Справа № 304/876/24 Провадження № 1-кс/304/584/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 11 квітня 2024 року, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 подала скаргу на бездіяльність старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 11 квітня 2024 року, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в якій просить зобов`язати детектива негайно повернути ФОП ОСОБА_5 речі й документи, виявлені та вилучені 22 травня 2025 року згідно з протоколом обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивує скаргу тим, що ТУ БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, в межах якого 22 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 травня 2025 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час вказаної процесуальної дії у ФОП ОСОБА_5 було вилучено речі та документи, зазначені у протоколі обшуку. При цьому згідно з інформацією, оприлюдненою у ЄДРСР виявлені та вилучені 22 травня 2025 року за вказаною адресою речі і документи не арештовані, тимчасовий доступ до них не надавався.

За таких обставин вважає, що ч. 2 ст. 100 КПП зобов`язує сторону кримінального провадження якнайшвидше повернути володільцю речі та документи, навіть якщо вони є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Однак на її клопотання до органу досудового розслідування про повернення майна, виявленого та вилученого під час обшуку за вказаною вище адресою, 24 червня 2025 року отримано відповідь з постановою про відмову в задоволенні клопотання, яку детектив мотивує тим, що виявлені та вилучені 22 травня 2025 року речі є речовими доказами та, з врахуванням позиції ВС, викладеній у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 457/1485/13-к, накладення на них арешту не передбачено.

Вважає, що ситуація, яка досліджувалася Верховним Судом у даній постанові не є релевантною до правовідносин, що склалися у даній ситуації, з огляду на те, що клопотання представника ФОП ОСОБА_5 про повернення майна обґрунтовувалося тим, що вилучені речі та документи є тимчасово вилученим майном, а отже вилучені під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді мобільні телефони «Galaxy 11» та «Iphone X7» є тимчасово вилученим майном та підлягають поверненню на підставі ч. 2 ст. 100 КПК України, ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК, оскільки не арештовані у порядку та спосіб, визначений КПК України, тому просить задовольнити її скаргу.

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засідання скаргу підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на викладені у ній обставини.

У судовому засіданні детектив ОСОБА_4 просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки орган досудового розслідування діє у межах закону. Так, під час санкціонованого обшуку були вилучені речі, що безпосередньо зазначені в ухвалі слідчого судді, зокрема кошти, мобільні телефони тощо, а відтак щодо таких накладення арешту слідчим суддею не вимагається. При цьому досудове розслідування кримінального провадження триває, у телефонах виявлено корисну для слідства інформацію і така відображена у протоколі огляду, а тому вказані мобільні телефони були визнані речовими доказами.

Заслухавши пояснення учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали такої, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як видно з матеріалів скарги, органом досудового розслідування відділом детективів із захисту фінансів у фіскальній, бюджетній сферах та захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області з 11 квітня 2024 року здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000030 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України за фактом виявлення та вилучення 10 квітня 2024 року у ході огляду транспортного засобу марки «Mercedes Benz», р/н НОМЕР_1 , електронних цигарок та рідин без марок акцизного податку встановленого зразка.

Двадцять другого травня 2025 року у межах даного кримінального провадження детективом ОСОБА_4 проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено предмети, речі та документи, в тому числі телефони «Galaxy 11», НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , та «Iphone X7», ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

При цьому дозвіл на вилучення, зокрема, мобільних телефонів, мобільних терміналів систем зв`язку, комп`ютерної техніки (електронних носіїв інформації, електронних інформаційних систем та їх частин), було надано ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області про дозвіл на проведення обшуку від 05 травня 2025 року.

Постановою старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатської області ОСОБА_4 від 23 травня 2025 року вилучене під час обшуку майно, в тому числі й вилучені мобільні телефони, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000030.

Натомість представник ФОП ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 звернулася до органу досудового розслідування з відповідним клопотанням у порядку ст. 220 КПК України та, вважаючи вилучене під час обшуку 22 травня 2025 року майно тимчасово вилученим майном і таким, що у передбаченому кримінальним процесуальним законом не арештоване, просила повернути речі й документи, виявлені та вилучені 22 травня 2025 року згідно з протоколом обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою детектива ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 24 червня 2025 року у задоволенні її клопотання було відмовлено у повному обсязі.

Системний аналіз статей 170, 171 КПК України вказує на те, що арешт на майно, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується до тимчасово вилученого майна та майна, яке виявлено слідчим або прокурором іншими заходами, ніж проведення обшуку.

Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора про надання дозволу на проведення обшуку.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 457/1485/13-к, провадження № 51-4881км19, за якою згідно з ч.5 ст. 171 КПК України щодо тимчасово вилученого майна слідчим подається клопотання про його арешт або таке повертається особі, в якої було вилучено. Щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, то накладення на них арешту КПК України не передбачає.

Також з узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» вбачається, що слідчим суддям необхідно ретельно оцінювати підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК, оскільки вони залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування. Зокрема, такий порядок регламентовано положеннями п. 6 ч. 2 ст. 235 та ст. 236 КПК, згідно з якими ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. На підставі ч. 7 ст. 236 КПК при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати речі та документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, стосовно вилученого під час обшуку майна, яке не було включено до відповідного переліку, передбаченого в ухвалі слідчого судді, слідчий, прокурор повинні вносити клопотання в порядку і строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК, а стосовно майна, яке було включене до переліку, щодо якого здійснювався обшук, не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України.

Адвокат ОСОБА_3 у скарзі зазначає про хибність твердження детектива з приводу того, що мобільні телефони не мають статусу тимчасово вилученого майна та відповідно додатково не потребують накладення на них арешту, а відтак мають якнайшвидше бути повернуті володільцю.

Однак такі доводи скаржника слідчий суддя вважає необґрунтованими зважаючи на те, що вилучене в ході обшуку майно входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі й мобільні телефони, а тому вони не є тимчасово вилученим майном, відтак вимоги ч. 6 ст. 173 КПК України у цьому випадку не підлягають застосуванню.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що дії детектива відповідають нормам чинного законодавства, через що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 167, 170, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність старшого детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 11 квітня 2024 року, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1