Справа № 603/262/25
Провадження № 1-кп/603/36/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 06 березня 2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не депутата, з середньою освітою, який не працює, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період з 06 квітня 2024 року по 28 лютого 2025 року умисно, систематично, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчиняв психологічне насильство щодо свого брата ОСОБА_4 , яке виразилося у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, моральному та психологічному тиску відносно потерпілого, приниженні його честі та гідності, що зумовило наявність психотравмувальних ситуацій психологічного насильства для потерпілого, призвело до негативних змін психоемоційної сфери ОСОБА_4 , що супроводжувалося формуванням негативних психологічних переживань (моральних страждань), та спричинило психологічні страждання ОСОБА_4 , погіршення якості життя потерпілого ОСОБА_4 .

Так, 06 квітня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого брата ОСОБА_4 , що виразилося у висловлюваннях нецензурної лайки, словесних образах нецензурними словами та погрозах щодо ОСОБА_4 внаслідок чого заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого. Такими своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 599-VI від 25.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2744-VI від 02.12.2010, № 187-VIII від 12.02.2015; в редакції Законів № 2229-VIII від 07.12.2017, № 1604-ІХ від 01.07.2021, до набрання чинності Закону 3733-ІХ від 22.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами»), внаслідок чого 24 квітня 2024 року на ОСОБА_6 , складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

За вказаним фактом постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року ОСОБА_6 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 (в редакції Закону № 599-VI від 25.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2744-VI від 02.12.2010, № 187-VIII від 12.02.2015; в редакції Законів № 2229-VIII від 07.12.2017, № 1604-ІХ від 01.07.2021, до набрання чинності Закону 3733-ІХ від 22.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами») Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 20 липня 2024 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого брата ОСОБА_4 , а саме: висловлювався нецензурною лайкою, залякував, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого. Такими своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 599-VI від 25.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2744-VI від 02.12.2010, № 187-VIII від 12.02.2015; в редакції Законів № 2229-VIII від 07.12.2017, № 1604-ІХ від 01.07.2021, до набрання чинності Закону 3733-ІХ від 22.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами»), внаслідок чого 22 липня 2024 року на ОСОБА_6 , складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

За вказаним фактом постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 липня 2024 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 599-VI від 25.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2744-VI від 02.12.2010, № 187-VIII від 12.02.2015; в редакції Законів № 2229- VIII від 07.12.2017, № 1604-ІХ від 01.07.2021, до набрання чинності Закону 3733-ІХ від 22.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами») та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07 вересня 2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого брата ОСОБА_4 , що виразилося у висловлюваннях нецензурної лайки, словесних образах нецензурними словами потерпілого внаслідок чого заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілого. Такими своїми діями ОСОБА_6 , порушив вимоги ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону № 599-VI від 25.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2744-VI від 02.12.2010, № 187-VIII від 12.02.2015; в редакції Законів № 2229-VIII від 07.12.2017, № 1604-ІХ від 01.07.2021, до набрання чинності Закону 3733-ІХ від 22.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами»), внаслідок чого 17 вересня 2024 року на ОСОБА_6 , складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

За вказаним фактом постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_6 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону № 599-VI від 25.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законами № 2744-VI від 02.12.2010, № 187-VIII від 12.02.2015; в редакції Законів № 2229- VIII від 07.12.2017, № 1604-ІХ від 01.07.2021, до набрання чинності Закону 3733-ІХ від 22.05.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами») та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Однак, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за систематичне вчинення домашнього насильства ОСОБА_6 належний висновок не зробив та продовжив свої умисні протиправні дії спрямовані на систематичне заподіяння своєму брату ОСОБА_4 психологічних страждань.

Так, 28 лютого 2025 року ОСОБА_6 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, близько 17 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо свого брата ОСОБА_4 , яке виразилося у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, моральному та психологічному тиску відносно потерпілого, приниженні його честі та гідності, що у свою чергу призвело до негативних змін психоемоційної сфери ОСОБА_4 , що супроводжувалося формуванням негативних психологічних переживань (моральних страждань).

Таким чином, ОСОБА_6 , в період часу з 06 квітня 2024 року по 28 лютого 2025 року, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань своєму брату ОСОБА_4 та погіршення якості його життя, і бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство щодо свого брата ОСОБА_4 , яке виразилося у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, моральному та психологічному тиску відносно потерпілого, приниженні його честі та гідності, що зумовило наявність психотравмувальних ситуацій психологічного насильства для потерпілого, призвело до негативних змін психоемоційної сфери ОСОБА_4 , супроводжувалося формуванням негативних психологічних переживань (моральних страждань), та спричинило психологічні страждання ОСОБА_4 , погіршення якості життя потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (брат), що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

27 травня 2025 року, згідно вимог ст. 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_7 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, яке повинен понести ОСОБА_6 , з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 цього Кодексу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засідання виступила з промовою, в ході якої не заперечувала проти затвердження судом угоди про примирення між сторонами та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання. Разом з тим наголосила на необхідності застосування до ОСОБА_6 обмежувальних заходів та покладення на нього обов`язків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме: направити його для проходження програми для кривдників строком на 2 (два) місяці. Окрім того, запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопілсьокї області від 11 квітня 202 року у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку у законну силу просила залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що угода про примирення укладена за ініціативою потерпілого, просили її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтвердили добровільність укладення угоди про примирення між ним та потерпілим, просив затвердити угоду і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення обвинуваченому зрозумілі. Разом з тим не заперечили щодо направлення ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників строком на 2 (два) місяці, а також щодо залишення без змін запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_6 , згідно ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2025 року у вигляді особистого зобов`язання до вступу вироку у законну силу.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Разом з тим встановлено, що укладення угоди про примирення здійснювалось у відповідності до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 469 КПК України, а саме за ініціативи потерпілого. Потерпілий ОСОБА_4 розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

При цьому судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Разом з тим, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Частиною 3 ст. 474 КПК України визначено, в разі якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення останньому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Також, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема направлення для проходження програми для кривдників.

Так, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно свого брата, враховуючи тривалість його протиправної поведінки, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, що на думку суду, сприятиме виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілого.

Речові докази по справі відсутні.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, з урахуванням продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно залишити без змін, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 27 травня 2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Застосувати до ОСОБА_6 на строк 2 (два) місяці обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст.91-1 КК України, у вигляді:

- направлення на проходження програми для кривдників.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий та прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1