Справа № 464/5480/24
пр.№ 1-кп/464/207/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 06.08.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , солдата, водія взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 спричинив умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_3 26.07.2024 приблизно о 22.00 год., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , внаслідок словесного конфлікту з матір`ю ОСОБА_7 , який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілій два удари ногою в ділянку живота та два удари кулаком по правому плечі, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на правому плечі, на передній черевній ділянці, в ділянці лівого колінного суглобу, які згідно з висновком судової-медичної експертизи відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому не визнав, відмовився давати покази на підставі ст. 63 Конституції України.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні надала показання про те, що обвинувачений є її сином, з яким удвох проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Із сином у них часто виникають конфлікти. Так, в липні 2024 року ввечері з ОСОБА_3 виникла чергова сварка, в ході якої останній на неї почав кричати, після чого копнув ногою в ліву сторону живота, вдарив двічі в руку, що залишило сліди на тілі у вигляді синців. Після чого, звернулась до поліції. Зазначила, що син не працює, проявляє до неї агресію, оскільки вона відмовляється давати йому кошти, так як є пенсіонером, її пенсія є незначною. На даний час син пробачення не просив, заперечує, що наносив їй будь-які тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надала показання про те, що є родичкою потерпілої. Так, 26.07.2024 ввечері приїхала до місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки мала намір повернути потерпілій кошти. Зайшовши до квартири, побачила, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виник скандал, в якому не хотіла брати участі, а тому покинула приміщення. В подальшому, потерпіла вийшла до неї на вулицю та поїхала до неї додому, пояснила, що в неї із сином виникла суперечка, в ході якої останній наніс їй тілесні ушкодження. Зазначила, що в ОСОБА_7 були синяки на голові та животі. Відтак, викликала швидку, з метою надання потерпілій медичної допомоги. Повідомити, які саме удари наносив обвинувачений потерпілій не змогла, оскільки пройшло достатньо багато часу з моменту події. Однак, підтвердила, що покази, які надавала дізнавачу, в тому числі під час слідчого експерименту підтримує, оскільки брала участь у слідчих діях безпосередньо після події. Вказала, що їй відомо, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 часто виникають конфлікти та сварки.

Як вбачається з протоколу прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.08.2024, ОСОБА_7 звернулась із заявою, в якій просила вжити заходів щодо сина ОСОБА_3 , який 26.07.2024 близько 22.00 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, пр-т Червоної Калини, 39/134, умисно наніс два удари правою ногою по животі та два удари по правій руці зверху, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта №574 від 06.08.2024, у ОСОБА_7 виявлено синці на правому плечі, на передній черевній стінці, в ділянці лівого колінного суглобу, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 26.07.2024, і відносяться до легкого ступеня тяжкості.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2024, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , вбачається, що в ході його проведення свідок продемонструвала, що 26.07.2024 близько 22.00 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, пр-т Червоної Калини, 39/134, побачила, як ОСОБА_3 наніс 2 удари по животі своєї матері та 2 удари наніс по лівій руці.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 06.08.2024, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , вбачається, що в ході його проведення потерпіла продемонструвала, що 26.07.2024 близько 22.00 год., перебуваючи за адресою: м. Львів, пр-т Червоної Калини, 39/134, ОСОБА_3 наніс їй 2 удари по животі своєї матері та 2 удари наніс по лівій руці.

Кваліфікуючи діяння ОСОБА_3 , суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України кримінальна відповідальність настає у разі спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які перебувають у сімейних відносинах як син та матір, 26.07.2024 приблизно о 22.00 год. виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 наніс потерпілій два удари ногою в ділянку живота та два удари кулаком по правому плечі, внаслідок чого на правому плечі, на передній черевній ділянці, в ділянці лівого колінного суглобу в потерпілої з`явились синяки, які утворились від дії тупих предметів, та відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази суд визнає такі належними, допустимими, достатніми та такими, що у сукупності доводять фактичні обставини справи, виключають будь-яке інше розумне пояснення події, що мала місце 26.07.2024, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено та обвинувачений є винним у його вчиненні, а його вина доведена поза розумним сумнівом.

З огляду на це, протиправні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки останній спричинив умисне легке тілесне ушкодження.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, є кримінальним проступком.

При вивченні особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львів, українець, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 , солдат, водій взводу безпілотних авіаційних комплексів розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_1 , за місцем проходження служби характеризується посередньо, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується добре, на обліках у КНП ЛОР «ЛОМЦП та ТУ», КНП ЛОР «ЛОКПД» не перебуває, раніше не судимого, 27.12.2023 відносно нього скеровано до Личаківського районного суду м. Львова обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За таких обставин, суд враховуючи, те що ОСОБА_3 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, за відсутності пом`якшуючих обставин, при альтернативності санкції вказаної статті, за вищевикладених обставин, покарання у виді громадських та виправних робіт становитиме надмірний тягар для останнього, тому необхідним та виправданим є покарання у виді штрафу в мінімальній межі у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 125 КК України та керуючись, ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1