Єдиний унікальний номер судової справи 201/7526/25
Номер провадження 1-кп/201/1020/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Дніпро

вул. Юрія Горовця, буд. 13

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене 22 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зі слів маючого дві вищі освіти, розлученого, маючого на утримані неповнолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2025 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемога біля буд. 108, вступив в словесний конфлікт з неповнолітньою ОСОБА_4 , в ході якого на ґрунті особистих неприязних відносин з останньою, у нього раптово виник умисел на спричинення останній умисного легкого тілесного ушкодження.

Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, знаходячись навпроти неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 на відстані приблизно до 1 метру правою ногою завдав їй один удар в черевну область, після чого ОСОБА_4 почала прикриватися руками у місці нанесеного удару.

Далі, ОСОБА_7 продовжуючи вчиняти неправомірні дії наблизився до неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та правою ногою завдав один удар в черевну область одночасно потрапивши у кисть лівої руки, якою остання прикривалася, ліве стегно та лівий колінний суглоб, чим спричинив неповнолітній потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: відриву нігтьової пластини від ложа четвертого пальця лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також п`ять синців передньої черевної стінки, лівої верхньої кінцівки, які, як кожне окремо, так і в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відриву нігтьової пластини від ложа четвертого пальця лівої кисті, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести діб, але не більше як три тижні (21 день) та п`ять синців передньої черевної стінки, лівої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_10 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Далі в той же день, 20 квітня 2025 року о 19 годині 30 хвилин знаходячись у вказаному місці та у вказаний час до ОСОБА_7 підійшла ОСОБА_6 з метою припинити протиправні дії ОСОБА_7 , який вступив в словесний конфлікт з останньою, в ході якого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник злочинний умисел на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, знаходячись навпроти потерпілої ОСОБА_6 на відстані до 1 метру ногою наніс їй один удар в черевну область, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій черевній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_10 , які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому проступків визнав, проте стверджував, що події того дня пам`ятає погано.

Неповнолітню потерпілу ОСОБА_4 він знає, це донька його колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою він одружився у червні 2024 року та розлучився в січні 2025 року. Потерпілу ОСОБА_6 до інкримінованих подій не знав.

20 квітня 2025 року він святкував «Великдень» у компанії своєї співмешканки ОСОБА_11 та товаришів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , упродовж святкування вони вживали алкогольні напої, він особисто випив 200 300 грам віскі. В цей же день, після 19 години вони разом поверталися додому та проходили біля 3 під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де сиділа ОСОБА_4 із своїми товаришами.

Під час того, як вони проходили потерпіла ОСОБА_4 стала словесно ображати його та його співмешканку, на що він також відповів образливими висловлюваннями. Проте потерпіла ОСОБА_4 продовжувала висловлювати образи та провокувати його на конфлікт. Він був обурений такою поведінкою потерпілої та розлючений, не пам`ятає яку кількість ударів він наніс ОСОБА_4 , стверджував, що намагався вдарити останню ногою лише в область сідниць, однак вона прикривалася рукою і він попав по руці.

В цей момент до нього підійшла потерпіла ОСОБА_6 , яка була у стані алкогольного сп`яніння, зробила зауваження за те, що він вдарив неповнолітню ОСОБА_4 та почала його дряпати, на що він ногою вдарив останню в область живота.

Після вказаних подій він був затриманий співробітники поліції. В подальшому, з потерпілими не спілкувався, вибачення не просив. Стверджував, що щиро розкаявся у скоєному та просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого ОСОБА_7 вона раніше не знала, з неповнолітньою ОСОБА_4 вона знайома, оскільки остання навчається у школі разом з її дітьми.

20 квітня 2025 року вона з сусідами сиділа за столом біля під`їзду 3 будинку № 108 по вулиці Набережна Перемоги у місті Дніпро та святкувала «Великдень». З ними була неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 та інші діти, які гралися у дворі. Приблизно після 19 години біля них проходив обвинувачений ОСОБА_7 разом із чоловіком та жінкою, який був у стані алкогольного сп`яніння і висловлювався нецензурною лайкою в бік дітей. Вона зробила обвинуваченому ОСОБА_7 зауваження, на яке останній не відреагував. Далі підійшла потерпіла ОСОБА_4 і теж зробила зауваження, на що ОСОБА_7 відповів їй нецензурною лайкою на ґрунті чого між ними виник словесний конфлікт. В ході конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 наніс 1 удар ногою в область стегна потерпілої ОСОБА_4 , 3 удари ногою в область паху потерпілої ОСОБА_4 від яких остання прикривалася рукою. В результаті нанесених ударів у ОСОБА_4 пішла кров. Також обвинувачений долонею намагався нанести кілька ударів в область голови та обличчя ОСОБА_4 .

Вона стала захищати неповнолітню ОСОБА_4 та намагалася відштовхнути обвинуваченого, на що останній кулаком намагався нанести їй удар в область обличчя, від якого вона ухилилася, а далі ногою наніс удар в пах, після якого вона впала.

Після чого, обвинувачений був затриманий працівниками поліції, які приїхали на виклик.

Далі, на місце події приїхала швидка медична допомога. Додала, що їздила на медичний огляд з приводу нанесених їй легких тілесних ушкоджень. Вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 не відшкодував їй завданих збитків, вибачення не просив та просила призначити суворе покарання.

В судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_7 колишній чоловік її матері, з яким у неї склалися напружені відносини. Потерпілу ОСОБА_6 знала, відносини нормальні, навчається з її дітьми у школі.

20 квітня 2025 року вона упродовж дня святкувала «Великдень» з своїми друзями. Приблизно після 19 години вона знаходилася на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 з друзями та їх батьками. В цей час повз них проходив обвинувачений ОСОБА_7 з своєю співмешканкою та іншими чоловіками, який був у стані алкогольного сп`яніння та висловлювався в адресу оточуючих нецензурною лайкою. Між обвинуваченим та батьком її друга ОСОБА_14 виник конфлікт, до них підійшла ОСОБА_6 , яка зробила ОСОБА_7 зауваження. В ході цього конфлікту обвинувачений ОСОБА_15 намагався нанести удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , однак остання ухилилася від удару, після чого ОСОБА_15 ногою наніс їй удар в область паху.

Далі, обвинувачений ОСОБА_7 почав ображати її та її матір, яка була відсутня під час конфлікту, на ґрунті чого між ними сталася словесна сварка з нецензурною лайкою. В ході конфлікту обвинувачений ОСОБА_7 намагався нанести їй удар рукою в область голови, однак вона ухилилися, після чого, обвинувачений наніс їй удар ногою в область стегна, а далі ще один удар в область паху від якого вона прикрилася рукою, у зв`язку із чим, удар прийшовся по руці, з якої пішла кров. Далі ОСОБА_7 намагався вдарити її в обличчя. Після чого, потерпіла ОСОБА_6 відвела її до лавки. На місце приїхали працівники поліції та швидка медична допомога, обвинуваченого ОСОБА_7 затримали, а її відвезли до лікарні, де їй надали відповідну медичну допомогу.

Вказала, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 вона отримала легкі ушкодження у вигляді відриву нігтьової пластини на пальці лівої кисті, синці в області живота та на стегнах. Просила призначити обвинуваченому ОСОБА_7 суворе покарання.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_5 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_7 її колишній чоловік, з яким вона розлучилася у січні цього року, неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 її донька, ОСОБА_6 їх сусідка.

20 квітня 2025 року вона святкувала «Великдень» в іншій компанії і не була очевидцем подій, що трапилися з її донькою. В цей день ввечері їй зателефонувала її старша донька та повідомила про те, що ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_3 , і вони у лікарні.

Наступного дня, вона із своєю донькою ОСОБА_4 поїхала до медичного закладу для проведення судово-медичної експертизи з метою фіксації отриманих тілесних ушкоджень. Після цих подій вона з обвинуваченим ОСОБА_7 не спілкувалася.

Просила призначити обвинуваченому ОСОБА_7 суворе покарання за вчиненні кримінальні проступки.

Проаналізувавши покази обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_5 у їх сукупності встановлено, що 20 квітня 2025 року о 19 годині 30 хвилин на відкритій ділянці місцевості біля буд. 108 по вулиці Набережна Перемоги в місті Дніпрі між ОСОБА_7 та потерпілими виник словесний конфлікт в ході якого обвинувачений наніс вказаним особам тілесні ушкодження.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував ступінь тяжкості спричинених потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Такі покази обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 у своїй сукупності узгоджуються між собою та іншими дослідженими під час судового розгляду доказами, а тому суд приймає їх до уваги, між тим, наявність деяких розбіжностей щодо причин конфліктної ситуації та його початку не впливають на встановлені судом обставини та факт спричинення потерпілим тілесних ушкоджень.

Окрім показань обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_5 , вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

З витягу з кримінального провадження № 0000030 встановлено, 22 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_6 внесені відомості за ознакою кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

З рапорту старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 12.06.2025 року із вхідним № 24353 встановлено, що в діях ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

З витягу з кримінального провадження № 0000030 встановлено, що кримінальне провадження за заявою потерпілої ОСОБА_6 від 22 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та кримінальне провадження за заявою ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 від 12 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України об`єднані в одне провадження.

З протоколу огляду місця події від 20 квітня 2025 року встановлено, що слідчим СВ відділення поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_16 проведено огляд загальнодоступної ділянки місцевості розмірами 10х10 метрів, що знаходиться між входом до під`їзду 3 корпусу будинку № 108 по вул. Набережна Перемога в місті Дніпро. Ділянка місцевості має асфальтне покриття та знаходиться поруч з лавками для відпочинку та дитячого садочка. В ході огляду нічного не вилучено.

З довідки лікаря-травматолога КП «РМЦРЗ» ДОР від 20 квітня 2025 року встановлено, що ОСОБА_17 , 15 річного віку, має рану четвертого пальця нігтьової пластини.

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 1086 від 22 квітня 2025 року встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявленні тілесні ушкодження: відрив нігтьової пластини від ложа четвертого пальця лівої кисті, п`ять синців передньої черевної стінки, лівої верхньої кінцівки, що спричинені від шести травматичних впливів тупого (тупих) твердого предмету (предметів), в термін на який вказує обстежувана, тобто 20 квітня 2025 року.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

З акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 1088 від 22 квітня 2025 року встановлено, що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявлено тілесне ушкодження у вигляді: синця в лівій лобковій ділянці, що спричинений від дії тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін, на який вказує обстежувана.

Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки.

З висновку експерта № 1466е від 26.05.2025 року встановлено, що на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , враховуючи відомі обставини справи, дані протоколу проведення слідчого експерименту, акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 1088 від 22.04.2025 року у останньої виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в лівій лобковій ділянці.

Враховуючи характер та ступінь ознак загоєння виявленого у неї тілесного ушкодження, можна вказати, що воно могло утворитися за 1-2 доби до моменту огляду, тобто в термін, на який вказує обстежена та дізнавач у постанові.

За своїм характером виявлене тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

Виявлене тілесне ушкодження не відображає на собі характерологічні особливості травмуючого предмету (предметів), можна лише вказати, що тілесне ушкодження спричинене від не менше однієї механічної дії тупого твердого предмету (предметів) за механізмом удару.

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявленого у ОСОБА_6 тілесного ушкодження, можна вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту.

Локалізація та характер виявленого тілесного ушкодження у ОСОБА_6 відповідає механізму його утворення, на який вказує остання в ході проведення слідчого експерименту за її участі.

З висновку експерта № 1330е від 15.05.2025 року встановлено, що на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи відомі обставини справи, у останньої виявлені тілесні ушкодження: відрив нігтьової пластини від ложа четвертого пальця лівої кисті, п`ять синців передньої черевної стінки, лівої верхньої кінцівки, що спричинені від шести травматичних впливів тупого (тупих) твердого предмету (предметів), в термін на який вказує обстежувана, тобто 20 квітня 2025 року.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді відриву нігтьової пластини від ложа четвертого пальця лівої кисті відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців передньої черевної стінки, лівої верхньої кінцівки, як кожен окремо, так і у сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Характер та різноплощинне розташування встановлених тілесних ушкоджень виключає можливість їх виникнення внаслідок самовільного падіння з висоти власного зросту на рівне тверде покриття.

Механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту, проведеного 13 травня 2025 року за участі потерпілої ОСОБА_4 .

З протоколу проведення слідчого експерименту від 13 травня 2025 року встановлено, що старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченко, буд. 7, в присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_6 , статиста ОСОБА_19 проведено слідчий експеримент, під час якого потерпіла на статисті відтворила механізм спричинення ОСОБА_7 їй тілесних ушкоджень в ході конфлікту, що стався 20 квітня 2025 року приблизно о 19 годині 30 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги біля буд. 108.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 13 травня 2025 року встановлено, що старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 біля приміщення відділу комісійних судово медичних експертиз потерпілих, обвинувачених та інших осіб ОСУ «ДОБ СМЕ», в присутності понятих, за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та її законного представника ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_20 , експерта ОСОБА_21 , спеціаліста ОСОБА_22 , проведено слідчий експеримент, під час якого потерпіла відтворила механізм спричинення ОСОБА_7 їй тілесних ушкоджень в ході конфлікту, що стався 20 квітня 2025 року приблизно о 19 годині 30 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги біля буд. 108.

З протоколу огляду від 19 травня 2025 року встановлено, що старшим дізнавачем сектору дізнання ВП ї №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_18 проведено огляд диску марки «Axent» 4.7 gb на якому міститься інформація, яку надав добровільно свідок ОСОБА_23 .

На вказаному вище диску міститься два відео файли з назвами «2025-05-19 аt 20.21.31», «2025-05-19 аt 20.21.46»

З оглянутого відеозапису з назвою «2025-05-19 аt 20.21.31» встановлено, як до чоловіка із голим торсом підходить дівчина, чоловік із голим торсом повертається до останньої обличчям та своєю ногою б`є жінку, після удару вказана жінка присідає на коліна, при цьому тримаючись руками за низ живота.

З оглянутого відеозапису з назвою «2025-05-19 аt 20.21.46» встановлено, як жінка стоїть обличчям до чоловіка із голим торсом, чоловік правою рукою замахується та проводить біля обличчя, далі вказані особи розмовляють нецензурною лайкою, далі чоловік із голим торсом наближається до дівчини та своєю ногою б`є дівчину між ніг.

Під час судового розгляду був досліджений вказаний відеозапис, після перегляду якого обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що на цьому диску зафіксовані події та конфліктна ситуація того дня, в ході якої він наніс потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

З висновку психолога за результатами проведення допиту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 15.06.2025 року встановлено, що ОСОБА_24 пережила комплексну психологічну та фізичну травму. Це не був одноразовий інцидент, а кульмінація тривалого періоду хронічного психологічного та фізичного насильства. Напад 20 квітня, включаючи вербальні образи (особливо щодо її матері) та жорстокі фізичні удари, спричинив значний стрес. Наявність свідків, які не змогли повністю запобігти насильству, може додатково посилити відчуття безпорадності. Цей досвід може призвести до формування посттравматичного стресового розладу, порушень самооцінки, довіри та проблем у побудові здорових стосунків у майбутньому.

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_6 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

Отже, з урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що діяння, які вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 дійсно мали місце, в його діях наявний склад кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він своїми діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та умисне легке тілесне ушкодження, а тому підлягає покаранню за вчинення таких кримінальних проступків.

Окремо, слід зазначити, що з отриманих судом показів обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_4 випливає, що ОСОБА_7 вживав алкогольні напої до інкримінованих йому подій, проте, стороною обвинувачення ця обставина у вину обвинуваченому не ставиться.

Судовий розгляд відповідно до ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, тож надання відповідної правової оцінки цим обставинам буде виходити за межі цього розгляду.

Тож, з огляду на положення ст. 337 КПК України та висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, суд не може вийти за його межі, а також врахувати цю обставину, як таку, що обтяжує покарання.

Оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_7 надані під час його допиту в частині того, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 була ініціатором конфліктної ситуації та спровокувала його на вчинення протиправних дій, суд вважає їх непереконливими, адже потерпіла є п`ятнадцятирічною дівчиною і будь-яка поведінка останньої не виправдовує протиправних дій обвинуваченого та спричинення ним тілесних ушкоджень, що є неприпустимим, тим більше, будь-якої загрози ОСОБА_4 для обвинуваченого не становила і умов для необхідної оборони не існувало.

До того ж, такі покази обвинуваченого ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження, та спростовуються показами потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Покази обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що він не пам`ятає кількості ударів та механізму спричинення потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а також твердження, що він лише хотів вдарити ОСОБА_4 по сідницях, є хибними та такими, що спростовуються показами потерпілих та дослідженими доказами у їх сукупності.

Тому, до таких показів обвинуваченого ОСОБА_7 суд відноситься критично та розцінює, як спосіб захисту з метою уникнення більш суворого покарання, не яке останній заслуговує.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

З огляду на приписи ст. 65 КК України суд при призначенні покарання має врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Саме ж призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду під час призначення покарання є: кримінально-правові, відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання, конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані в сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Отже, насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії проступків.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_7 зі слів має 2 вищі освіти (економічну та психологічну), розлучений, має неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 1 ст. 173-2, ст. 173, ст. 185 КУпАП, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 під час свого допиту стверджував, що свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнає та не оспорює, що внаслідок його протиправних дій потерпілим спричинені легкі тілесні ушкодження, суд вважає, що така позиція останнього не є щирою і покликана мотивом уникнення суворого покарання за вчинене, а його посткримінальна поведінка не свідчить про дійсне каяття.

До того ж, Верховний Суд неодноразово зауважував, що щире каяття повинно мати не формальний характер, оскільки воно характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину. Це ставлення виявляється в тому, що винний визнає свою винуватість, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див., наприклад постанову колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі № 383/1269/22, провадження № 51-667км24).

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль стосовно цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого і готовність відбувати покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає в розшуку майна, здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують її щире каяття.

Тож можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 хоча і вказав, що вину у вчиненні інкримінованих йому проступків визнає, втім, стверджував, що саме неповнолітня ОСОБА_4 спровокувала його на конфлікт і нанесення їй тілесних ушкоджень, а також те, що він лише хотів вдарити останню по сідницях, не пам`ятає кількості та механізму нанесених ударів.

Отже, виходячи саме з такої позиції обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і посилався на визнання своєї провини в інкримінованих проступках, втім, на переконання суду, не висловив щирого жалю з приводу вчиненого та не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, у добровільному порядку не відшкодував заподіяні потерпілім збитки та не усунув завдану шкоду ані під час досудового слідства, ані під час проведення судового розгляду, з потерпілими після подій того дня не спілкувався і не приніс вибачень, що свідчить про відсутність у ОСОБА_7 такого суб`єктивного ставлення до вчиненого та його наслідків, яке притаманне щирому каяттю.

Отже, така посткримінальна поведінка обвинуваченого свідчить про бажання ОСОБА_7 уникнути відповідальності та покарання за вчинене, на яке він заслуговує.

Тож, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про щире каяття у скоєному є непереконливими та такими, що пов`язані з намаганням у такий спосіб пом`якшити покарання та отримати іспитовий строк.

З огляду на наведені у цьому вироку мотиви, суд приходить до висновку про відсутність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття.

Інших передбачених ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшуючих обставин не встановлено.

Відтак, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних проступків, зважає на їх конкретні обставини та наслідки, враховує посткримінальну поведінку обвинуваченого, який не намагався усунути спричинену шкоду, не попросив пробачення і не висловив щирий жаль щодо вчинених ним протиправних дій, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, зважає на позицію неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_6 , та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та вважає, що останньому має бути призначене покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України та громадські роботи в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив декілька кримінальних проступків, а тому останньому має бути призначене покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, і запобіжні заходи, не застосовувались.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Під час судового розгляду стороною обвинувачення повідомлено, що судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- DVD-R диск марки «Ахеnt» 4.7 Gb, 16х, 120 min, на якому знаходяться 2 відеозаписи під назвами «2025-05-19 аt 20.21.31» та«2025-05-19 аt 20.21.46», СD-R диск марки «Verbatim», 700 mb, 52х, 80 min, на якому знаходиться відеозапис під назвою «D01_2805», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в провадженні суду - необхідно зберігати в цих матеріалах.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадськими роботами на строк 160 годин;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- DVD-R диск марки «Ахеnt» 4.7 Gb, 16х, 120 min, на якому знаходяться 2 відеозаписи під назвами «2025-05-19 аt 20.21.31» та «2025-05-19 аt 20.21.46», СD-R диск марки «Verbatim», 700 mb, 52х, 80 min, на якому знаходиться відеозапис під назвою «D01_2805», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в провадженні суду - необхідно зберігати в цих матеріалах.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_25