Провадження № 1-кп/638/1998/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження № 0000464 від 21.07.2025 стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, Харківської обл., громадянин України, з вищою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 16.10.2024 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України засуджений до 150 годин громадських робіт, 29.07.2025 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України засуджений до покарання у виді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850,00 грн.

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, судом встановлено, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_2 роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані:

1) письмова заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні;

2) письмова заява потерпілого ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні;

3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, в силу дії частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження. Зокрема, судом досліджено висновок експерта № 09-1271/2025; протокол допиту потерпілого від 07.08.2025; протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2025 з фототаблицею; висновок експерта № 09-1289/2025; протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 11.08.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.08.2025; повідомлення про підозру від 13.08.2025; протокол допиту підозрюваного від 13.08.2025.

На підставі вказаних доказів суд встановив наступне та прийшов до наступних висновків:

1. Формулювання обвинувачення із зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.

05.08.2025 приблизно о 21 год. 10 хв. ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на ганку під?їзду № 1 буд. АДРЕСА_2 , де також знаходився потерпілий - ОСОБА_4 . У ході спілкування між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, під час якого на грунті раптово виниклих неприязних особистих відносин із ОСОБА_4 у ОСОБА_2 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Так, ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, знаходячись у положенні стоячи навпроти ОСОБА_4 , наніс 1 (один) удар кулаком правої руки у ділянку лівого плеча, внаслідок чого потерпілий впав на землю.

ОСОБА_2 , продовжуючи свій умисел, продовжив наносити удари кулаком правої руки у лобну ділянку, а також правою рукою наніс один удар по поверхні долоні правої кисті, чим спричинив потерпілому відповідно до Висновку судово-медичної експертизи № 09-1289/2025 тілесні ушкодження, а саме синці у лобній ділянці по умовній серединній лінії та у лобній ділянці ліворуч, у ділянці проекції зовнішнього кінця правої надбрівної дуги, на внутрішній поверхні лівого плеча у верхній та середній третині, садна на долонній поверхні правої кисті у ділянці проекції 3-ї п?яної кістки. За ступенем тяжкості синці та садна викликають незначні скороминущі наслідки, травалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2.«б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).

2. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Отже, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

3. Оцінка встановлених органом досудового розслідування обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_2 16.10.2024 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт. Відповідно до відповіді державної установи "Центр пробації" філії державної установи "Центр пробації" в Харківській області Шевченківський районний відділ датованої 12.08.2025 ОСОБА_2 станом на 12 серпня 2025 року відбув 0 (нуль) годин із призначених 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

29.07.2025 вироком Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850,00 грн. Станом на момент розгляду справи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_2 законної сили не набрав.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, неодружений, малолітніх та неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

При цьому суд зважає на те, що ОСОБА_2 на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України мав судимість за вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 125 КК України.

Тому, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт на строк 180 (ста восьмидесяти) годин.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не відбув покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, призначене йому вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2024.

Отже, суд на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 180 (ста восьмидесяти) годин має приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2024.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 71 Кримінального кодексу України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 56 Кримінального кодексу України передбачено, що громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Тому суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_2 остаточно має бути призначено покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Щодо вироку Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.07.2025, яким ОСОБА_2 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850,00 грн., то з цього приводу суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 72 КК України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, штраф призначений ОСОБА_2 вироком Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.07.2025 необхідно виконувати самостійно.

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено; заходи забезпечення кримінального провадження відсутні; процесуальні витрати відсутні; речові докази відсутні.

Керуючись статтями 71, 72, ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, ст. 302, ст. 382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (ста восьмидесяти) годин.

На підставі ст. 71 Кримінального кодексу України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2024 у справі № 638/19309/24 у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, та визначити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу України покарання у виді штрафу у розмірі п?ятдесяти неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850,00 грн, призначене ОСОБА_2 вироком Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.07.2025 у справі № 638/14337/25 виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1