Справа № 317/6737/24
Провадження № 1-кп/317/559/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000335 від 20.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхній Майдан Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, проходить службу у Збройних Силах України на посаді старшого водія 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, діючи умисно, в порушення вимог «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами». затвердженого постановою № 340 Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року, наприкінці жовтня 2021 року (більш точний час встановити в ході судового розгляду не вдалось), при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно придбав завідомо підроблений документ -посвідчення водія НОМЕР_2 від 19.04.2019, на його ім`я, усвідомлюючи при цьому, що він являвся особою, яка не має права керування транспортним засобом.

20 серпня 2024 року приблизно о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , перетинаючи блокпост 3-07 за адресою: Запорізька область, Запорізький район, біля с. Новоолександрівка, за допомогою транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, до якого закріплені державні реєстраційні знаки НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції. На вимогу працівників поліції надати документ, що посвідчує право керуванням транспортним засобом ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, пред`явив працівникам поліції завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 19 квітня 2019 року Територіальним сервісним центром МВС №2641, що виготовлений за допомогою струменевого способу друку, який не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які знаходяться офіційному обігу на території України, оскільки має розбіжності у розмірі бланку, способі виготовлення, якості відображення дрібних деталей, нечітким та частково відсутнім мікротекстом, спеціальними елементами захисту, саме відсутність ІЧ-та УФ-захисту, кольорами та відтінками барвних матеріалів, тим самим використав завідомо підроблений документ.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав, надав пояснення, що приблизно наприкінці жовтня 2021 року придбав посвідчення водія у незнайомої йому людини, розуміючи при цьому що воно є підробленим. 20 серпня 2024 року у першій половині дня його було зупинено на блок-посту, що розташований поблизу с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, за напрямком у м. Запоріжжя. На вимогу співробітника поліції він пред`явив йому посвідчення водія, на що останній відразу повідомив ОСОБА_4 , що воно є підробленим. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують його особу а також висновку судової експертизи в частині витрат на проведення експертизи. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінивши встановлені по справі обставини, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно із ст. 67 КК України, не встановлені.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з того, що останній раніше не судимий, є військовослужбовцем, який на даний час проходить військову службу, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місця реєстрації та проживання, за місцем несення служби характеризується позитивно.

Враховуючи вказані вище обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинений обвинуваченим кримінальний проступок не спричинив тяжких наслідків, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України. Таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати по справі за проведення судової експертизи відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Керуючись ст. 15, 50, 65-68, 358 КК України, ст. 100, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 3029,12 грн (три тисячі двадцять дев`ять гривень 12 копійок).

Речові докази:

посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 із серійним номером НОМЕР_2 , упаковане до спец. пакету №5618119, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1