при експертизі трупу, не встановлено (т. 1 а.с. 204-209);

- висновку експерта від 06.02.2023 року за № СЕ-19/104-23/3298-ІТ з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебувають в працездатному стані (т. 1 а.с. 211-215);

- висновку експерта від 06.02.2023 року за № СЕ-19/104-23/3301-ІТ, відповідно до якого визначити експертним шляхом розташування місця наїзду (у метрах) та в поперечному напрямку, щодо меж проїзної частини і нерухомих орієнтирів не надається можливим. В повздовжньому напрямку місце наїзду розташовувалось на деякій відстані перед початком осипу скла, пластику, фарби (на схемі позначеного під № 3) зі сторони вул. Комсомольської (т. 1 а.с. 217-219);

- висновку експерта № 31/Е від 22.01.2023 року, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ураховуючи обставини, вказані у постанові, дані огляду трупу на місці пригоди, зовнішнього та внутрішнього дослідження трупу, дані додаткових лабораторних досліджень, а також відповідно поставленим питанням, наступні підсумки (т. 1 а.с.220-223):

При експертизі трупу виявлено: забійна рана в потиличній області голови справа, синець в області лівої вушної раковини, різані рани та садна на лівій половині обличчя, садна та подряпини на лівій боковій поверхні животу в нижній третині, в поперековій області справа, з переходом на верхні квадранти сідниць, синець та садно на тильній поверхні кисті лівої руки, синці на задній поверхні стегон, колінних суглобів та гомілок, крововиливи в м`яких покривних тканинах лівої скроневої області та потиличній області голови справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних, скроневих і потиличних часток головного мозку та півкуль мозочка, крововилив у шлуночки мозку, повний розрив атланто-потиличного з`єднання між потиличної кістки та 1-м шийним хребцем з темно-червоними крововиливами в оточуючи м`які тканини, розгинальні (місцеві) переломи 7, 8, 9, 10, 11-го ребер справа по лопатковій лінії і 5, 6, 7, 8, 9-го ребер між лопатковою та задньою пахвовою лініями зліва з розривами пристінкової плеври, забій легень, нирок, двобічний гемоторакс (крововиливи у плевральні порожнини), два розрива селезінки, гемопєритоніум (крововилив у черевну порожнину), набряк, здавлення головного мозку, набряк, гостра емфізема легень, паренхіматозна дистрофія міокарду, нирки, навколосудинний та дрібновогнищевий кардіосклероз, вогнищева гіпертрофія міокарду, гепатоцити з просвітленою цитоплазмою полігональної форми у печінці, дифузна жирова дистрофія.

При експертизі трупу ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: забійна рана в потиличній області голови справа, синець в області лівої вушної раковини, різані рани та садна на лівій половині обличчя, садна та подряпини на лівій боковій поверхні животу в нижній третині, в поперековій області справа, з переходом на верхні квадранти сідниць, синець та садно на тильній поверхні кисті лівої руки, синці на задній поверхні стегон, колінних суглобів та гомілок, крововиливи в м`яких покривних тканинах лівої скроневої області та потиличній області голови справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних, скроневих і потиличних часток головного мозку та півкуль мозочка, крововилив у шлуночки мозку, повний розрив атланто-потиличного з`єднання між потиличної кістки та 1-м шийним хребцем з темно-червоними крововиливами в оточуючи м`які тканини, розгинальні (місцеві) переломи 7, 8, 9, 10, 11-го ребер справа по лопатковій лінії і 5, 6, 7, 8, 9-го ребер між лопатковою та задньою пахвовою лініями зліва з розривами пристінкової плеври, забій легень, нирок, двобічний гемоторакс (крововиливи у плевральні порожнини), два розрива селезінки, гемоперитоніум (крововилив у черевну порожнину).

Тілесні ушкодження, у своєї сукупності, по ступеню тяжкості, відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, та приведші до наступу смерті потерпілої (Згідно п. 2.І.З.Г. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затв. Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Усі тілесні ушкодження, окрім різаних ран, заподіяні тупими твердими предметами. Різані рани утворилися в наслідок дії предметів з гострими, ріжучими краями.

Тілесні ушкодження заподіяні незадовго до наступу смерті, що підтверджується наявністю набряку головного мозку та відсутністю ознак інших тканинних реакцій в місцях ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_11 явилася закрита внутрішньочерепна травма, яка супроводжувалася утворенням таких тілесних ушкоджень: забійна рана в потиличній області голови справа, синець в області лівої вушної раковини, різані рани та садна на лівій половині обличчя, крововиливи в м`яких покривних тканинах лівої скроневої області та потиличній області голови справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки тім`яних, скроневих і потиличних часток головного мозку та півкуль мозочка, крововилив у шлуночки мозку. Сукупність вищевказаних ушкоджень привела до розвитку набряку, здавленню головного мозку.

Усі тілесні ушкодження в області голови трупу ОСОБА_11 знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Судово-токсикологічним дослідженням крові трупу ОСОБА_11 не виявлений етиловий спирт.

Смерть потерпілої ОСОБА_11 настала через декілька хвилин після дорожньо-транспортної пригоди, 22.01.2023 року, не більш як за 4 години до моменту огляду трупу, що підтверджується відсутністю трупного заклякання та динамікою зміни забарвлення трупних плям, встановлених під час огляду.(т. 1 а.с. 220-223);

- компакт-диску з відео файлами ТОВ «НОВА ПОШТА» (т. 1 а.с. 238);

- протоколу огляду відеозапису від 06.02.2023 року зробленого 22.01.2023 року, який було надано ТОВ «НОВА ПОШТА» (т. 1 а.с. 239-248);

- письмової заяви ОСОБА_104 від 03.02.2023 року, яка добровільно надала слідчому відеозаписи з камери спостереження на компакт-диску, яка встановлена на будинку за адресою її місця мешкання: АДРЕСА_3 та додатку до даної заяви у вигляді компакт-диску (т. 2 а.с. 14-15);

- протоколу огляду відеозапису від 06.02.2023 року зробленого 22.01.2023 року, який було надано власником відеозапису ОСОБА_104 (т. 2 а.с. 16-22);

- протоколу перегляду компакт-диску від 07.02.2023 року з відеозаписами наданими представником ТОВ «Нова Пошта», на якому мається відеозапис від 22.01.2023 року за адресою: вул. Центральна, 5, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області з 12.45 години 12.50 години, з 12.59 години 12.54 години, з 14.22 години до 14.25 години, з 14.25 години до 14.35 години, 14.35 години до 14.40 години (т. 2 а.с. 23-27);

- протоколу перегляду компакт-диску від 07.02.2023 року, наданого власником відеозапису, де відеоспостереження велося 22.01.2023 року, час 16:15:56 за адресою: с. Піщанка, вул. Шевченко, 14 (т. 2 а.с. 28-31);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 15.02.2023 року за участю потерпілої ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_105 та свідка ОСОБА_10 , де свідок ОСОБА_10 розповів обставини скоєння ОСОБА_3 ДТП, схемою та фото таблицею до протоколу (т. 2 а.с. 34-43);

- висновку експерта від 20.02.2023 року за № СЕ-19/104-23/6480-ІТ за результатами проведення дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути ДТП для водія автомобіля «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п. 12.1 ПДР України, і в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, що не дозволили б йому виконати їх. В даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. В даній дорожній обстановці дії водія автомобілю «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9(6) Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору не знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. (т. 2 а.с. 45-47);

- висновку експерта від 07.03.2023 року № СЕ-19/104-23/8238-ТР, відповідно до якого фрагмент полімерного виробу, вилучений 22.01.2023 року під час огляду місця ДТП за адресою: вул. Шевченко, поблизу будинку № 10, с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, та пошкоджена решітка радіатора автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , раніше, до розламу, складали єдине ціле. (т. 2 а.с. 49-52);

Всі вище перелічені докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286-1, ч.1 ст.135 КК України.

В судовому засіданні стороною захисту наголошувалось на тому, що досудове розслідування проведено з порушенням вимог КПК України, у зв`язку з чим докази, які були додані прокурором до матеріалів справи, не те що не доводять, а спростовують вину ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зокрема, сторона захисту акцентувала увагу суду на тому, що із заяви ОСОБА_104 (т. 2 а.с. 14) вбачається, що нею надається відеозапис на компакт диску з камери відеоспостереження, яка встановлена на будинку за адресою її мешкання: АДРЕСА_3 . При цьому, в заяві не зазначено ані назви відеозапису, ані конкретні індивідуальні особливості електронного носія інформації, на якому надається відеозапис, ані марка приладу (камери), за допомогою якого було знято це відео. Вказані обставини не дають змоги стверджувати, що наданий ОСОБА_104 відеозапис був здійснений 22.01.2023 року, саме за адресою: АДРЕСА_3 , саме камерою відеонагляду, що встановлена на домоволодінні ОСОБА_104 , що дане відео є оригіналом, а не копією відеозапису, ким та на якому пристрої здійснювався запис відеофайлу на компакт-диск DVD-R, також не можна встановити технологічні властивості відеофонограми (ознаки монтажу, порушення безперервності запису, стирання, обрізання тощо). При цьому, в ході досудового слідства ні оригінал запису, ні записуючий пристрій та їх місцезнаходження встановлені не були. Не було проведено огляд записуючого пристрою, не проведено експертизу, з метою встановлення цілісності копії відеозапису, що міститься на компакт-диск DVD-R.

Також, звертає на себе увагу той факт, що ОСОБА_104 під час досудового розслідування не була допитана в якості свідка, та після надання нею відеозапису, стороною обвинувачення не було проведено огляду цього відеозапису за її участю.

Крім того, після проведення огляду відеозапису слідчим (протокол огляду відеозапису від 06.02.2023 року) та огляду відеозапису з свідком ОСОБА_10 (протокол перегляду компакт-диску DVD-R з відеозаписом наданий власником відеозапису від 07.02.2023 року) даний диск не був визнаний речовим доказом та навіть не був долучений до протоколу огляду в якості додатку, що є грубим порушенням вимог ч. 3 ст. 104, ч. 1 ст. 237. ч. 1 ст. 223 КПК України.

В супереч наведеним нормам КПК України, слідчим у протоколі огляду відеозапису від 06.02.2023 року та протоколі перегляду компакт-диску DVD-R з відеозаписом наданий власником відеозапису від 07.02.2023 року не зазначено які самі відомості, отримані за результатами вчинення цих процесуальних дій, важливі для даного кримінального правопорушення, які речі та документи, отримані за наслідком процесуальної дії визнані слідчим доказом та які способи їх ідентифікації.

Отже, з позиції сторони захисту, встановити достовірність джерела, походження відеозапису, обставини його виявлення, отримання неможливо, що говорить про недопустимість наданого стороною обвинувачення компакт-диску DVD-R з відеозаписом.

Щодо даних аргументів сторони захисту, суд зазначає, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій його було надано. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду. Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ може бути надано стороні кримінального провадження добровільно або на підставі судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, наявний у справі DVD-R диск з відеозаписом обставин події з камер відеоспостереження був добровільно наданий ОСОБА_104 , яка наразі має прізвище « ОСОБА_106 », яка є невісткою свідка ОСОБА_86 , дані особи обоє мешкають за адресою: АДРЕСА_3 . Отже, в розумінні ст.100 КПК України, ОСОБА_104 є володільцем даного доказу у вигляді відеофайлу, який зафіксований на матеріальному носії, а саме компакт-диску.

Ст. 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів можуть належати, зокрема, матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у т.ч. електронні).

Враховуючи викладене, відеозапис у розумінні КПК України є документом, який може бути доказом факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений слідчим до матеріалів провадження в якості доказу DVD-R диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у кримінальному провадженні та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що досліджений в судовому засіданні диск з відеозаписом обставин події, отриманий в передбачений КПК України спосіб, (в даному випадку добровільно наданий слідчому володільцем відео файлу- ОСОБА_104 ), та в подальшому наданий суду як доказ, навіть за відсутності постанови про визнання даного доказу речовим доказом не впливає на допустимість даного доказу, оскільки сама по собі відсутність постанови про визнання речовим доказом документу, (відеофайлу, збереженого на матеріальному об`єкті), за наявності письмової заяви володільця даного доказу на його надання, не порушує права і свободи обвинуваченого і не тягне необхідність визнання даного доказу недопустимим.

Окрім цього, ОСОБА_104 ( ОСОБА_107 ) за клопотанням сторони захисту викликалася до суду в якості додатково заявленого свідка зі сторони захисту, однак, пізніше сторона захисту відмовилася від допиту даної особи. Щодо обставин зафіксованих на даному компакт-диску, в тому числі обставин його отримання була допитана свідок ОСОБА_108 , яка підтвердила, що у день ДТП люди розмірковували хто міг збити потерпілу, тому вона повідомила, що у неї наявні відеокамери, і запропонувала прийти і подивитись на запис. Деякі люди приходили неодноразово дивитись відеозапис, зокрема ОСОБА_49 - брат дочки загиблої, також приходив ОСОБА_89 , тобто чоловік дочки загиблої, також приходили представники поліції. Її онук включав їм запис. Чи брали працівники поліції копію відеозапису не знає. Однак, суд враховуючи добровільність надання даного доказу з боку ОСОБА_109 ( ОСОБА_110 ), так і, оцінюючи показання свідка ОСОБА_86 , яка описувала ті самі події, які зафіксовані на даному відео файлі, і які остання бачила на власні очі з того ж ракурсу і місця, де велося відеоспостереження, в сукупності свідчать про відсутність будь-якої заінтересованості до результатів даного кримінального провадження у вказаних осіб, тому посилання сторони захисту про те, що неможливо стверджувати відсутність монтажу, іншого втручання в цілісність відеозапису - спростовуються, в тому числі суд переконався під час судового розгляду, що фіксація подій велась саме тим технічним пристроєм, який встановлений на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , і саме в той самий час, коли відбулася подія ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_3 . Стаття 91 КПК України передбачає, що подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб) є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_12 також давала показання, що дізналась про те, що по вул. Шевченко, 14 с. Піщанка є відеокамера, а на місці пригоди якраз була ОСОБА_28 прізвище ОСОБА_29 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та невістка останньої - ОСОБА_30 (жінка її онука ОСОБА_31 ). Відео з камери спостереження їй показали на наступний день. Під час дослідження даного відеозапису була присутня в судовому засіданні і ідентифікувала даний електронний доказ з тим, який і надавався їй для перегляду мешканцями за адресою: за адресою: АДРЕСА_3 та на якому відображені події участі ОСОБА_3 в ДТП. Зокрема, звертала увагу суду на наявність гучного звуку удару, характерного для ДТП якраз перед тим, як в кадрі з`являється легковий автомобіль, з якого вибігає особа, якою вважає ОСОБА_3 .

Даний відеодиск оглядався слідчим, що зафіксовано протоколом огляду відеозапису від 06.02.2023 року ( а.с.16-22 Т.2), а також за участі свідка ОСОБА_10 , що зафіксовано протоколом перегляду компакт-диску DVD-R з відеозаписом наданим власником відеозапису від 07.02.2023 року ( а.с.28-31 Т.2).

Отже, на підставі викладеного спростовується позиція сторони захисту щодо неможливості встановити достовірність джерела і походження відеозапису, обставини здійснення даного відеозапису, джерела фіксації, місця розташування відеокамери.

Позиція сторони захисту щодо недопустимості даного доказу через невстановлення якою саме відеокамерою зроблено відеозапис, сертифікації відеокамери, особливостей передачі нею інформації на сервер, технічного пристрою, на якому виготовлення копії, розміру цілісного відео файлу, розміру відео файлу не можуть бути прийняті судом, оскільки заявляючи відповідні аргументи, сторона захисту не навела переконливі доводи того, як встановлення і з`ясування цих показників вплинуло б або могли вплинути на зміст зафіксованих подій даним технічним пристроєм. Суд не виявив жодних явних недоліків ані у процесі здобуття та дослідження даного доказу, які зробили б отриману з нього інформацію непридатною для використання під час судового розгляду на доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_3 .

Ані свідок ОСОБА_10 , ані потерпіла ОСОБА_12 жодного разу не посилались на ознаки будь-якого спотворення відеофайлу, дослідженого судом, в порівнянні з тим, який ними переглядався відразу після подій ДТП. Сторона захисту також не вказувала на наявність у неї сумнівів щодо будь-якого втручання (монтажу) у даний доказ або його фальсифікації. Відеозапис був відтворений у судовому засіданні та з огляду на те, що учасники провадження в порядку ст.242 КПК України не заявили клопотання про проведення судово-технічної експертизи дослідженого судом електронного документу, зміст відеозапису не викликав обґрунтованих сумнівів у його достовірності.

Даних про те, що вказаний доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або ж здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено.

Щодо змісту даного доказу та його аналізу на предмет достатності, суд зазначає наступне.

Дійсно, як і зазначає сторона захисту, на дослідженому відеозаписі не видно який саме автомобіль зупинився на дорозі перед будинком, на якому знаходилася камера відеоспостереження (вул. Шевченко, 14, с. Піщанка), не можна розгледіти державні номерні знаки автомобіля та не можна ідентифікувати особу, яка вибігла з автомобіля, також не зафіксовано сам момент ДТП. На підтвердження даної позиції сторона захисту посилалась також на результати проведення судової портретної експертизи № КСЕ-19/104-24/54-ФП від 29.01.2024 року (а.с.183 т.2) відповідно до якої обличчя особи, що біжить від автомобіля, а потім до автомобіля, в період часу на відео з 16:58:42 години по 16:59:01 години, на відеозаписі «XVR_ch_main_5156_5935» на диску для лазерних систем зчитування «My MEDIA My DVD-R 4.7 GB 16x Speed 120 Min DVD RR4.7 16X/1X» - непридатне для ідентифікації особи за ознаками зовнішності (т. 2 а.п. 185-190); та на висновок експерта від 30.01.2024 року № КСЕ-19/104-24/54 (а.с.183 т.2), відповідно до якого у зв`язку з невеликою роздільною здатністю відеозапису з назвою «ХVR_сh2_mаіn_5156_5935», який міститься на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування, віддаленістю транспортного засобу від об`єктива камери відеоспостереження, низькою контрастністю та чіткістю, при збільшенні зображень, отриманих з наданого відеозапису, наявності їх пікселізації та розмиленні, відсутністю в фокусі об`єктива камери відеоспостереження місць на які встановлюються номерні знаки, вирішити яким є номерний знак транспортного засобу не можливо (т. 2 а.п. 194-201).

Однак, суд зазначає, що доведеність тих чи інших обставин злочину не завжди ґрунтується на прямих доказах і висновок щодо обставин справи може випливати з аналізу сукупності непрямих доказів.

Відповідно до статті 94 КПК суд ґрунтує своє переконання на дослідженні всіх обставин кримінального провадження і оцінює не лише окремі докази, жоден з яких не має наперед встановленої сили, але й їх сукупність у взаємозв`язку з точки зору достатності. Це положення передбачає, що обставини, які утворюють елементи складу злочину, можуть встановлюватися на основі сукупності непрямих доказів, якщо логічний аналіз їх взаємозв`язку підтверджує відповідні обставини. Доказування часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність винуватості особи поза розумним сумнівом.

Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 25.03.2025 року (справа № 127/2822/18 провадження № 51-2129км23).

Отже, суд бере до уваги відеозапис з камери спостереження з будинку АДРЕСА_3 , саме як непрямий доказ винуватості ОСОБА_3 , оскільки даний доказ узгоджується:

- з показаннями ОСОБА_10 , який в своїх показаннях повідомляв, що дане відео відображає першу зупинку його автомобіля відразу після ДТП, де і зафіксовано як у світлому светрі з водійського сидіння вибіг ОСОБА_3 , покричав, а потім повернувся в автомобіль;

- з показанням свідка ОСОБА_74 , яка повідомила, що перед тим, як переходити дорогу, побачила як їде маршрутне таксі «Богдан» назустріч в сторону с. Новоселівка. В той час як маршрутка їхала до неї, вона почула удар характерний для ДТП, потім проїхала ця маршрутка і вона побачила як біля будинку номер 14 по вул. Шевченка зупинився старий автомобіль ВАЗ, темного чи сірого кольору, номер якого не запам`ятала, в даному автомобілі перебувало дві особи. Водій у світлому светрі і пасажир у темному одягу без головних уборів. З водійського сидіння вибіг чоловік у світлому светрі, побіг до паркану і почав кричати «Аааааа», після чого підійшов до свого транспортного засобу, пометушився, сів в автомобіль і проїхав повз неї;

- з показаннями свідка ОСОБА_86 , яка повідомляла, що вона вийшла на своє подвір`я годувати собак, стояла поруч з ними, в цей час почула стукіт, гуркіт, після чого проїхав автобус, після цього біля її домоволодіння зупинився автомобіль поруч з деревом, напрямок руху автомобіля був в сторону с. Новоселівка. З автомобіля, вийшов чоловік, який був за кермом, почав кричати «Ааааааа», оббіг автомобіль до сторони пасажира, пасажир не виходив, щось поговорив, відкрив двері, сів в автомобіль, завелась машина і поїхав.

Показання ОСОБА_86 , в частині її міркувань щодо того куди сів або міг сісти водій автомобіля після того, як він вийшов з водійського сидіння, побігав біля її домоволодіння, суд не приймає, оскільки дані обставини суд з`ясував на підставі безпосереднього дослідження самого відеозапису з камери спостереження з будинку АДРЕСА_3 .

Отже, дані свідки у своїх показаннях описували події, які повністю зафіксовані у той самий час, місці і за тих самих обставин і обстановки, відразу після ДТП, що і відображено на відеозаписі, дослідженому у судовому засіданні. Отже, за такої сукупності доказів висновки зазначених вище експертиз в частині непридатності обличчя особи для ідентифікації та номерного знаку автомобіля не мають вирішального значення, а тому аргументи сторони захисту відхиляються. Суд також зазначає, що посилання сторони захисту на необхідність застосування до даного доказу практики ЄСПЛ, в частині доктрини «плодів отруйного дерева» не є релевантним, оскільки доказ за результатом дослідження судом, визнаний належним, допустимим, достовірним, а в сукупності і взаємозв`язку - достатнім.

Крім того, сторона захисту вважає неналежним та недопустимим як доказ висновок експерта від 20.02.2023 року № СЕ-19/104-23/6480-ІТ, ( а.с.45 т.2), оскільки як вбачається з вступної частини експертизи обставини справи та вихідні дані для проведення експертизи були взяті судовим експертом з постанови про призначення судової експертизи. Єдина особа, яка надавала показання щодо швидкості руху автомобіля до ДТП - свідок ОСОБА_10 . Як зазначає сторона захисту, будь-які інші докази, що містилися в матеріалах кримінального провадження на час проведення експертизи, не містили інформацію про швидкість руху автомобіля «ВАЗ-2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та особу водія цього автомобіля, оскільки очевидців ДТП не було, відеофіксації руху автомобіля до ДТП, в момент ДТП, після ДТП, матеріали кримінального провадження не містили та не містять і на даний момент.

На вказані аргументи суд зазначає, що, в тому числі, з даного питання (в частині швидкості руху) було допитано свідка ОСОБА_10 як єдиного очевидця ДТП, окрім цього, на досудовому розслідуванні останній приймав участь у слідчому експерименті, і оскільки обвинувачений ОСОБА_3 стверджував, що він не пам`ятає дані про події, таким чином зазначена експертиза була проведена на підставі тих даних, які були у слідства в момент її призначення. Окрім цього, дослідивши вказаний висновок, суд встановив, що саме недотримання п.12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП, і технічна можливість уникнути ДТП для водія автомобіля «ВАЗ-2109» визначалась саме виконанням даного правила, особливо за відсутності будь-яких перешкод технічного характеру (технічний стан ТЗ- справний), що не дозволило б йому виконати їх. Отже, фактично встановлення експертизою недотримання п.12.4, п.12.9 (б) Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_3 і рух з перевищенням швидкості руху, про який і давав показання ОСОБА_10 , не знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. Таким чином у суду відсутні підстави для визнання вказаного доказу недостовірним та недопустимим.

Незазначення експертом методики, згідно якої дана експертиза була проведена, також не є підставою для визнання даного доказу недопустимим. Згідно позиції Верховного Суду, визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик (методів дослідження) належить до компетенції експерта (справа № 233/3473/17).

Позиція сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень у зв`язку з чим останнього необхідно виправдати, обґрунтовується, серед іншого тим, що під час допиту свідка ОСОБА_10 було встановлено істотні протиріччя у його показаннях та відмінність його показань, наданих у суді від показань, які він надавав на досудовому слідстві. Тому свідок ОСОБА_10 на стадії досудового розслідування та під час допиту його в якості свідка у суді, надавав завідомо неправдиві показання, з метою виправдати себе та оговорити ОСОБА_3 . Також сторона захисту посилалася на те, що показання свідка ОСОБА_10 взагалі не можуть прийматися судом як належний доказ, оскільки ОСОБА_10 , який є власником автомобіля, в момент ДТП також перебував в автомобілі, був в стані сильного алкогольного сп`яніння, та, за версією сторони захисту, саме він перебував за кермом автомобіля, а отже ОСОБА_10 навмисно обмовляє ОСОБА_3 саме з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Суд розглянувши аргументи сторони захисту в цій частині дійшов до таких висновків.

Згідно з доказами, наданими стороною обвинувачення, легковий автомобіль «ВАЗ-2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 .

Так дійсно, впродовж всього судового розгляду сторона захисту наполягала на дослідженні показань свідка ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні.

З метою недопущення неповноти судового розгляду, а також з`ясування причин розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_10 , які надавалися ним як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, та з метою пред`явлення останньому відеозаписів при їх дослідженні, останній допитувався судом двічі. При цьому суд сприймав показання даного свідка безпосередньо, в тому числі і щодо його попередніх показань.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_10 , його активну процесуальну поведінку як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, яка направлена на максимальне висвітлення відомих йому обставин, які підлягають доказуванню під час кримінального провадження, суд вважає показання, що надані ним логічними, послідовними, повними, достовірними і такими, що за результатами судового провадження не викликають обґрунтованого сумніву і не суперечать іншим доказам у справі.

Згідно ч.2 ст.96 КПК України, для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка.

Стороною захисту на підтвердження заявленої позиції щодо давання свідком ОСОБА_10 завідомо неправдивих показань суду не було надано жодного доказу, який би спростовував або ставив під сумнів показання останнього. Більше того, стороні захисту надавалася можливість довести свою позицію шляхом поставлення даному свідку запитань щодо обставин, які мають значення для оцінки достовірності показань свідка, також суд задовольнив клопотання сторони захисту щодо повторного допиту свідка ОСОБА_10 і останній ретельно був допитаний як стороною захисту, так і стороною обвинувачення, представником потерпілого, потерпілою та судом щодо усіх обставин кримінального провадження, в тому числі і щодо показань свідка, наданих ним на стадії досудового розслідування, зокрема приділена пильна увага тим показанням, які з точки зору сторони захисту мали ряд протиріч.

У своїй Постанові Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 750/11509/18 від 01.04.2020 року зазначив, що «законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Під час судового розгляду обвинуваченим та його захисниками була висунута лише одна версія подій, яка відрізняється від версії сторони обвинувачення. Однак, все ж версія події, яку надало обвинувачення, підтверджена усією сукупністю доказів, не була спростована фактами та доказами зі сторони захисту, а відтак, є єдиною і при цьому підтвердженою версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді.

Отже, дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Крім того, судом під час судового розгляду були досліджені надані сторонами провадження докази, а саме:

- протокол обшуку від 27.01.2023 року за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_111 , понятих ОСОБА_112 та ОСОБА_113 , автомобіля «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , де були зроблені змиви з керма автомобіля, важеля коробки перемикань передач, з внутрішньої сторони ручки передніх пасажирських дверей, з внутрішньої сторони ручки водійських дверей, фрагмент тканини - виріз з чохла з водійського сидіння, фототаблиця до протоколу обшуку та компакт-диск з відео файлами проведення обшуку (т. 1 а.с. 225-234);

- протокол отримання зразків крові для експертизи відібраних у ОСОБА_3 від 02.02.2023 року (т. 1 а.с. 249-250);

- протокол отримання зразків крові для експертизи від 02.02.2023 року у свідка ОСОБА_10 (т. 2 а.с. 1-2);

- висновок експерта № 403/564-БД від 21.02.2023 року, відповідно до якої при дослідженні зразка крові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , встановлена група АВ за ізосерологічною системою АВ0. При дослідженні зразка крові ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , встановлена група А, ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 2 а.с. 3-4);

- висновок експерта № 403/565-БД від 21.02.2023 року (т. 2 а.с. 5-8);

- висновок експерта № 404/559-БД від 06.02.2023 року, відповідно до якого на чотирьох змивах (об`єкти №№1-4), що були надані на дослідження, наявність поту, клітин з ядрами на марлевих тампонах зі змивами з поверхні рульового колеса, важеля КПП, з внутрішньої ручки ведійських дверей, внутрішньої ручки пасажирських дверей автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканини людини не знайдені (т. 2 а.с. 9-13);

- протокол проведення слідчого експерименту від 03.03.2023 року за участю захисника ОСОБА_114 , свідка ОСОБА_3 , де свідок ОСОБА_3 зазначив, що не пам`ятає обставин ДТП та відмовився від надавання показів (т. 2 а.с. 53-57);

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.03.2023 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_7 , де підозрюваний ОСОБА_3 відмовився від надання показань згідно ст. 63 Конституції України (т. 2 а.с. 58-61);

- висновок експерта від 29.01.2024 року № КСЕ-19/104-24/54-ФП, наданий в якості доказу стороною захисту, відповідно до якого обличчя особи що біжить від автомобіля а потім до автомобіля, в період часу на відео з 16:58:42 години по 16:59:01 години, на відеозаписі «XVR_ch_main_5156_5935» на диску для лазерних систем зчитування «My MEDIA My DVD-R 4.7 GB 16x Speed 120 Min DVD RR4.7 16X/1X» - непридатне для ідентифікації особи за ознаками зовнішності (т. 2 а.с. 185-190);

- висновок експерта від 30.01.2024 року № КСЕ-19/104-24/54, наданий в якості доказу стороною захисту, відповідно до якого у зв`язку з невеликою роздільною здатністю відеозапису з назвою «ХVR_сh2_mаіn_5156_5935», який міститься на наданому на дослідження диску для лазерних систем зчитування, віддаленістю транспортного засобу від об`єктива камери відеоспостереження, низькою контрастністю та чіткістю, при збільшенні зображень, отриманих з наданого відеозапису, наявності їх пікселізації та розмиленні, відсутністю в фокусі об`єктива камери відеоспостереження місць на які встановлюються номерні знаки, вирішити яким є номерний знак транспортного засобу не можливо (т. 2 а.с. 194-201).

Суд вважає, що вказані досліджені докази не можуть бути визнані доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки не встановлюють наявність чи відсутність фактів й обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Судом також досліджено копію направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.01.2023 року, оформлений о 14.50 год ( т.4 а.с.108) та висновок КП «ДБКЛПД`ДОР від 08.02.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складено на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 505, складеному о 16.15год. 25.01.2023 року, згідно якого ОСОБА_3 , прибув самостійно на огляд, оглянутий 25.01.2023 року о 16.15 год. лікарем КП «ДБКЛПД`ДОР, і у нього ознак сп`яніння не виявлено (а.с.86 т.2). Даним доказом сторона захисту обґрунтовувала свою позицію щодо самостійного прибуття ОСОБА_3 на медичний огляд і відсутності у останнього стану будь-якого сп`яніння на момент проведення такого огляду. З огляду на досліджений судом висновок КП «ДБКЛПД`ДОР, суд встановив, що станом саме на 25.01.2023 року у ОСОБА_3 не виявлено ознак алкогольного сп`яніння. Даний висновок не підтверджує прямо або непрямо існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню і будь-якого доказового значення за пред`явленим ОСОБА_3 обвинуваченням не має, оскільки огляд проведено через 3 дні після ДТП.

Суд ретельно дослідив надані сторонами докази. В ході судового розгляду прокурор змінив обвинувачення в порядку ст. 338 КПК України з ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України на ч. 3 ст. 286-1, ч.1 ст. 135 КК України з урахуванням досліджених доказів, а саме показань обвинуваченого та свідків. Так, згідно показань наданих під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив вживання ним як у день ДТП (22.01.2023), так і напередодні (21.01.2023 року з сусідом) алкогольних напоїв, тому зранку 22.01.2023 вже був «на похміллі». Визначив свій стан 22.01.2023 року як «добре п`яний». Свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду також надав показання, згідно яких 22.01.2023 року він з ОСОБА_3 вживали алкогольні напої та вказав на вид та приблизний обсяг вжитого алкоголю. Окрім цього, було допитано свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що ОСОБА_3 і ОСОБА_10 22.01.2023 року на момент приїзду до нього в гараж, тобто безпосередньо після ДТП, були в нетверезому стані, зрозумів це по таким ознакам: нестійка хода, невиразна мова, відчувався запах алкоголю з порожнини рота, пересувались не швидко. Ці ознаки стосувалися обох - ОСОБА_3 і ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_53 також повідомляла про нетверезий стан ОСОБА_3 , хоча суд, оцінюючи її показання, частково і відхилив її версію обставин зустрічі з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , однак, її показання в частині стану сп`яніння ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження при дослідженні показань вищевказаних свідків.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про необхідність дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину в стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року в справі № 372/2291/16-к, від 21 листопада 2019 року в справі № 564/590/17, від 03 грудня 2019 року в справі № 571/1436/15-к, від 11 лютого 2020 року в справі № 643/20474/15-к.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК України). Висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст. 242 КПК України, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження.

Норми кримінального процесуального закону не передбачають необхідності доведення факту перебування особи в стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень статей 84 92 94 КПК України, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема відповідних медичних документів, показань свідків тощо.

Отже, у цьому кримінальному провадженні було доведено перед судом факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння як під час ДТП, коли останній вчинив керування транспортним засобом, що мало наслідком смерть ОСОБА_11 , так і в момент залишення місця ДТП, тобто вчиняючи завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена була можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за:

- частиною 3 статті 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого;

-частиною 1 статті 135 КК України - у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 50-52 КК України, суд не встановив обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 286-1, частиною 1 статті 135 КК України, відповідно до ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення частиною 1 статті 135 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_3 слід враховувати вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 року ( а.с. 73 т.2), а тому суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспортну, внаслідок якого також настала смерть людини, не дивлячись на позбавлення судом права керувати транспортними засобами, знову скоїв тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспортну та злочин проти життя і здоров`я особи в період умовно-дострокового звільнення.

Суд враховує, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Санкція ч. 3 ст. 286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Санкція ч. 1 ст. 135 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавленням волі на той самий строк.

З урахуванням обставин скоєння кримінальних правопорушень, їх наслідків, суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією зазначеної статті, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання не сприятиме достатньою мірою виправленню обвинуваченого ОСОБА_3 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд також враховує положення ч. 2 ст.416, ч.3 ст.439 КПК України, з урахуванням того, що при новому розгляді в суді першої інстанції було змінено обвинувачення, яке під час судового розгляду доведено повністю.

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_3 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Потерпілою ОСОБА_12 подано позовну заяву про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, в якій позивач просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на її користь в сумі 100.000,00 гривень, оскільки відповідно до п. 39.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь в сумі 250.000,00 гривень. В обґрунтування потерпіла зазначила, що в результаті даного злочину загинула її матір, ОСОБА_12 отримала моральні страждання та нервове потрясіння, втратила спокій та почалася депресія, постійно відчуває душевні страждання та нервові зриви, оскільки вона з матір`ю була дуже близька та була ще доволі молодою людиною.

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що потерпілій ОСОБА_12 дійсно була завдана моральна шкода у зв`язку зі смертю близької їй людини, її моральні страждання продовжуються й на теперішній час, що проявлялося в тому числі впродовж судового розгляду з наданням суду відповідних медичних довідок ( а.с.38-39 т.4).

Позицію сторони захисту щодо відсутності обґрунтованості розміру шкоди немайнового характеру (моральної шкоди) у потерпілої таким доказом як висновок експерта, на виконання вимог п.6 ст. 242 КПК України суд відхиляє, оскільки розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить предмет оціночної діяльності суду та визначається залежно від визначених ЦК України критеріїв з урахуванням вимог розумності та справедливості, а не на підставі висновку експертизи.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_12 , відзив М(Т)СБУ, з`ясувавши позицію сторони захисту, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, яка діяла на момент ДТП за участі ОСОБА_3 , страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно п. 27.3 ст.27 вказаного закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Норми ст.27 даного закону є відсилочними, а тому потерпіла в даній справі не є тою особою, яка має право на отримання відшкодування моральної шкоди, передбаченої ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Посилання позивача на пункт «а» п.41.1 ст.41 вказаного закону, не включено, як підставу, передбачену п. 27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для МТСБУ здійснювати відшкодування моральної шкоди. Отже, у МТСБУ відсутні підстави відшкодовувати моральну шкоду у разі звернення з заявами про відшкодування передбаченої п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі підпункту «а» п.41.1 ст. 41 даного закону.

Тому, відсутні правові підстави для стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_12 моральної шкоди в сумі 100 000 грн.

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь моральної шкоди в сумі 250 000 грн. підлягають задоволенню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2023 року, з автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 .

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню були проведені судові експертизи, вартість яких підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349, 368, 370 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років;

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

На підставі ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання період його попереднього ув`язнення з 23 березня 2023 року по день набрання вироком суду законної сили включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2023 року, з автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 .

Речовий доказ у вигляді автомобіля марки «ВАЗ 2109», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - передати власнику ОСОБА_9 .

Речовий доказ у вигляді фрагменту радіаторної решітки з автомобіля, який поміщено до спеціального пакету WAR1863297, осип скла та пластику, який поміщено до паперового конверту «Національна поліція» - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертиз:

- №СЕ-19/104-23/3298-ІТ від 27.02.2023 вартість 1510,24 грн.

-№ СЕ-19/104-23/3301-ІТ від 06.02.2023 вартість 1510,24 грн.

-№ СЕ-19/104-23/6480-ІТ від 20.02.2023 вартість 1510,24 грн.

-№ СЕ-19/104-23/8238-ТР від 07.03.2023 вартість 2642,92 грн,

що загальною сумою становить 7173 гривні 64 копійки.

Позовну заяву потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250.000,00 гривень. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1