Справа № 943/2185/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/422/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Буського районного суду Львівської області від 01.05.2025 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цією ухвалою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів до 29.06.2025 року включно із визначенням застави у розмірі 161 040 грн.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому, з врахуванням особи обвинуваченого, до нього неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід та надати можливість вступити на службу до ЗСУ.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не обгрунтована наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вчинення ним кримінального правопорушення. Враховуючи наведене, вважає, що його тримання під вартою є незаконним та відбувається в неналежних умовах, що порушує його права. Крім того, зазначає, що звертався до прокурора в порядку ст. 616 КПК України, однак йому було відмовлено, з чим апелянт не погоджується, оскільки бажає вступити до лав ЗСУ для оборони України.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Буському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів до 29.06.2025 року включно із визначенням застави у розмірі 161 040 грн.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, колегія суддів вважає, доведеним прокурором, що ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, неодружений, даних про наявність на утриманні осіб у матеріалах провадження немає, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

З врахуванням вищевказаних обставин, віку та стану здоров`я обвинуваченого, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою із визначенням застави у розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КК України, для тяжких злочинів у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є необхідним та достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження вчинення ним кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, підлягають з`ясуванню в процесі розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Щодо твердження апелянта про бажання вступити до лав ЗСУ для оборони України, а також про незаконну відмову в задоволенні такого клопотання, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 616 КПК України, у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що з відповідним клопотанням обвинувачений звертається не до слідчого судді, а до прокурора, який приймає відповідне рішення, що і було зроблено у даному випадку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу в порядку ст. 616 КПК України було розглянуто прокурором в передбаченому законом порядку, за наслідками розгляду якого було відмовлено в задоволенні такого і роз`яснено, що таке питання може бути вирішено після розгляду справи судом, що відноситься до дискреційних повноважень прокурора та не суперечить вимогам закону.

Відтак, істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали Буського районного суду Львівської області від 01.05.2025 року відносно ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

ухвалу Буського районного суду Львівської області від 01.05.2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 із визначенням застави у розмірі 161 040 грн. залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4