Справа № 309/146/24
Провадження № 1-кп/309/117/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000698 від 04.12.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, який має професійно-технічну освіту, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

30 червня 2009 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнився 23 серпня 2011 року умовно - достроково на невідбутий строк 10 місяців 15 днів;

26 березня 2012 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.186 ч.2 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

05 липня 2012 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України, із застосуванням ст.70 ч.4 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільнився 18 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;

27 червня 2017 року Новгородківським районним судом Кіровоградської області за ст.396 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з під варти в залі суду в зв`язку з фактичним відбуттям покарання /в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.09.2016 по 20.06.2017, тобто до дня набрання чинності Законом України №2046-VIII від 18.05.2017;

14 травня 2018 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

17 травня 2018 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;

25 червня 2018 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України, із застосуванням ст.70 ч.4 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

26 березня 2019 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України, із застосуванням ст.70 ч.4 КК України, до 4 років 10 місяців позбавлення волі; звільнений 27.01.2023 по відбуттю покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02 грудня 2023 року, близько 19 години 30 хвилин, під час дії Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в України», проходячи повз магазину «Дніпро М», розташованому за адресою: м.Хцуст, вул. Львівська, 23, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи караність та протиправність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого протиправного збагачення за рахунок таємного викрадення чужого майна, таємно викрав з-під приміщення вказаного магазину належний ОСОБА_5 бувший у користуванні мотобур марки «Сhаmріоn АG0252», вартістю 3735 грн. 00 коп., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 4 статті 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, визнав частково, суду пояснив, що 02.12.2023 року була субота ввечері, він йшов з ОСОБА_7 з центру міста. Біля магазину «Дніпро-М», на куті, на тротуарі він побачив чорний пакет, підійшов до нього, копнув ногою, подивився і побачив зверху якийсь двигун. Поживився на магазин, побачив на дверях графік роботи до 17:00 год, уже був неробочий час. Однак світло було у магазині. Зайти у магазин щоб спитати не пробував, бо спрацювала б сигналізація. Тому підібрав пакет і пішов додому, так як вважав, що ця річ була викинута. Прийшов додому і поставив у дворі у пристройці. Наступного дня побачив ОСОБА_8 і продав йому той мотобур за 1000 грн, просив спочатку 1500 грн. Грошві він віддав ОСОБА_9 . Наступного дня його затримала поліція.

Не зважаючи лише на часткове визнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що подія мала місце восени або взимку, підвечір, було вже темно. Хлопці занесли товар усередину магазину, однак не забрали б/у мотобур, який йому принесли на ремонт. Не взяли його, бо досить воняв бензином. ОСОБА_3 взяв той мотобур з-під магазину. Магазину уже на той час не працював, але був відкритий, бо мав місце корпоратив, у магазину було світло. Потім поліція повернула мотобур. Вважає, що не слід його судити, бо той мотобур можна було розцінити ніби його хтось забув. Мотобур був у чорному кульку, цінника на ньому не було, його привезли ремонтувати. Пропажу помітив на другий день у тому ж стані. Також ствердив, що якби йому не повернули мотобур, то він відшкодовував би його вартість особі, яка здала його на ремонт.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вони з ОСОБА_3 йшли разом з міста, проходили магазин який вроді був закритий. У чорному мусорному пакеті, біля магазину був мотобур. Інших речей поряд не було. Світло у магазині було, подія відбувалася ввечері. До магазину ОСОБА_11 не підходив. Саша підійшов до пакета, подивився, узяв його та пішов. Той мішок залишив вдома у дворі. На другий день запитав сусіда чи не потрібно йому.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він їхав додому ввечері. Стояли ОСОБА_3 та ОСОБА_10 і сказали, що є штука і чи не хоче він купити. Запитав чи не крадене, сказали, що знайшли. Він купив за 1000 грн., просили від нього 1500 грн. Поставив у машину. Наступного дня подзвонив ОСОБА_13 , якого він знає, і спитав чи до нього попав той мотобур. До того йому телефонували можливо зі слідства. Він віддав той мотобур. Свідок не вважає, що то була крадіжка, бо мотобур був у пакеті.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.12.202, об`єктом огляду є магазину «Дніпро-М», розташований в м.Хуст, по вул. Львівській. На вхідних дверях відсутнє пошкодження. При вході розташовані вітрини, на яких розташовані еклетробензинові інструменти різних моделей. До протоколу долучені фототаблиці.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.12.2023, огляд проводився в службовому кабінеті Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області. У кабінеті знаходиться ОСОБА_12 , який має при собі мусорний пакет чорного кольору у якому знаходиться мотобур AG-252. ОСОБА_12 пояснив, що вказаний мотобур він купив від чоловіка на ім`я ОСОБА_14 , що проживає з ОСОБА_7 по вул. Коцюбинського за 1000 грн. Про те, що мотобур крадений він не знав. В ході огляду ОСОБА_12 добровільно видав мотобур. До протоколу долучені фототаблиці.

Згідно протоколу перегляду відеозапису від 07.12.2023, оглянуто інформацію на DVD диску з камер відеонагляду, що на магазину «Дніпро-М», по вул. Львівській у м.Хуст. На відео фіксується як ОСОБА_15 іде по тротуару разом з ОСОБА_7 і проходячи біля магазину підійшов до чорного пакунка, в якому знаходиться мотобур, викрав і поніс з собою.

У судовому засіданні було переглянуто відповідний відеозапис, і суд констатує, що інформація зафіксована на ньому відповідає змісту протоколу перегляду відеозапису від 07.12.2023. Так на відеозаписі зафіксовано територія перед магазином (тротуар і частину проїжджої частини). Темна пора доби, в магазині наявне світло, яке освітлює територію перед ним. Перед магазином знаходиться чорний кульок з предметом всередині. По тротуару йде ОСОБА_3 з ОСОБА_10 , у якої у руках повітряні кульки. Проходячи повз магазин, ОСОБА_3 підходить до чорного кулька, заглядає у нього та забирає з собою. Після чого вони з ОСОБА_10 пішли далі. Якихось зауважень до відеозапису учасники кримінального провадження не висловили. При цьому ОСОБА_3 визнав, що на відео зображений він з його цивільною дружиною ОСОБА_10 .

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що мотобур є знахідкою, то з цього приводу суд зазначає наступне.

Питання відмежування крадіжки від знахідки неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом, який з цього приводу сформулював наступні висновки.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна (ст.185 КК України).

У даному випадку місцезнаходження мотобура у кульку до його заволодіння обвинуваченим було достеменно відомо потерпілому, а після - ні, внаслідок чого потерпілий викликав поліцію.

На думку суду поведінка обвинуваченого беззаперечно вказує про спрямованість його умислу саме на крадіжку мотобура, оскільки у ОСОБА_3 подивився на вміст кулька і безперечно був ознайомлений з його змістом, такий кульок з мотобуром знаходився безпосередньо перед вітриною магазину де продається інструмент, а отже у обвинуваченого була реальна можливість виявлення законного власника, натомість, він не повідомив працівників магазину чи інших осіб, та навіть не пробував з`ясувати хто його залишив ( у магазині ще було світло і такий був відкритий). При цьому суд відхиляє твердження ОСОБА_3 про те, що він подивився на графік роботи магазину, побачив, що був неробочий час і тому не пробував зайти та спитати чий то мотобур, оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано, що ОСОБА_3 не дивився на двері чи вітрину магазину, де міг бути такий графік роботи, він проходячи повз магазину, просто підійшов до кулька, подивився на його зміст, відразу підібрав та пішов. Тобто навіть не намагався з`ясувати, чи відкритий магазин, чи є там ще працівники, у яких можна було з`ясувати приналежність даної речі. При цьому, мотобур знаходився на території перед магазином, тобто у громадському місці, де його залишив потерпілий, і працівники магазину продовжували перебувати на згаданій території. Фактично мотобур не вибував із володіння потерпілого, який чітко знав де він знаходиться і не побачивши його, наступного дня одразу заявив про крадіжку. Крім того, слід врахувати, що відразу після привласнення мотобура, ОСОБА_3 продав його ОСОБА_12 , тобто збагатився за рахунок такого майна, що свідчить про наявність у нього корисливого мотиву та мети особистого збагачення за рахунок чужого майна.

Таким чином, суд приходить висновку, що сукупністю належних та допустимих доказів, доведено, що ОСОБА_3 мав умисел на вчинення крадіжки, а його дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 193 КК України суд не вбачає (яка до того ж стосується виключно майна або скарбу, які мають особливу історичну, наукову, художню чи культурну цінність, під що мотобур апріорі не підпадає).

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

здійснення ОСОБА_3 таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 185 КК України;

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

Також, суд враховує думку потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого матеріального характеру, а щодо міри покарання, то призначення такого залишив на розсуд суду.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також відсутність розкаяння у вчиненому, що не свідчить про усвідомлення ним негативних наслідків від його дій, та те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, зважаючи також на приписи ч.2 ст. 416 КПК України, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 4 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі передбаченого даною санкцією.

Щодо клопотання сторони захисту про застосування при призначенні покарання приписів ст. 69 КК України (про необхідність перевірки таких доводів указано у ухвалі апеляційного суду при скасуванні попереднього вироку суду першої інстанції у даній справі), то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

У даному випадку таких обставини судом не встановлено. Та обставина, що ОСОБА_3 визнав частково свою вину не є достатньою підставою для застосування приписів ст. 69 КК України. На думку суду жодних обставин, що пом`якшують покарання які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 не встановлено. А тому суд не вбачає підстав для застосування приписів ст. 69 КК України.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Щодо вироку Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2024 відносно ОСОБА_3 у справі №213/486/24, то з цього приводу суд зазначає наступне.

Так, вказаним вироком суду ОСОБА_3 визнано винним за ч.4 ст. 185 та ст. 395 КК України і призначено покарання:

за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

за ч.1 ст. 395 КК України у вигляді 6 місяців арешту;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 05.03.2024 р. Зараховано ОСОБА_3 в строк відбування покарання час перебування під вартою з 12.12.2023р.по 04.03.2024 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2024 у справі №308/18989/24 на підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнено засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання за ч.4 ст. 185 КК України призначеного вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2024 р. у зв`язку з усуненням караності діяння. Ухвала суду набрала законної сили 27.12.2024.

Даною ухвалою звільнено ОСОБА_3 від покарання лише за ч.4 ст. 185 КК України, а отже внаслідок постановлення такої ухвали, за вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2024, ОСОБА_3 слід вважати засудженим лише за ч.1 ст. 395 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту. При цьому вказаний вирок не змінювався у частині зазначення початку строку відбуття покарання ОСОБА_3 за вироком з 05.03.2024 та зарахування у цей строк час перебування під вартою з 12.12.2023 р. по 04.03.2024 р.

Суд констатує, що увесь час починаючи з 12.12.2023 ОСОБА_3 перебував під вартою, а отже виходячи з резолютивної частини вироку Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2024 (у незміненій частині) та приписів п.п. а) ч.1 ст. 72 КК України, наразі ОСОБА_3 слід вважати таким, що відбув покарання за вказаним вироком суду повністю.

Відтак суд не вбачає підстав для застосування приписів ч.4 ст. 70 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 128 КПК України процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-23/12099-ТВ від 15.12.2023 на суму 1893,20 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано у вигляді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни немає, тому його слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його затримання - 12 грудня 2023 року.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 12 грудня 2023 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: мотобур марки «Champion AG252» - повернути власнику ОСОБА_5 , на відповідальному зберіганні у якого він знаходиться; DVD диск з інформацією, що фіксувала подію 02.12.2023 з приміщення магазину «Дніпро М» по вулиці Львівській, 23 в м.Хуст, який знаходиться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження №0000698 - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000698.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/107-23/12099-ТВ від 15.12.2023 на суму 1893,20 грн.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Хустського районного суду ОСОБА_1