Справа № 146/694/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. селище Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000019 від 22 березня 2025 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, учасником бойових дій, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС та депутатом не являється, жителя: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Згідно обвинувального акта і наданої угоди про визнання винуватості від 23 квітня 2025 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_4 , з метою вчинення незаконних операцій з наркотичними засобами, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи умисно, порушуючи встановлений законодавством порядок обігу наркотичних засобів, розуміючи, що це заборонено законом, восени 2024 року, точної дати під час досудового розслідування не встановлено, за межами с.Вербова Тульчинського району, біля дороги, вирвав рослину коноплі, для власних потреб, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту.

Після чого, того ж дня, вищевказану рослину коноплі приніс до місця свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 та поклав у приміщенні літньої кухні для того щоб висушити.

У подальшому, дану рослину коноплі ОСОБА_4 зберігав у тому ж приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином зберігав наркотичний засіб без мети збуту до моменту його вилучення, тобто до 21 березня 2025 року.

Вилучена у ОСОБА_4 речовина рослинного походження є наркотичним засобом канабісом, який відноситься до наркотичних засобів на рослин обіг яких обмежено, загальна маса канабісу становить 7,81 г. (у перерахунку на висушену речовину).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

23 квітня 2025 року між прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000019 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання повністю визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме за ч.1 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, попросив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні попросив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000019 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Рішення щодо речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідок про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000019 до висновків експертів вартість проведення досліджень матеріалів, речовин, виробів та харчових продуктів становить 6367,20 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази повинні бути вирішені, відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст. 176, 177 КПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 23 квітня 2025 року, укладену між прокурором Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000019 та ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 квітня 2025 року покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6367,20 грн. (шість тисяч триста шістдесят сім гривень двадцять копійок) судових витрат на залучення експерта.

Долю речових доказів вирішити таким чином: речовину рослинного походження поміщену до спец пакету «Національна поліція України» № WАR 1019518, верхню частину полімерної пляшки, поміщену до спец пакету «Національна поліція України» № RІС 2134773 знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

В умовах дії воєнного стану відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 27 та ч. 4 ст. 29 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1