ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 675/531/25

Провадження № 11-кп/820/420/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з державною установою «Замкова виправна колонія (№ 58)» матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Як вбачається із матеріалів провадження, начальник державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_6 .

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні вищевказаного подання.

Відмовляючи у його задоволенні місцевий суд своє рішення мотивував тим, що характеризуючі дані на особу засудженого, який відбуває покарання за вчинення під час перебування під вартою особливо тяжкого злочину, свідчать про те, що ОСОБА_6 не довів, що заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом. Крім того, докази, наявні у матеріалах справи, та лист Управління СБУ у Хмельницькій області від 01 квітня 2025 року свідчать про те, що підстави для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення є намаганням створити умови для такого звільнення.

Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою подання начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» задовольнити.

Стверджує, що лист Управління СБУ від 01 квітня 2025 року не містить жодної інформації, яка була б підставою для відмови у задоволенні подання.

Також, відмовляючи у його задоволенні, місцевий суд не врахував думку представника військової частини, який не заперечував щодо нього.

Поза увагою суду залишилося й те, що вчинене ним кримінальне правопорушення не відноситься до тих, за вчинення яких не передбачено умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши її доводи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Наведених вимог суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Так, відмовляючи у задоволенні подання начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)», місцевий суд своє рішення мотивував тим, що засуджений не довів, що заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, оскільки його дії та поведінка носять кримінальну спрямованість. Крім того, докази, наявні у матеріалах справи, а також лист Управління СБУ у Хмельницькій області від 01 квітня 2025 року свідчать про те, що підстави для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення є намаганням створити умови для такого звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 811 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом.

Тобто, рішення про умовно-дострокове звільнення особи для проходження нею військової служби за контрактом відноситься до дискреційних повноважень суду та ухвалюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. При цьому для суду є важливим дослідити у сукупності всі відомості, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулися певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 раніше судимий вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2018 року за корисливий злочин поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, а саме за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Разом з тим, під час перегляду вказаного вироку апеляційним судом, ОСОБА_6 , перебуваючи в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, які виразились у вимаганні передачі майна з погрозою насильства над потерпілими, вчинений за попередньою змовою групою осіб та умисному поширенні в суспільстві злочинного впливу, вчиненому у слідчому ізоляторі, за що був засуджений вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 2551 КК України.

Відповідно до даних характеристики на засудженого, виданої начальником ДУ «Замкова виправна колонія (№58)», ОСОБА_6 за час відбування покарання характеризується негативно; посягає на права честь і гідність персоналу установи, що виражається у проявах нетактовної поведінки в сторону представників адміністрації; не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не здійснює за ними належного догляду; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не сумлінно, через особисту неорганізованість. Крім того, ОСОБА_6 має 73 дисциплінарних стягнення та жодного заохочення. Засуджений перебуває в установі на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

А тому, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що дії та поведінка засудженого мають кримінальну направленість. Натомість, Збройні сили України це не місце для перевиховання, а злагоджений колектив, де військовослужбовці розраховують один на одного.

З огляду на вищевикладене, місцевий суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 811 КК України.

Твердження апелянта про те, що лист Управління СБУ у Хмельницькій області від 01 квітня 2025 року не містить жодної інформації, яка була б підставою для відмови у задоволенні подання, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.

Як вбачається із вказаного листа, Управлінням Служби безпеки України контррозвідувального забезпечення процесу прийняття на військову службу до Збройних Сил України осіб, які відбувають покарання в ДУ «Замкова виправна колонія (№ 58)», проведено поглиблене вивчення засуджених вказаної установи. За результатами проведення перевірочних заходів щодо ОСОБА_6 встановлено, що прихованою мотивацією умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання є намір уникнути відбування покарання та у подальшому залишити військову частину.

Тобто, засуджений може використати механізми звільнення не з метою сумлінного проходження військової служби, а для фактичного ухилення від відбування покарання та можливого самовільного залишення військової частини.

Таким чином, його зміст свідчить не лише про наявність обґрунтованих сумнівів у щирості намірів засудженого ОСОБА_6 , але й про потенційну загрозу недосягнення цілей кримінального покарання в разі його умовно-дострокового звільнення.

А тому, місцевий суд обґрунтовано взяв до уваги лист Управління СБУ у Хмельницькій області та на підставі усіх обставин справи дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні подання.

Доводи засудженого про неврахування місцевим судом думки представника військової частини, який не заперечив проти задоволення подання, апеляційний суд відхиляє, оскільки така не є визначальною при застосуванні умовно-дострокового звільнення для проходження військової служби. Разом з тим, усі обставини справи враховуються в сукупності.

Що ж стосується тверджень апелянта про те, що вчинене ним кримінальне правопорушення не відноситься до тих, за вчинення яких не передбачено умовно-дострокове звільнення, то апеляційний суд виходить з наступного.

Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_6 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 2551 КК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 811 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-1561, 258-2586, частиною четвертою статті 2861, статтею 348 цього Кодексу, а також до засуджених службових осіб, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище.

Тобто, дійсно, кримінальні правопорушення, за які засуджено ОСОБА_6 не входять до переліку, визначеному в ст. 811 КК України.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 характеризується негативно, має 73 дисциплінарних стягнення та жодного заохочення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

Із листа Управлінням Служби безпеки України у Хмельницькій області від 01 квітня 2025 року №72/5/1/202/3144 вбачається, що результатами проведення перевірочних заходів щодо ОСОБА_6 встановлено, що прихованою мотивацією умовно-дострокового звільнення останнього від відбування покарання є намір уникнути відбування покарання та у подальшому залишити військову частину (а.к.п. 62).

Крім того, відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 має яскраво виражену психічну неврівноваженість, що унеможливлює виконання бойових завдань на передній лінії зіткнення, оскільки під час використання індивідуальної вогнепальної зброї може завдати шкоду собі та оточуючим, зокрема військовослужбовцям, з якими проходитиме військову службу в зоні бойових дій (а.к.п. 73).

А тому, з урахуванням наведених обставин, місцевий суд прийшов до правильного висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення для проходження ним військової служби за контрактом.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які б були підставою для скасування або зміни ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області 10 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Замкова виправна колонія (№ 58)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби та встановлення адміністративного нагляду щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3