ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/11/25 Справа № 210/2653/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000231 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бішкек Киргизької Республіки, без громадянства, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки з покладенням відповідних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Задоволено цивільний позов та стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь цивільного позивача-потерпілого ОСОБА_9 46500 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_7 визнано винним за те, що 07.02.2020 року приблизно о 23.20 год. він, перебуваючи на тротуарі поблизу магазину «Годинники», розташованого по вул. Соборності, 4 в Металургійному районі м. Кривого Рогу зустрів раніше йому невідомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого при собі була чоловіча сумка чорного кольору, одягнена через плече.

ОСОБА_7 став спілкуватися з ОСОБА_9 та в цей час у нього виник намір, направлений на напад з метою заволодіння належною ОСОБА_9 сумкою, поєднаний з насильством.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством та звернення його на свою користь, маючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 , знаходячись обличчям до ОСОБА_9 наніс останньому один удар правою рукою, стиснутою в кулак, від якого потерпілий не втримався на ногах і присів. Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, наніс один удар правою ногою в область голови, від якого ОСОБА_9 не втримався на ногах та впав на бетонне покриття тротуару, тим самим ОСОБА_7 застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 зняв з ОСОБА_9 належну йому шкіряну сумку марки «PoloCossni», вартість якої становить 742,13 грн., в якій перебувало майно потерпілого, а саме: гаманець шкіряний марки «Balisa», вартість якого становить 789,37 грн. з грошовими коштами в сумі 1 350,00 грн., мобільний телефон марки «іPhone 7», чорного кольору, вартість якого становить 8645,00 грн., та утримуючи при собі майно потерпілого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, у зв`язку з чим своїми діями завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 11 226,50 грн.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував тяжкість та спосіб скоєння правопорушення, а також особу обвинуваченого, а саме ту обставину, що ОСОБА_7 не працює, у молодому віці вчинив тяжкий злочин.

Прокурор також зазначив, що активне сприяння розкриттю злочину не може бути враховано як пом`якшуюча покарання обставина, оскільки всі необхідні відомості про скоєння вказаного злочину були отримані стороною обвинувачення до затримання ОСОБА_7 , і він не повідомив жодних обставин, які не були відомі слідству.

Прокурор вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та не буде сприяти досягненню мети попередження нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_9 також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що обвинувачений з місця скоєння злочину зник, і фактично суд не врахував характер скоєного кримінального правопорушення, умислу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку.

Потерпілий вважає, що суд першої інстанції безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій прокурором та захисником не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції зробив висновок про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства на підставі вимог ст.75 КК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що судом першої інстанції не було враховано в повній мірі те, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений з місця скоєння злочину зник, допомогу потерпілому не надав, шкоду відшкодував не в повному обсязі.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано думку потерпілого, який зазначив про необхідність призначення суворого покарання для обвинуваченого, враховуючи суспільну небезпечність скоєного ним злочину.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, не знаходиться на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер м.Кривий Ріг», за місцем проживання характеризується нейтрально, а також те, що обвинувачений відшкодував шкоду частково, і відомості щодо відшкодування ним шкоди в повному обсязі в матеріалах провадження відсутні.

Також колегія суддів враховує обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Крім того, колегія суддів враховує, що в судові засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся без поважних причин, ухвали про його привід виконані не були, у зв`язку з чим ухвалами від 26 травня 2021 року та 19 грудня 2023 року він був оголошений у розшук, і понад чотирьох років переховувався від суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладені обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, наслідки, що настали від злочину для потерпілого, а також щире каяття обвинуваченого, часткове відшкодування завданої шкоди, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком пять років.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 420 цього Кодексу апеляційний суд має право скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 є таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст.ст.407, 409, 420, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000231 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000231 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000231 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді пяти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4