ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/790/25
Провадження №1-кс/477/510/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

02 травня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000284 від 05 квітня 2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області, зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_1 , пенсіонера, одруженого, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2025 року слідча відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000284 від 05 квітня 2025 року за частиною четвертою статті 189 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом вимагання мешканцями Миколаївської області неіснуючого боргу у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 05 квітня 2025 року внесено відомості до ЄРДР за №0000284 та розпочато досудове розслідування з попередньою кваліфікацією за частиною четвертою статті 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 реалізуючи спільно розроблений злочинний план, спрямований на здійснення незаконної вимоги передачі чужого майна, поєднаної з погрозою розповсюдження інформації, яку б потерпілий бажав зберегти в таємниці, з корисливих спонукань, переслідуючи мету особистого незаконного збагачення систематично впродовж періоду часу з жовтня 2023 року по 01 травня 2025 року вчинили дії, направлені на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7

01 травня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна (вимаганні), з погрозами насильства над потерпілим і погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, вчинених в умовах воєнного стану.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, та з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх документів, а підозрюваний може вживати дії щодо знищення чи спотворення речей та документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідча ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_5 з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, що вказує на існування ризику передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України. В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що дії ОСОБА_5 мають систематичний, триваючий характер, то вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідча у поданому клопотанні просила слідчого суддю вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені тяжкого злочину, враховуючи його майновий стан, спосіб життя та визначити заставу у розмірі, що перевищує межі, встановлені статтею 183 КПК України з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання слідчої ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила його задовольнити; указувала про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього менш тяжкий запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання слідчого посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України, через невірну кваліфікацію дій підозрюваного. Крім того захисник посилався на недоведеність ризиків належними та достатніми доказами та з урахуванням особи підозрюваного, який займається підприємницькою діяльністю, а особою похилого віку, одружений, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт. Також захисник ОСОБА_6 посилався на необґрунтованість позиції слідчого щодо виходу за межі розміру застави, що визначена частиною п`ятою статті 182 КПК України та вважав можливим в разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави на рівні 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осі.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000284 від 05 квітня 2025 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною четвертою статті 189 КК України за фактом вимагання мешканцями Миколаївської області неіснуючого боргу у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досудовим розслідуванням цього кримінального провадження встановлено, що приблизно в жовтні 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , при невстановлених обставинах, вступив в попередню злочинну змову із своїм сином - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 під приводом повернення неіснуючого зобов`язання шляхом вимагання, поєднаного із погрозами розповсюдження інформації, яку б потерпілий бажав зберегти в таємниці.

Будучи знайомим з потерпілим протягом тривалого часу, володіючи інформацією про його спосіб життя, місце проживання, місце роботи та місця перебування останнього, інформацією про належний йому транспортний засіб, маючи копії оригіналів документів із персональними даними потерпілого (які були отримані під приводом допомоги потерпілому у вирішенні питання з РТЦК та СП щодо зняття останнього з обліку військовозобов`язаних), усвідомлюючи той факт, що потерпілий ОСОБА_7 ніколи не мав та не має жодних боргових зобов`язань перед ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , останні розробили злочинний план, відповідно до якого шляхом психологічного тиску, залякування, висловлення погроз застосування насильства до потерпілого з боку третіх осіб та розповсюдження інформації, яку б потерпілий бажав зберегти в таємниці, у разі відмови від виконання незаконних вимог.

З метою досягнення злочинної мети ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залучили до реалізації розробленого ними злочинного плану свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який з метою конспірації та надання переконливості погрозам в адресу потерпілого, мав в телефонному режимі спілкуватись з ОСОБА_7 , видаючи себе посадовою особою РТЦК та СП, погрожувати йому та примушувати систематично передавати грошові кошти.

Реалізуючи спільно розроблений злочинний план та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 систематично впродовж періоду часу з жовтня 2023 року по 01 травня 2025 року виконували активні дії, направлені на досягнення спільної злочинної мети - заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом вимагання у потерпілого грошових коштів в рахунок неіснуючого боргу в різних сумах (від 500 до 4000 доларів США щотижнево) для чого ініціювали зустрічі з потерпілим ОСОБА_7 , в ході яких особисто висловлювали останньому вимогу передачі їм грошових коштів.

При цьому потерпілий ОСОБА_7 , реально усвідомлюючи висловлені погрози та побоюючись їх реалізації, почав систематично на вимогу ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 перераховувати на банківський рахунок відкритий в АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_10 , реквізити якого повідомляв йому ОСОБА_9 , різні суми грошових коштів на виконання незаконних вимог останніх. Крім того, ОСОБА_7 передавав ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 грошові кошти в різних сумах (в доларах США та євро) в ході особистих зустрічей. В результаті вказаних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 незаконно впродовж періоду часу з жовтня 2023 року по 01 травня 2025 року отримали грошові кошти потерпілого на суму близько 70 000 доларів США (еквівалентно 2800000 гривень), які розподілили між собою, розпорядившись ними на власний розсуд.

Досудовим розслідування у цьому кримінальному провадженні також встановлено і те, що 10 квітня 2025 року приблизно о 15.00 годині ОСОБА_9 , маючи на меті особисте незаконне збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільно розробленого з ними злочинного плану, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом вимагання, попередньо узгодивши з потерпілим місце та час зустрічі, прибув за місцем роботи потерпілого ОСОБА_7 у зоомагазині, розташованому у рибному павільйоні Центрального ринку м. Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 25/14 (місце 94) з метою отримання від потерпілого ОСОБА_7 частини грошових коштів під приводом погашення неіснуючого боргу в сумі 200 доларів США.

В ході зустрічі потерпілий ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, передав ОСОБА_9 на вимогу останнього грошові кошти в сумі 200 доларів США (2 купюри по 100 доларів США кожна).

Отримані від ОСОБА_7 грошові кошти ОСОБА_9 в той же день під час зустрічі із ОСОБА_8 у м. Миколаєві передав останньому.

Крім того, 01 травня 2025 року приблизно о 09.40 годині ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , маючи на меті особисте незаконне збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільно розробленого ними злочинного плану, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом вимагання, попередньо узгодивши з потерпілим місце та час зустрічі, на автомобілі марки OPEL VECTRA, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , під керуванням ОСОБА_8 прибули за місцем роботи потерпілого ОСОБА_7 , яке розташоване у рибному павільйоні Центрального ринку м. Миколаєва за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 25/14 з метою отримання від потерпілого ОСОБА_7 частини грошових коштів під приводом погашення неіснуючого боргу в сумі 3000 доларів США. При цьому, автомобіль ОСОБА_8 припаркував в одному кварталі від павільйону.

Далі ОСОБА_9 вийшов з транспортного засобу та направився за місцем роботи потерпілого ОСОБА_7 до зоомагазину (місце 94) у рибному павільйоні, а ОСОБА_8 залишився очікувати на нього в автомобілі.

В ході зустрічі потерпілий ОСОБА_7 , діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, передав ОСОБА_9 на вимогу останнього грошові кошти в сумі 3000 доларів США (30 купюр по 100 доларів США кожна).

Отримавши гроші від потерпілого, ОСОБА_9 покинув робоче місце ОСОБА_7 та направився до ОСОБА_8 , який очікував його в автомобілі.

01 травня 2025 року, безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України.

01 травня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України, а саме у вимозі передачі чужого майна (вимаганні), з погрозами насильства над потерпілим і погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, вчинених в умовах воєнного стану.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: інформацією МУ ДВБ НПУ щодо ймовірної причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_7 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення від 04 квітня 2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; заявою потерпілого ОСОБА_7 про видачу платіжних документів про оплату на банківський рахунок АТ «Універсал Банк», відкритий на ім`я ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 01 травня 2025 року; протоколом НСРД контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 10 квітня 2025 року; протоколом затримання ОСОБА_9 ( в транспортному засобі ОСОБА_8 ) в порядку статті 208 КПК України від 01 травня 2025 року, в ході якого було проведено особистий обшук затриманого та виявлено грошові кошти отримані ним від ОСОБА_7 в сумі 3000 доларів США, банківську картку на ім`я ОСОБА_12 ; протоколами про результатами проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) №430н/т/42-14, №431н/т/42-14, №432н/т/42-14 від 25 квітня 2025 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, в тому числі матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, з яких ще не знято гриф секретності «таємно» у їх сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, які можуть охоплюватися складом злочину передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України, та в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного та його захисника, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на досліджені матеріали клопотання, слідчий суддя, на підставі оцінки отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 189 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на свободі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини четвертої статті 189 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може зникнути з місця проживання, та переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Також слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється. ОСОБА_5 з метою перешкоджання досудовому розслідуванню може мати можливість вчинити дії направленні на знищенні чи спотворення документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_5 приймав активну участь у вимаганні коштів у ОСОБА_7 , тому перебуваючи на свободі може вживати дії щодо впливу на потерпілого та інших підозрюваних шляхом умовлянь або погрожувань, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_5 мають систематичний, триваючий характер з метою отримання незаконного прибутку, що вказує на досить низький рівень його громадянської свідомості.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_5 одружений, є пенсіонером.

З наданих стороною захисту матеріалів встановлено і те, що ОСОБА_5 займається підприємницькою діяльністю, має зареєстроване місце проживання, має на своєму утриманні дружину, що вказує на досить міцні соціальні зв`язки підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній має родинну, має зареєстроване місце проживання де мешкає з родиною вже тривалий час, вперше притягається до кримінальної відповідальності, з урахуванням незадовільного стану здоров`я підозрюваного, що підтверджено долученими ним доказами, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Обираючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і характер інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, з огляду на що дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В силу вимог частини першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , наявність постійного місця проживання, обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, характеризуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою за необхідне застосувати до ОСОБА_5 домашній арешт, шляхом заборони залишати житло протягом доби, що забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 193, 194, 195, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 29 червня 2025 року включно, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати житловий будинок АДРЕСА_1 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги та виникнення інших обставин, що не залежать від його волі та пов`язані із врятуванням життя.

Покласти на строк до 29 червня 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із села Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області з урахуванням абзацу другого резолютивної частини ухвали без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_13