У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчої СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0002539 від 28 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідча СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002539 від 28 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 серпня 2024 року близько 10-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, перебуваючи у квартирі № 5 за вищевказаною адресою викрала грошові кошти у розмірі 30 000 гривень, які належать ОСОБА_5 .

Крім цього, 28 серпня 2024 року у період часу з 17-00 по 20-00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлені особи, таємно в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрали грошові кошти у розмірі 4 500 гривень, що належать ОСОБА_6 , чим завдали останній майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 03 грудня 2024 року близько 12-30 год. за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час запровадженого в Україні воєнного стану, таємно, за попередньою змовою групою осіб, викрали грошові кошти у розмірі 37 500 грн, що належать ОСОБА_11 , чим спричинили останній майнової шкоди на вказану суму.

03 грудня 2024 в ході затримання в порядку статті 208 КПК України під час

особистого обшуку у гр. ОСОБА_12 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Xiaomi Communication» темного кольору з чохлом жовтого кольору; лікарський засіб «Фервекс»; ізоленту синього кольору; зарядний пристрій темного кольору; флеш-носій TIG 32GB та 1 флеш-носій без розпізнавальних знаків; ключі від квартири; грошові кошти номіналом 2 гривні Т325301181 та 500 гривень ЦН5042141.

Вищевказане майно постановою слідчого визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою збереження речового доказу, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, виникла необхідність в накладенні арешту на тимчасове вилучене майно під час особистого обшуку ОСОБА_12 , яке є речовими доказами вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, та можуть бути використані як доказ та мають важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, оскільки його незастосування може призвести до настання вищевказаних наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, тому слідча звернулася з указаним клопотанням.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, 27 січня 2025 року подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій просив клопотання задовольнити, зазначивши, що речі, на які просить накласти арешт можуть містити інформацію щодо кримінального правопорушення, а саме фото, відео та контакти мобільних зв`язків.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002539 від 28 серпня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 серпня 2024 року близько 10-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 невстановлена особа, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, перебуваючи у квартирі № 5 за вищевказаною адресою викрала грошові кошти у розмірі 30 000 гривень, які належать ОСОБА_5 .

Крім того, 28 серпня 2024 року у період часу з 17-00 по 20-00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , невстановлені особи, таємно в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрали грошові кошти у розмірі 4 500 гривень, що належать ОСОБА_6 , чим завдали останній майнової шкоди на вказану суму.

Окрім того, 03 грудня 2024 року близько 12-30 год. за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час запровадженого в Україні воєнного стану, таємно, за попередньою змовою групою осіб, викрали грошові кошти у розмірі 37 500 грн, що належать ОСОБА_11 , чим спричинили останній майнової шкоди на вказану суму.

03 грудня 2024 в ході затримання в порядку статті 208 КПК України, під час

особистого обшуку, у гр. ОСОБА_12 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Xiaomi Communication» темного кольору з чохлом жовтого кольору; лікарський засіб «Фервекс»; ізоленту синього кольору; зарядний пристрій темного кольору; флеш-носій TIG 32GB та 1 флеш-носій без розпізнавальних знаків; ключі від квартири; грошові кошти номіналом 2 гривні Т325301181 та 500 гривень ЦН5042141.

Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_13 від 03 грудня 2024 року вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002539 від 28 серпня 2024 року.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчої зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки вилучені в ході особистого обшуку речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчою доведено наявність підстав вважати, що на цьому етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначене вище майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже воно відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуженню майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Водночас, що стосується накладення арешту на: ізоленту синього кольору, зарядний пристрій темного кольору, ключі від квартири, грошові кошт номіналом 2 гривні ТЗ25301181 та 500 грн ЦН5042141, то слідчою у клопотанні не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином вказане майно має відношення до кримінального провадження, яке доказове значення має таке майно в кримінальному провадженні, яким чином та для доведення якого факту може бути використано стороною обвинувачення, які сліди кримінального правопорушення на собі містить та чи містить взагалі, тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та з метою забезпечення збереження речових доказів вважає необхідним задовольнити його частково.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт з забороною відчуження, користування та розпорядження на речові докази у кримінальному провадженні № 0002539 від 28 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Communication» темного кольору з чохлом жовтого кольору;

- флеш-носій TIG 32GB;

- 1 флеш-носій без розпізнавальних знаків.

В іншій частині клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1