Провадження №: 1-кс/336/386/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання

старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 ,

у досудовому розслідуванні, №0000602, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, українець, який має середню освіту, одружений, який не має на утримані неповнолітніх дітей, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, яким просить застосувати щодо вищевказаного підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий наполіг на клопотанні, а прокурор підтримав його доводи, просив про задоволення поданого клопотання.

Захисник, з думкою якої погодився і підозрюваний, заперечив на подане клопотання, вказуючи на достатність запобіжного заходу, не повязаного з ізоляцією.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

20 квітня 2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 про те, що він підозрюється у зберіганні боєприпасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вказаної підозри, досудовим розслідуванням встановлено, у невстановлений слідством час, але не раніше 01.02.2025, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на незаконне зберігання боєприпасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, незаконно приніс до місця свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , 4 (чотири) бойові гранати «Ф-1» промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів, а також 4 (чотири) бойові уніфіковані підшивачі дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями, відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху)та містять у собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1г, азид свинцю масою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г кожен, які ОСОБА_6 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, до 19.04.2025.

Надалі, 19.04.2025 в період часу з 17:01 години до 17:50 години, під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено 4 (чотири) бойові гранати «Ф-1» промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів, а також 4 (чотири) бойові уніфіковані підшивачі дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями, відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху)та містять у собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1г, азид свинцю масою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г кожен, які ОСОБА_6 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу. ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, в порушення вимог Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, без передбаченого законом дозволу, зберігав за місцем свого тимчасового мешкання: АДРЕСА_2 , 4 (чотири) бойові гранати «Ф-1» промислового виготовлення, які відносяться до бойових припасів, а також 4 (чотири) бойові уніфіковані підшивачі дистанційної дії типу УЗРГМ промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але являються самостійними вибуховими пристроями, відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху)та містять у собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1г, азид свинцю масою 0,2г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г кожен. Згідно висновку експерта від 20.04.2025№ СЕ-19/108-25/8754-ВТХ надані на дослідження предмети еліпсоїдної форми є корпусами бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 промислового виготовлення, які до бойових припасів та вибухових пристроїв не відносяться, але містять в собі заряди бризантної вибухової речовини - тротил, масою 50-56 г в кожному;

надані на дослідження предмети складної циліндричної форми є бойовими уніфікованими підривачами дистанційної дії УЗРГМ, УЗРГМ-2 промислового виготовлення, які до бойових припасів не відносяться, але є самостійними вибуховими пристроями і відносяться до засобів підриву (ініціювання вибуху) та містять в собі ініціюючу вибухову речовину ТНРС масою 0,1 г, азид свинцю масою 0,2 г та бризантну вибухову речовину підвищеної потужності ТЕН або гексоген масою 1 г в кожному.

Надані на дослідження корпуси бойових ручних оборонних осколкових гранат Ф-1 в конструктивному поєднанні з будь-яким з наданих на дослідження бойових уніфікованих підривачів дистанційної дії УЗРГМ, УЗГМ-2 є бойовими ручними оборонними осколковими гранатами Ф-1 промислового виготовлення, які є вибуховими пристроями військового призначення та відносяться до бойових припасів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджено наданими суду доказами, а саме:

?Протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , від 19.04.2025;

?Речовими доказами та постановою про визнання речовими доказами від 19.04.2025;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

?Висновком судової експертизи Запорізького НДЕКЦ МВС України №КСЕ-19/108-25/8754 від 20.04.2025

Разом з цим суддя враховує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінально караного правопорушення може бути підставою для обрання запобіжного заходу лише у сукупності з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і вважає що прокурор, як і слідчий, не довів наявність ризиків вчинення підозрюваного, що перебуває на волі, дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, можє вдатися до відповідних дій, зокрема, переховуватися від суду.

Наведене дає суду достатні підстави вважати наявним щодо обвинуваченого ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Твердження прокурора про наявність інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо підозрюваного, ґрунтуються на припущеннях, доказів на підтвердження зазначених обставин не надано.

Крім цього, слідчим чи прокурором не наведені жодні докази, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний буде ухилятись від слідства та суду, незаконно впливати на свідка чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 177, 179, 180, 184,193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Звільнити негайно з-під варти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 20-00 год. поточного дня до 6-00 год. наступного дня, строком до 19 червня 2025 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Цю ухвалу передати для виконання ВП № 3 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області за місцем проживання обвинуваченого, зобов`язавши названий орган негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченим, захисникам обвинувачених та прокурору.

Повний текст ухвали буде проголошено о 9-00 год. 22.04.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1