УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000084 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 356 та ч. 2 ст. 161 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в суд із вказаною скаргою у якій просить скасувати постанову слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000084 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 356 та ч. 2 ст. 161 КК України.

Вказану постанову про закриття кримінального провадження скаржник вважає незаконною та винесеною передчасно, та такою, що підлягає скасуванню, оскільки всупереч ст.ст. 2, 9, 36, 91-94 КПК України, слідчим не вчинено усіх слідчих (розшукових) дій спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження. Наявні у матеріалах провадження докази вказують на формальний підхід до досудового розслідування.

Зокрема, у даному кримінальному провадженні слідчим не проведено допиту свідків події, яка мала місце 07.05.2022 на АЗС «ОККО», а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 07.05.2022 року серії ААБ №036129. Не допитано свідків події на території ВП №4 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, яка мала місце 08.05.2022, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Грубо порушено порядок проведення СМЕК, а також не встановлено ряд інших важливих обставин, що дали б змогу притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_11 ..

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задоволити з викладених у ній підстав.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги, так як вважають, що постанова про закриття кримінального провадження № 0000084 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 356 та ч. 2 ст. 161 КК України, винесена законно на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень та є цілком обґрунтованою.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно дослідивши матеріали скарги та додатні до неї матеріали, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами скарги, що за результатами проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000084 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 356 та ч. 2 ст. 161 КК України, 30.12.2024 слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівне) СУ ТУ ДБР в м. Хмельницькому ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 84 КПК України наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню слідчий встановлює на підставі доказів, тобто фактичних даних, отриманих у передбаченому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 1 ст. 94 КПК України оцінка доказів слідчим повинна ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведені конституційні норми мають своє відображення у п. п. 1, 2 та 17 ст. 7 КПК України, де зазначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Із урахуванням наведеного, а також досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що слідчим у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження не досліджено усіх обставин кримінального провадження, які мають суттєве значення для кримінального провадження, не було вжито можливих заходів для отримання здобутих доказів, не допитано свідків, а також не виконано інших необхідних слідчих ( розшукових ) дій викладених у скарзі.

Таким чином, після виконання всіх необхідних слідчих (розшукових) дій та перевірки доводів скаржника, необхідно прийняти законне процесуальне рішення.

За таких підстав, постанова слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000084 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 356 та ч. 2 ст. 161 КК України, підлягає скасуванню, а скарга до задоволення.

Згідно зі ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303 - 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого третього СВ (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 30.12.2024 про закриття кримінального провадження № 0000084 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 356 та ч. 2 ст. 161 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000084 від 07.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 356 та ч.2 ст. 161 КК України, направити для подальшого досудового розслідування до третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1