Справа № 761/3668/23
Провадження 1-кп/761/1851/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04.01.2023, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва 31 січня 2023 року надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04.01.2023, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Також оголосив письмове клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_2 , враховуючи що місцезнаходження останньої стороні обвинувачення не відоме, остання, будучи обізнаною про наявність стосовно неї кримінального провадження, до слідчого та прокурора не з`являлася, жодних клопотань не направляла, переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, а відтак, вмотивованою постановою прокурора була оголошена у розшук.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження, обґрунтовуючи тим, що незважаючи на юридичну відповідність дій сторони обвинувачення та суду вимогам КПК України, фактично підзахисна ОСОБА_6 жодних процесуальних документів не отримувала, необізнана про здійснення щодо неї на території України кримінального провадження, жодних викликів до слідчого, прокурора та суду не отримувала.

Обвинувачена ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату і час судового розгляду, у судове засідання не прибула. Жодних клопотань, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не направляла.

Вислухавши позиції сторін провадження, ретельно дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, також надані прокурором ОСОБА_4 у судовому засіданні документи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ухвали Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 листопада 2023 року, дане кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32, 33, 615 КПК України підсудне Шевченківському районному суду м. Києва.

Обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 серпня 2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 04.01.2023, стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

При цьому, відповідно до положень ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 24-1 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів, окрім інших, передбачених статтями 110, 111, 437 КК України.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що обвинувачена проживає у м. Донецьку, та здійснювала свою злочинну діяльність, яка інкримінується останній, в м. Донецьку, при цьому, відповідно до актуального, станом на день проведення підготовчого судового засідання, Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №309 (із змінами), вся територія м. Донецька є тимчасово окупованою з 07.04.2014 року.

У справі SEJDOVIC v. Italy (№ 56581/00) ЄСПЛ вирішив, що у випадках, коли обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення особа не була особисто повідомлена, то лише з її статусу втікача (latitante), обґрунтованого презумпцією з недостатньою фактологічною основою, не можна зробити висновок про те, що така особа відмовилася від свого права з`явитися до суду або захищати себе (див. Colozza, цит. в цій справі, § 28). ЄСПЛ також мав нагоду зазначити, що перш ніж стверджувати про те, що обвинувачений імпліцитно, своєю поведінкою, відмовився від важливого права, передбаченого статтею 6 Конвенції, необхідно продемонструвати, що він міг би розумно передбачити наслідки своєї поведінки (див. Jones, цит. в цій справі) (пункт 87 рішення).

В контексті надання оцінки вказаному питанню, судом враховуються і правові позиції, наведені у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі SOMOGYI v. Italy (N 67972/01), Високий Суд зазначив, що з урахуванням важливого місця права на справедливий суд у демократичному суспільстві (див., серед інших справ, Delcourt v. Belgium, рішення від 17 січня 1970 року, Series A no. 11, pp. 14 - 15, § 25 in fine) стаття 6 Конвенції покладає на кожен національний суд обов`язок перевіряти, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим/ознайомленим із провадженням щодо нього, коли, як і в цій справі це оскаржується з підстав, які відразу не видаються явно необґрунтованими.

Водночас, межі такого обов`язку, на думку суду необхідно визначати аналізуючи у сукупності положення як національного законодавства так і міжнародних стандартів прав людини, встановлених, зокрема, і ЄСПЛ.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому, що інформування особи про порушене щодо неї обвинувачення є правовим актом такої важливості, що воно має здійснюватися згідно з вимогами матеріального та процесуального права, здатними гарантувати ефективне здійснення обвинуваченим своїх прав, про що, зокрема, свідчить підпункт (a) пункту 3 статті 6 Конвенції; розпливчастого та неофіційного повідомлення недостатньо (див. T. v. Italy, цит. в цій справі, p. 42, § 28) (пункт 75 рішення).

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про розгляд даного обвинувального акту в порядку спеціального судового розгляду та долучених до нього додатків, на стадії досудового розслідування таких вимог було дотримано органом досудового розслідування, що свідчить про обізнаність обвинуваченої із самим фактом здійснення щодо неї кримінального провадження та суті пред`явлених ОСОБА_2 звинувачень.

Встановлено, що стороною обвинувачення вживались вичерпні дії задля повідомлення ОСОБА_2 про зміст повідомлення про підозру, а також неодноразово викликалася для проведення з нею процесуальних та слідчих (розшукових) дій на стадії досудового розслідування, зокрема і шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження після оголошення останньої в розшук.

08 листопада 2022 року вмотивованою постановою слідчого підозрювана ОСОБА_2 була оголошена у розшук.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2023 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно підозрюваної ОСОБА_2 .

В судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_2 належним чином повідомлена про розгляд щодо неї клопотання про здійснення спеціального судового провадження. Окрім того, прокурором надано суду підтвердження здійснення виклику ОСОБА_2 у підготовче судове засідання у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується публікаціями в газеті загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України.

Таким чином, суд вважає, що стороною обвинувачення здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, ОСОБА_2 , поза розумним сумнівом, мала усі очікувані за таких обставин можливості дізнатись, що проти неї розпочато кримінальне провадження, та суть пред`явлених звинувачень.

Водночас, на етапі судового провадження, судом зі свого боку також вживаються вичерпні заходи для повідомлення обвинуваченої про кожне судове засідання у рамках цього кримінального провадження, в межах повноважень, наданих суду чинним КПК України, зокрема повістки про виклик публікуються у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду. Крім того, додатково судом направляються повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_2 і до Офісу Генерального прокурора для публікації на відповідному сайті.

Відповідно до положень ст. 323 КПК України з моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

При цьому, судом враховується і послідовна правова позиція Верховного Суду викладена зокрема і в рішенні від 10 березня 2020 року у справі 242/3982/16-к, відповідно до якої у разі, якщо відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади, обвинувачений вважається таким, що мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, а тому мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Такий висновок Верховного Суду є усталеним, що вбачається і з подальших рішень Верховного Суду, зокрема у справі 759/7443/17 від 27.10.2021 та в справі №461/4987/16-к від 25.01.2021.

Отже судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_2 повідомлялася про підозру, а також викликалася до слідчого, прокурора та до суду у встановлений законом спосіб, однак ні до слідчого, прокурора, ні до суду не з`являлася, жодних клопотань, заяв, скарг не подавала.

Шляхом системного тлумачення норм відповідного національного законодавства, зокрема положень чинного КПК України, зокрема положень ст. 323 КПК України, в сукупності із вищезазначеними стандартами ЄСПЛ, щодо інформування особи згідно з вимогами чинного, зокрема і процесуального права, суд, виконуючи свій обов`язок перевірити, чи мав обвинувачений можливість бути поінформованим/ознайомленим із провадженням щодо нього, вважає, що ОСОБА_2 обізнана із суттю висунутих їй звинувачень, водночас вона також належним чином повідомлена як про загальний факт здійснення щодо неї судового провадження в рамках даного кримінального провадження, так і про час та дату конкретних судових засідань, що відбуваються в рамках цього судового провадження.

Як визначено ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Враховуючи наявні в кримінальному провадженні дані, суд вважає, що ОСОБА_2 відомо про здійснення відносно неї кримінального провадження, остання тривалий час переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перебуває на тимчасово окупованій території України, отже наявні підстави для здійснення щодо обвинуваченої ОСОБА_2 спеціального судового провадження (in absentia).

Разом з тим, доводи захисника ОСОБА_5 щодо необізнаності підзахисної ОСОБА_2 про існування щодо неї кримінального провадження та не направлення органами досудового розслідування їй процесуальних документів не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у ході підготовчого провадження обставинами. У свою чергу, помилковими є також твердження адвоката щодо невжиття стороною обвинувачення та безпосередньо судом всіх можливих заходів, спрямованих на виклик особи в судове засідання. Так, матеріали кримінальної справи містять виклики обвинуваченої ОСОБА_2 шляхом розміщення відповідної інформації в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», а також шляхом публікацій на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора. Більше того, згідно повідомлення заступника начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 15.11.2024 на наявні номери мобільних телефонів ОСОБА_2 було направлено повідомлення про необхідність з`явитись до Шевченківського районного суду м. Києва у судове засідання, окрім того, встановлено, що за наявною інформацією ОСОБА_2 на даний час перебуває на тимчасово окупованій території в м. Донецьк.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Враховуючи, що захисником обвинуваченого не заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, суд, керуючись положеннями ч. 2 ст. 31 КПК України, дійшов висновку про необхідність здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, захисника та обвинувачену. Повідомити обвинувачену про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-316, 323 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000005 від 04.01.2023 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, на 11 год. 00 хв. 19 грудня 2024 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Судовий розгляд здійснювати суддею одноособово.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, захисника та обвинувачену.

Повідомити обвинувачену про судовий розгляд кримінального провадження в порядку ст. 297-5, 323 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1