Справа № 357/6241/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000780 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Коженики Білоцерківського району Київської області, громадянки України, вдови, з вищою освітою, маючої на утриманні неповнолітнього сина, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачена - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2025 року близько о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , перебувала поруч з квартирою АДРЕСА_2 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_5 . У вказаний час між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник конфлікт внаслідок розбіжностей в поглядах на побутові теми.

Під час указаного конфлікту, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, фізично переважаючи ОСОБА_3 , обурюючись наявністю у неї власної думки, наніс їй не менше трьох ударів долонею в обличчя та штовхнув останню, від чого вона впала на бетонне покриття підлоги.

В подальшому ОСОБА_3 забігла до приміщення квартири АДРЕСА_3 та зачинила вхідні двері. ОСОБА_5 почав гучно стукати в двері, висловлюючи в її адресу нецензурну лайку та погрожуючи фізичною розправою.

В цей час ОСОБА_3 , відчуваючи страх перед ОСОБА_5 , усвідомлюючи неминучість продовження застосування ОСОБА_5 відносно неї фізичного насильства, зайшла на кухню та взяла для самозахисту кухонного ножа. ОСОБА_5 в цей час продовжував лаятись, погрожувати та бити в двері, вимагаючи щоб ОСОБА_3 їх відчинила.

З метою недопущення порушення громадського порядку, висловлення сусідами скарг та пошкодження дверей, ОСОБА_3 була змушена їх відчинити. В цей час ОСОБА_5 , вхопив ОСОБА_3 за одяг та, застосовуючи фізичну силу, всупереч її волі, витягнув за межі квартири, де наніс декілька ударів долонею руки в обличчя та штовхнув обома руками в груди, внаслідок чого ОСОБА_3 вдарилась спиною та потилицею об стіну.

В цей час, ОСОБА_5 , продовжуючи висловлюватись на адресу ОСОБА_3 нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою, маючи намір далі наносити останній удари по тілу, почав скорочувати з нею відстань.

У свою чергу ОСОБА_3 розцінуючи поведінку ОСОБА_5 , як загрозу для свого життя та здоров?я, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , який був налаштований агресивно та фізично її переважав, з метою захисту і для запобігання в подальшому нанесення їй тілесних ушкоджень, не оцінивши небезпечності посягання та обставин захисту, маючи при цьому можливість захистити свої інтереси без заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, оскільки захист явно не відповідав характеру нападу, нанесла один удар кухонним ножем, який був при ній, в область черевної порожнини ОСОБА_5 чим спричинила ушкодження у вигляді рани на животі справа, ушкодження печінки, крові у черевній порожнині, м`язів передньої черевної стінки, очеревини, заочеревинного крововиливу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 124 КК України.

Між сторонами кримінального провадження - потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 досягнуто та підписано угоду про примирення від 14.05.2025. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 після роз`яснення їй суті обвинувачення, визнала свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони. Також пояснила суду, що вона розуміє права, надані їй законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі, готова виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просила затвердити зазначену угоду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України, віднесений до нетяжкого злочину, а отже угода відповідає вимогам закону.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої.

Крім того, обвинуваченій ОСОБА_6 роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.

Потерпілому ОСОБА_5 відповідно до умов угоди роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі.

Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій, відповідно до п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 14.05.2025, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України та призначити узгоджену в угоді міру покарання

- за ст. 124 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази:

- штани сірого кольору зі слідами РБК, светр сірого кольору зі слідами РБК, кросівки із шкарпетками, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду від 02.04.2025.

- 9 ножів, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, повернути ОСОБА_3 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду від 02.04.2025.

-фліску чорного кольору, куртку темно-синього кольору та ганчірку білого кольору, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, повернути ОСОБА_7 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду від 02.04.2025.

- змиви речовини бурого кольору, що поміщено до 6 паперових конвертів, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1