Справа № 496/8780/23
Провадження № 1-кп/496/184/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буди Тростянецького району Вінницької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

05.10.2023 року, о 09 год 00 хв, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним легковим автомобілем марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вулиці Романтиків в селі Нерубайське Одеського району Одеської області, зі сторони вулиці Терешкової у бік вулиці Центральної, яка має дві смуги для руху транспортних засобів, що відокремлені одна від одної розділювальною суцільною смугою 1.1, яка на перехресті переходить в розділювальну смугу 1.5. В цей час, на узбіччі зустрічної смуги для руху перебувала потерпіла ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи рух на автомобілі марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби, маючи реальну і об`єктивну можливість бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в порушення вимог ПДР України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;

діючи з необережності, був неуважним, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, в установлених межах безпечної швидкості, обрав швидкість руху керованого транспортного засобу, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку і не дає можливість йому постійно контролювати рух ним, продовжуючи рух ближче до лівого краю проїзної частини, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, відволікся від керування, внаслідок чого, перебуваючи на узбіччі зустрічної смуги для руху допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на стовп ЛЕП, після чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 .

Внаслідок даної ДТП було травмовано пішохода ОСОБА_4 , якій заподіяні наступні тілесні ушкодження: закритий перелом лівої зовнішньої щиколотки, закритий перелом тіла 1-ї плесневої кістки правої стопи, закритий крайовий перелом основної фаланги 2-го пальця правої стопи, рана по тильній поверхні стопи із ушкодженням нігтьової пластини. Зазначені тілесні ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття в умовах дорожньо-транспортної пригоди, спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день та згідно з п. 2.2.2. і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 2.3.б), п. 12.1. ПДР України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. При цьому пояснив, що 05.10.2023 року в с. Нерубайське по вул. Романтиків Одеського району Одеської областівін керував автомобілем марки «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався зі швидкість 50-60 км/год. З правої сторони дороги на узбіччі йшли люди і раптом на дорогу вибігла собака. Він різко загальмував, внаслідок чого автомобіль «понесло» на узбіччя де сталась ДТП. Він не має достатньо досвіду керування автомобілем. У скоєному кається. Зазначив, що його батьки повністю оплатили лікування потерпілої. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди визнав частково, на суму 50000 грн.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 05.10.2023 року в с. Нерубайське по вул. Романтиків Одеського району Одеської областівона йшла по узбіччю дороги на маршрутку. Раптом вона почула шум гальм, озирнулась і побачила, як на неї «летить» автомобіль. Вона прийшла до тями вже лежачи на землі. Після цього її відвезли в лікарню. У неї було пошкоджено дві ноги. Загалом їй зробили дві операції, після чого нарощували кістку, шкіру. Вона пересувалась на інвалідному візку, ходила на ходулях. Наразі вона не може довго стояли, тому що у неї болять ноги. Першу та другу операцію оплатили батьки обвинуваченого. Вони приходили до неї в лікарню. Сам обвинувачений вибачився перед нею вже в суді. Перед ДТП вона працювала в супермаркеті «Обжора» на посаді фасувальника. Після ДТП вона втратила роботу, а зараз, у зв`язку з постійними болями в ногах, вона не може знайти роботу.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в цивільному позові.

Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого та потерпілої в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає ОСОБА_7 винним у скоєнні вказаного кримінального правопорушення і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, вчинив необережне кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому суд вважає за необхідне призначити йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України та з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, щодо процесуальних витрат - відповідно до ст. 124 КПК України, а щодо заходів кримінального провадження - відповідно до ст. 174 КПК України.

Щодо цивільного позову суд враховує наступне.

В рамках даного кримінального провадження представником потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_8 було подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди у розмірі 150000 грн, а також витрат на правову допомогу у розмірі 40000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 мала відмінне здоров`я, однак після інциденту має постійно проходити курси реабілітації та оздоровлення, ходити за допомогою спеціальних засобів та більше ніколи не зможе вести звичний для себе спосіб життя. За період лікування ОСОБА_4 в КНП «МКЛ № 11» ОМР їй було проведено операцію щодо накістного темалосинтезу перелому зовнішньої щиколотки. В подальшому через виниклі проблеми з відновлення після зазначеної операції їй проведено нову (повторну) операцію, а саме некрсеквестректомія некратомія рани правої стопи. Зазначене знаходиться у прямому зв`язку з діями ОСОБА_7 , які призвели до завдання моральної шкоди, розмір якої оцінено потерпілою в сумі 150000 грн. Заявлена сума відшкодування цілком знаходиться в межах того мінімального рівня страждань, які зазнають особи у разі протиправного завдання тілесних ушкоджень. Страхова компанія ТДВ «Експрес страхування», в якій застрахований транспортний засіб обвинуваченого, сплатила потерпілій лише 32602 грн 46 к. вартості лікування та моральної шкоди, що є лімітом франшизи за договором (полісом) страхування № ЕР-215930121 від 26.07.2023 року, що не відповідає мінімальному рівню страждань, які потерпіла зазнала від протиправного завдання тілесних ушкоджень. Окрім того, представник потерпілої вказує, що 30.10.2023 року між ним та потерпілою укладено договір № 25/23 про надання правової допомоги, відповідно до умов якого розмір гонорару виконавця при наданні правничої допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються за домовленістю сторін. Відтак, вони з потерпілою домовились про сплату гонорару у майбутньому після набрання законної сили вироком суду, за результатами розгляду відповідної справи. Таким чином, потерпіла очікує понести судові витрати у розмірі 40000 грн на правову допомогу адвоката ОСОБА_8 , надану під час досудового розслідування кримінального провадження та яка буде надана їй під час судового розгляду обвинуваченого акту у кримінальному провадженні.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 56 КПК України встановлено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Так, за змістом ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а ч. 1 ст. 1168 вказаного Кодексу передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 5 та 9 даної Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В судовому засіданні встановлено та доведено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 завдано тілесні ушкодження, внаслідок чого вона зазнала як фізичні, так і душевні страждання, що в цілому призвело до погіршення її стану здоров`я та зміни її звичайного способу життя, втрата роботи. Завдання моральної шкоди потерпілій знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого, вказаними у даному вироку.

Оцінюючи розмір моральної шкоди суд виходить з тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, що обумовило тривале лікування, яке супроводжувалося постійними больовими відчуттями, перенесення потерпілою двох операцій, які призвели до значних фізичних та душевних страждань, а також суттєвих вимушених змін в житті, втрату роботи та неможливість влаштуватись на роботу у зв`язку зі станом здоров`я. Разом із тим заявлений потерпілою розмір моральної шкоди у сумі 150000 грн на переконання суду є надмірним, та з урахуванням обставин справи, досліджених під час судового розгляду, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що належною грошовою компенсацією потерпілій буде грошова сума у розмірі 100000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною першою статті 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2023 року між адвокатом ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_4 було укладено договір № 25/23 про надання правової допомоги (а.с. 32).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом ОСОБА_8 наданий розрахунок (опис) погодинної оплати послуг (роботи) адвоката у кримінальному провадженні № 0000259 від 05.10.2023 за ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: 30.10.2023 року укладення договору про надання правничої допомоги та консультативні послуги з виїздом за місцем мешкання ОСОБА_4 , у кількості 3 годин, що складає 2000,00х3=6000 грн, 31.10.2023 року ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000259 від 05.10.2023, з виїздом до ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, у кількості 2 годин, що складає 1000,00х2=2000 грн, 01.11.2023 року аналіз чинного законодавства, судової практики у співставленні з обставинами кримінального провадження № 0000259 від 05.10.2023, у кількості 3 годин, що складає 1000,00х3=3000 грн, 19.12.2023 року ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000259 від 05.10.2023 під час виконання вимог ст. 290 КПК України, з виїздом до ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, у кількості 3 годин, що складає 2000,00х3=6000 грн, 18.01.2024 року надання консультацій з приводу подання цивільного позову у кількості 1 години, що складає 1000,00х1=1000 грн, 19.01.2024 року аналіз чинного законодавства, судової практики в аналогічних кримінальних провадженнях, з метою підготовки цивільного позову, 22.01.2024-29.02.2024 готування цивільного позову у кримінальному провадженні № 0000259 від 05.10.2023, у кількості 6 годин, що складає 1000,00х6=6000 грн, майбутні витрати щодо участі у судових засіданнях Біляївського районного суду Одеської області до завершення розгляду справи, у кількості 20 годин, що загалом складає 40000 грн (а.с. 40).

Зі змісту цивільного позову вбачається, що ціна позову, визначена представником потерпілої, становить 150000 грн. Водночас заявлена вартість послуг адвоката становить 40000 грн, що складає близько 27 % від ціни позову, що на думку суду, є завищеним розміром.

Проаналізувавши надані адвокатом ОСОБА_8 докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката ОСОБА_8 , виходячи з того, що кримінальне провадження не є складним, обвинувачений свою вину визнавав як стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду, за весь час розгляду кримінального провадження в суді адвокат ОСОБА_8 був присутній лише на підготовчому судовому засіданні, тоді як в жодному судовому засіданні по розгляду кримінального провадження участі не приймав, а інтереси потерпілої представляв адвокат ОСОБА_5 , після зміни складу суду справа розглянута за одне судове засідання.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 19.08.2021 року у справі № 369/9099/18 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн, суд провів належну правову оцінку наданих на підтвердження таких витрат доказів у їх сукупності, врахував визначений розрахунком (описом) погодинної оплати послуг (роботи) адвоката, оцінив обсяг наданих послуг та їх реальність, а також співмірність вартості послуг та дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_4 судових витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

Керуючись ст. ст. 56, 118, 120, 124, 128, 129, 369, 370, 371, 374 КПК України, ст. ст. 65 - 67, ч. 1 ст. 286 КК України, ст. ст. 23, 1167, 1187 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеженням волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Згідно з ч. 1 п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку засудженому ОСОБА_7 відраховувати з 22.04.2025 року.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 12187 грн 98 к.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь потерпілої ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 100000 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

В іншій частині позовних вимог потерпілій ОСОБА_4 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту з забороною відчуження, застосовані ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду від 11.10.2023 року на автомобіль «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речовий доказ по справі - автомобіль «Lexus RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_9 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1