Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/245/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/4168/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула у письмовому провадженні матеріали кримінального провадження №0000973, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.04.2025,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, не маючого постійного місця проживання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 29.04.2025 до 27.06.2025, в межах строку досудового розслідування з визначенням застави в розмірі 60 560 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.04.2025 стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 29.04.2025 до 27.06.2025, в межах строку досудового розслідування. Визначено заставу в розмірі 60 560 грн.

Приймаючи таке рішення, слідчий взяв до уваги те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

Згідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, вчиненого в період дії воєнного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, вказане свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, відтак схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

ОСОБА_6 має вік 40 років, не має постійного місця проживання, не має офіційного та неофіційного місця роботи, не має на утриманні неповнолітніх/малолітніх дітей та осіб похилого віку, відтак відсутні сталі соціальні зв`язки.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 є матеріально не забезпеченою особою, що може мати наслідком продовження злочинної діяльності для задоволення власних потреб за рахунок чужої власності.

Обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_6 злочинної діяльності, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом. Тим паче, підозрюваний підтвердив в судовому засіданні, що не має постійного місця проживання.

Крім того, при прийнятті рішення по даному клопотанню слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий: 22.03.2016 Ленінським районним судом м. Кіровограда засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. 19.02.2018 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 15 днів; 30.07.2024 засуджений Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вид позбавлення волі строком на 1 рік. 30.08.2024 звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з умовно-іспитовим терміном на 1 рік, та вже знову підозрюється у вчинені умисного корисливого злочину, відтак вірогідність отримання реального покарання є високою, що не стало стримуючим фактором для підозрюваного від вчинення нового кримінального правопорушення.

Оскільки підозрюваний не вказав на можливість внесення застави, зазначаючи про відсутність накопичень, як і не вказав на осіб, які можуть внести кошти, застава, як самостійний вид запобіжного заходу не може бути застосована.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків прибувати до суду за першою вимогою, повідомляти суд про зміну свого проживання та місця роботи, утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою.

Слідчий суддя не звернув увагу на вартість викраденого велосипеду.

До початку розгляду апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 надіслав заяву про розгляд поданої апеляційної скарги в письмовому провадженні за відсутності захисника та обвинуваченого, зазначивши, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду без участі сторони захисту та підозрюваного.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали скарги, зваживши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Колегія суддів зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Злочини по якому ОСОБА_6 пред`явлено повідомлення про підозру є: є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, вчиненого в період дії воєнного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, вказане свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, відтак схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у об`ємі як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи з критеріїв "розумної підозри", тобто наявності фактів та іншої інформації, яка могла б переконати неупередженого спостерігача в тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, в тому об`ємі, як описано в повідомленні про підозру.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд слідчий суддя в повній мірі врахував обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, характер та обставини протиправних дій, врахував особу підозрюваного, особисті та соціальні обставини життя, а також його зв`язки із суспільством, зважаючи на обґрунтовані наявні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя вірно прийшов до висновку щодо доведеності обставини, які виправдовують застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід на початковій стадії досудового розслідування в повній мірі відповідатиме меті його застосування, а саме забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховано особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має вік 40 років, не має постійного місця проживання, не має офіційного та неофіційного місця роботи, не має на утриманні неповнолітніх/малолітніх дітей та осіб похилого віку, відтак відсутні сталі соціальні зв`язки.

Доводи, якими прокурор обґрунтовує наявність підстав для застування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказують на обґрунтованість щодо застосування обраного запобіжного заходу на даній стадії досудового розгляду. Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваної.

Слідчй сулля прийшов до вірного висновку, що обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_6 злочинної діяльності, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий: 22.03.2016 Ленінським районним судом м. Кіровограда засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. 19.02.2018 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 15 днів; 30.07.2024 засуджений Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вид позбавлення волі строком на 1 рік. 30.08.2024 звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з умовно-іспитовим терміном на 1 рік, та вже знову підозрюється у вчинені умисного корисливого злочину, відтак вірогідність отримання реального покарання є високою, що не стало стримуючим фактором для підозрюваного від вчинення нового кримінального правопорушення.

Застосування відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим, оскільки не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування, а тому слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання і вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.183 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 60 560 грн., оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваного, покладених на нього обов`язків.

Колегія суддів приходить до висновку, що особисте зобов`язання не може бути застосовано, оскільки це найбільш м`який вид запобіжного заходу, який не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особі підозрюваного.

Доводи захисника про необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалуслідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.04.2025, якою стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 29.04.2025 до 27.06.2025, в межах строку досудового розслідування з визначенням застави в розмірі 60 560 грн без зміни.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2