Справа № 473/800/22
Номер провадження 1-кп/473/110/2025
У Х В А Л А

"15" травня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому суду кримінальне провадження за №0000525 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про визнання очевидно недопустим доказом протоколу огляду носія інформації DVD R диску від 24.06.2019 року з відповідним додатком. Клопотання мотивує тим, що при отриманні даного доказу порушенні право ОСОБА_8 гарантовані конституцією України на приватне спілкування, а окрім того дані відомості внесенні до ЄРДР.

Обвинувачений підтримав захисника та просив клопотання задовольнити.

Прокурор, потерпілий ОСОБА_6 проти задоволення даного клопотання заперечували, зазначивши, що воно є передчасним, та просили вирішити це питання в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до такого.

За змістом ст..84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч.2 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова Верховного Суду від 29.09.2020 у справі N 601/1143/16).

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими необхідно лише тоді, коли такі порушення: 1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи 2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Саме різні критерії визнання доказів недопустимими, які наведені вище, обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу у випадках, коли: такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду.

Відповідно до ч.1,2 ст. 14 КПК України під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування. Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети.

Згідно п. 1 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Враховуючи, що вказаний доказ отриманий без попереднього дозволу слідчого судді, суд вважає, що він є очевидно недопустимим доказом.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.358, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , задовольнити.

Визнати протокол огляду носія інформації DVD R диску від 24.06.2019 року з відповідним додатком, очевидно недопустим доказом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3