Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4502/18
Провадження №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2025 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000398, внесеного до ЄРДР 29.01.2017 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженця міста Чернігів, громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 10.11.2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в крайній лівій смузі проїзної частини вулиці Новокостянтинівської, яка має по три смуги для руху в кожному напрямку, зі сторони проспекту Степана Бандери в напрямку вулиці Костянтинівської в місті Києві. В цей час проїзну частину вулиці Новокостянтинівської приблизно напроти будівлі № 13/10, справа наліво по відношенню до керованого ОСОБА_7 автомобіля, перетинали три пішоходи, серед яких був ОСОБА_6 . Вказані пішоходи перетнули три смуги руху, попутного для ОСОБА_7 напрямку, та зупинились частково на подвійній суцільній смузі, а частково в крайній лівій смузі. Рухаючись у вказаному напрямку, ОСОБА_7 проявив не уважність до дорожньої обстановки, вчасно не зреагував на перешкоду для свого руху, що виражалась у наявності трьох пішоходів у його смузі руху, не зменшив швидкість аж до повної зупинки, не виконав маневр об`їзду, в результаті чого порушив Правила дорожнього руху України, а саме не виконав вимог: - п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; - п. 2.3(б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - п. 12.3: У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_7 виразились в тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вищевказаній проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не зменшив швидкість руху аж до повної зупинки, не застосував маневр об`їзду перешкоди, що виражалась у наявності трьох пішоходів в його смузі руху, та яку він об`єктивно спроможній був виявити. В результаті чого, продовжуючи рух, ОСОБА_7 скоїв наїзд керованим автомобілем на пішохода ОСОБА_6 . В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 236/Е від 23.02.2017 року отримав наступні тілесні ушкодження: «закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням геморагічних вогнищ в базальних відділах лобних часток, переломів лобної кістки зліва з переходом на верхню стінку очниці та задню стінку її, передньої та латеральної стінок правої гайморової пазухи з наявністю крові в обох пазухах, гематоми м`яких тканин параорбітального зліва, саден м`яких тканин в ділянці лівої надбрівної дуги; закрита травма правої гомілки у вигляді переломів обох гомілкових кісток в середній третині зі зміщенням уламків, саден гомілки; садна тіла. Тілесні ушкодження, що входять до комплексу закритої черепно-мозкової травми за ступенем тяжкості лише у своїй сукупності, тому вищевказана закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Морфологічні властивості виявлених переломів правої гомілки - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаної кістки так і відновлення функції правої гомілки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказана закрита травма правої гомілки за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу».

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на початку слухання справи не визнав, оспорював фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, однак, під час слухання справи по суті, вину свою визнав в повному обсязі не оспорював фактичні обставини вчинення злочину визнав позов та відшкодував його та дав показання, що він 10.11.2016 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, керував автомобілем «ВАЗ-21011», д.н.з. НОМЕР_2 , та рухався в крайній лівій смузі проїзної частини вулиці Новокостянтинівської зі сторони проспекту Степана Бандери в напрямку вулиці Костянтинівської в місті Києві. В цей час проїзну частину вулиці Новокостянтинівської перетинали три пішоходи, серед яких був ОСОБА_6 , які перетнули три смуги руху, та зупинились частково на подвійній суцільній смузі, а частково в крайній лівій смузі, і він, рухаючись у вказаному напрямку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, вчасно не зреагував на наявності трьох пішоходів у його смузі руху, не зменшив швидкість аж до повної зупинки, не виконав об`їзд, в результаті чого порушив ПДР України та скоїв наїзд на пішохода, якому було завдано тілесні ушкодження

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він виходив із офісу із двома колегами, на протилежній стороні їх чекав інший колега, який мав їх підвезти. Він перейшов частину дороги та зупинився на подвійній смузі, чекаючи щоб проїхали автомобілі з права, для того щоб пройти далі. Підземний пішохідний перехід в цьому місці є, але він розташований далі, він та його колеги вирішили перейти по верху через дорогу, в місці де вони почали переходити дорогу пішохідного переходу не має. Вони дійшли до середини дороги, зліва транспорту не було, освітлення було гарне. Він був посередині дороги, а колеги навколо нього по бокам, в місці переходу була подвійна широка смуга. Вони зупинившись прямо на роздільній смузі та чекали доки з`явиться можливість перейти дорогу, оскільки на іншій половині дороги був рух. Він стояв, не рухався, чекав можливості переходу та після цього нічого не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що вони їхали з дружиною в бік Оболоні з Подолу додому поруч з автосалоном «Баварія». На зустрічній смузі чи десь посередені підлетіла людина та впала. Він бачив не момент зіткнення, а його результат, коли був за кермом. Потерпілий був в компанії людей, він стояв недалеко біля лінії. Тіло потерпілого відірвалось від землі приблизно на 1,5-2 м.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона їхала в автомобілі з обвинуваченим, в місці ДТП ділянка дороги була не освітлена. Вона сиділа посередині на задньому сидінні з донькою. Вони рухались в крайній лівій смузі. Перед ними рухався автомобіль, всі події відбулися за секунди. Вона побачила тіні людей та крикнула коли побачила людей. В місці ДТП було темно, пішохідний перехід знаходився за 30 метрів від місця ДТП. Дві особи стояли на полосі, третя особа - потерпілий стояв поруч із полосою. Коли вони спускались із мосту, вона не бачила людей на дорозі, оскільки було темно та не було освітлення. Відбувся удар, водій не побачив спочатку осіб, гальмував відразу, удар був в передню частину автомобіля, потерпілого зачепили за ногу. Скільки було смуг для руху не пам`ятає, проте всі смуги були зайняті, ліхтар в місці ДТП не світив. Вона повідомила водія про небезпеку, обвинувачений відразу зреагував, повернув вправо, однак було вже запізно. Зіткнення відбулось за секунду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона, потерпілий і ОСОБА_11 були колегами, вони їхали з роботи, переходили дорогу, стояли на розділювальній смузі, коли проїхав автомобіль, вона впала та отримала незначні пошкодження, піднявшись побачила потерпілого, який був в крові, в ОСОБА_11 пошкоджень не було. Коли переходили дорогу автомобілів не було, вони тримались за руки, потерпілий був посередині. ОСОБА_6 був одягнений в білу куртку, собою вона його не перекривала. Вона не пам`ятає яке було освітлення, тілесні ушкодження у потерпілого помітила коли встала із землі та не бачила як саме зачепив потерпілого автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона, потерпілий та ОСОБА_10 переходили дорогу по прямій лінії, вони не довго знаходились на розділювальній смузі. По праву руку від неї був потерпілий, по ліву руку була ОСОБА_10 . По відношенню до руху автомобіля вона знаходилась перша, на дорозі було не багато автомобілів, освітлення було погане. Потерпілий був одягнений у білу куртку. Вказала, що не знає, що відбулося, вона впала та потерпілий впав без свідомості. У потерпілого була пошкоджена нога, розбита голова та багато крові. Після того, як потерпілого забрала швидка, вона поїхала додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що слідчий експеримент проводився за участю потерпілого, правильність слідчих дій засвідчено понятими, послідовність слідчих дій викладено в протоколі. Вказав, що під час проведення слідчого експерименту на місці події встановлювалась об`єктивна видимість, а не суб`єктивна. Для об`єктивної видимості потрібно було наблизитись до обстановки подібної до події. За допомогою понятих було встановлено видимість. Версія ОСОБА_7 про те, що потерпілий раптово виставив ногу понятим не висувалась, оскільки ця версія була озвучена захисником ОСОБА_13 . Під час слідчого експерименту автомобіль не приближався, а віддалявся. Відстань на якій можливо було побачити пішоходів була зафіксована. Під час проведення слідчого експерименту версія свідка не перевірялась, оскільки свідок та обвинувачений є родичами. Вказав, що в діях пішохода вбачаються порушення ПДР, однак вони не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із наїздом на потерпілого обвинуваченим, коли потерпілий знаходився на розділовій смузі.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_14 пояснив, що підтверджує складений ним висновок, йому було надано диск для проведення експертизи, він не вимагав матеріалів справи, оскільки йому було достатньо вихідних даних. Вказав, що положення камери, автомобіля та пішохода не дають можливості встановити момент наїзду.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 пояснила, їй надавались матеріали кримінального провадження. Дані були взяті відповідно до слідчого експерименту. Відстань 94 м., з якого розраховувався гальмівний шлях, була встановлена під час слідчого експерименту. Розрахунки безпечного бокового інтервалу не проводились. Швидкість руху могла бути як меншою, так і більшою ніж 54,2 км. так і 61,6 км. Вказала, що керувалась даними, які були надані на момент дослідження. При проведенні слідчого експерименту було встановлено, що пішоходи знаходились на проїжджій частині, об`єктивна видимість пішоходів - 94 м. Пішохід знаходився на небезпечній відстані від водія. Пішоходи знаходились на проїжджій частині дороги. Водій не мав права перетинати дорожню розмітку, що зазначено п. 1.3 ПДР. Для того, щоб встановити відстань, достатньо знати час і швидкість. Момент виникнення небезпеки встановлює слідчий. ОСОБА_7 мав технічну можливість об`їхати або загальмувати. Якщо у водія виникла перешкода або небезпека, він повинен вжити заходів щодо уникнення небезпеки. Зупиночний шлях був можливий від 40,0 до 59,9 км/год. Розрахунки були проведені на максимальній і мінімальній можливій швидкості.

Відповідно до витягу з ЄРДР №0000398 встановлено, що 10.11.2016 року приблизно о 21 год. 10 хв. по вул. Новокостянтинівській, 13/10 в м. Києві автомобілем «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Згідно рапорту інспектора роти № 7 батальйону № 2 УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 10.11.2016 року встановлено, що 10.11.2016 року під час патрулювання у складі екіпажу 0714, отримали виклик від чергового по місту Київ, про вчинення ДТП, яке відбулось о 21 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 13. По прибуттю виявили «ВАЗ 21011», д.н.з. НОМЕР_2 , водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , якого госпіталізувала бригада швидкої допомоги, попередній діагноз: ЗІМТ, струс головного мозку, множинні садна обличчя, комбінований перелом обох кісток лівої голені. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Відповідно до протоколу огляду місця ДТП від 11.11.2016 року встановлено, що ДТП сталося в м. Києві в нічний час на проїзній частині вул. Новокостянтинівська, 13/10 в місті Києві, автомобіль «ВАЗ-21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_7 , пошкодження передньої лівої частини транспортного засобу. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Відповідно до заяви від 04.04.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок ДТП, яка відбулась 10.11.2016 року приблизно о 21 год. 10 хв. по вул. Новокостянтинівська, 13 в м. Києві, отримав тілесні ушкодження та проходить лікування з даного приводу, просить Подільське УП ГУ НП в м. Києві згідно ст. 55 КПК України залучити його до кримінального провадження №0000395 від 29.01.2017 року, як потерпілого. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Згідно висновку експерта № 236/Е від 15.02.2017 року встановлено, що при зверненні за медичної допомогою 10.11.2016 року о 21 год. 06 хв. у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мали місце такі ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку з формуванням гемографічних вогнищ в базальних відділах лобних часток, переломів лобної кістки зліва з переходом на верхню стінку очниці та задню стінку її, передньої та латеральної стінок правої гайморової пазухи з наявністю крові в обох пазухах, гематоми м`яких тканин параорбітально зліва, саден м`яких тканин в ділянці надбрівної дуги; закрита травма правої гомілки у вигляді переломів обох гомілкових кісток в середній третині зі зміщенням уламків, саден гомілки; садна тіла. Тілесні ушкодження, що входять до комплексу закритої черепно-мозкової травми за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження. Морфологічні властивості виявлених переломів правої гомілки - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення функції правої гомілки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, тому вказана закрита травма правої гомілки за ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення саден у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Тому вказані ушкодження відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження. Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 01.03.2017 року встановлено, що в ході відкритті файлу «К-Lite_Codec_Pack_1260_Basic» було встановлено, що файл не відкривається. Під час відкриття файлу «File 5701» встановлено наступне: «три пішоходи перетинали проїзну частину в невстановленому для цього місці. Дійшовши до подвійної суцільної осьової смуги вони зупинились таким чином, що частково стояли на осьовій смузі, а частково (в тому числі ОСОБА_6 - пішохід в білій курточці) стояли в крайній лівій смузі, ближче до подвійної осьової смуги. На відео у верхньому лівому куті встановлена дата та час пригоди, яка співпадає з реальним часом. Так встановлено, що дата - 10.11.2016, час 21 год. 35 хв. Час коли пішоходи зупинились та відбувся наїзд 21 год. 31 хв. Пішоходи йдуть по узбіччю проїзної частини на зустріч транспорту, по вул. Новокостянтинівській зі сторони вул. Костянтинівської в напрямку пр-ту С.Бандери в м. Києві. Час коли пішоходи змінили напрямок руху та розпочали рух перпендикулярно проїзній частині - 21:35:14. Час коли пішоходи розпочали заходити в крайню ліву смугу - 21:35:20. Час коли пішоходи зупинились в районі подвійної суцільної смуги - 21:35:22. Час коли відбувся наїзд на пошохода в білій курточці ( ОСОБА_6 ) - 21:35:32. Тобто пішохід ОСОБА_6 перебував в кінетичному положенні на протязі 10 секунд. Перед тим, як автомобіль «ВАЗ-21011», д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв наїзд на пішохода, проїжджав біля пішоходів легковий автомобіль на двадцять дев`ятій секунді (тобто у час 21:35:29), який проїхав біля вказаних пішоходів в крайній лівій смузі, не виїжджаючи за межі своєї смуги та не наїжджаючи на пішоходів». Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 03.04.2017 року встановлено, що в ході відкритті файлу «ОСОБА_6» було встановлено наступне: «три пішоходи перетинали проїзну частину в невстановленому для цього місці. Дійшовши до подвійної суцільної осьової смуги вони зупинились таким чином, що частково стояли на осьовій смузі, а частково (в тому числі ОСОБА_6 - пішохід в білій курточці) стояли в крайній лівій смузі, ближче до подвійної осьової смуги. На відео у верхньому лівому куті встановлена дата та час пригоди, яка співпадає з реальним часом. Так встановлено, що дата - 10.11.2016, час 21 год. 35 хв. Час коли пішоходи зупинились та відбувся наїзд 21 год. 31 хв. Пішоходи йдуть по узбіччю проїзної частини на зустріч транспорту, по вул. Новокостянтинівській зі сторони вул. Костянтинівської в напрямку пр-ту С.Бандери в м. Києві. Час коли пішоходи змінили напрямок руху та розпочали рух перпендикулярно проїзній частині - 21:35:14. Час коли пішоходи розпочали заходити в крайню ліву смугу - 21:35:20. Час коли пішоходи зупинились в районі подвійної суцільної смуги - 21:35:22. Час коли відбувся наїзд на пішохода в білій курточці ( ОСОБА_6 ) - 21:35:32. Тобто пішохід ОСОБА_6 перебував в кінетичному положенні на протязі 10 секунд. Перед тим, як автомобіль «ВАЗ-21011», д.н.з. НОМЕР_2 , скоїв наїзд на пішохода, проїжджав біля пішоходів легковий автомобіль на двадцять дев`ятій секунді (тобто у час 21:35:29), який проїхав біля вказаних пішоходів в крайній лівій смузі, не виїжджаючи за межі своєї смуги та не наїжджаючи на пішоходів». Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.02.2018 року встановлено, що 19.02.2018 року о 22 год. на місці події за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 13/10 на проїзній частині в місці, де на схемі ДТП була зафіксована пляма бурого кольору схожа на кров, встановлені статистичні пішоходи, а саме: дві дівчини в темному одязі та хлопець у білій курточці. Місце розташування пішоходів - відстань 8,9 - 9,2 м. від входу до будівлі №13/10 по вул. Новокостянтинівська на відстані 0,0 - 0,3 м. від подвійної суцільної смуги. Після чого на проїзну частину, а саме: ліва смуга руху по напрямку від пр. Степана Бандери до вул. Костянтинівської, встановлений статичний автомобіль «Део-Ланос», передня частина якого була на відстані 0,0 м. до пішоходів, а праві колеса були на межі між смугами лівою та середньою, тобто на відстані 3,1 м. від подвійної суміжної смуги. Також в даній смузі встановлений статичний автомобіль «ВАЗ 21011» на відстані до подвійної суцільної смуги 0,3 м. та відстані 34 м. від своєї передньої частини до задньої частини автомобіля «Део-Ланос». Саме в такому розташуванні транспортних засобів їх поступово відтягували назад на 10, 20, 30, 40, 50, 60 м. Під час відтягування на 10 м. з робочого місця водія автомобіля «ВАЗ» разом із понятими та водієм фіксувалась об`єктивна видимість пішоходів та встановлено, що на відстані від 0 м. та до 60 м. було видно пішоходів - статистів. На кожних 10-ти метрах видимість перевірялась: із увімкненим переднім світлом фар автомобіля «ВАЗ» та з вимкненим фарами; із увімкненим світлом міського електроосвітлення та з вимкненим світлом; а також в момент наближення зустрічного транспорту із увімкненим ближнім світлом фар та в момент відсутності зустрічного транспорту. Під час експерименту встановлено, що при всіх перелічених умовах видимості статистичних пішоходів було видно на дистанції від 10 до 60 м. Фактичні дані, що містяться в цьому документі, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Відповідно до висновку експерта № 9/223 від 13.07.2017 року встановлено, що відповідно до наданого на експертизу відео файлу «ОСОБА_6.Аvi» час з моменту перетину пішоходом у білій куртці лінії дорожньої розмітки крайньої лівої смуги руху та до моменту, коли помітно пішохода у білій куртці без зміни положення його силуету за автомобілем складає 12,63 с ± 0,42 с. У зв`язку з відсутністю чітких контурів, дуже низькою якістю зображення та значною відстанню до пішохода встановити наявність, або відсутність руху окремих частин тіла в ході проведеного дослідження не виявилося можливим. Відповідно до наданого на експертизу відео файлу «ОСОБА_6.Avi» час з моменту зупинки пішохода у білій куртці у лівій частині крайньої смуги руху та до моменту, коли помітно пішохода у білій куртці без зміни положення його силуету за автомобілем складає 10,1 с ± 0,34 с. У зв`язку з відсутністю чітких контурів, дуже низькою якістю зображення, значною відстанню до пішохода та положенням автомобіля відносно нього встановити наявність руху пішохода у білій куртці перед зіткненням, а також сам момент зіткнення в ході проведеного дослідження не виявляється можливим. Виходячи з даних відео файлу «ОСОБА_6.Avi» та розмірів довжини кузова «ВАЗ-21011» - 4,043 м. середня швидкість автомобіля з яким відбулося зіткнення в момент проїзду ділянки дороги на рівні пішохода у білій куртці складає 63,29 км/год. ± 8,37 км/год. Виходячи з даних відео файлу «ОСОБА_6.Avi» та розмірів довжини кузова «ВАЗ-21011» - 4,043 м. середня швидкість автомобіля, що рухався перед автомобілем з яким відбулося зіткнення в момент проїзду ділянки дороги на рівні пішохода у білій куртці складає 39,35 км/год. ± 5,2 км/год. Виходячи з даних відео файлу «ОСОБА_6.Avi» та розмірів довжини кузова «ВАЗ-21011» - 4, 043 м., відстань від автомобіля, що рухався перед автомобілем з яким відбулося зіткнення до автомобіля з яким відбулося зіткнення, в момент ДТП складає 40,43 ± 6 м. Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.

Відповідно до висновку експерта №12-1/412 від 27.02.2018 року встановлено, що в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ-21011» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 12.3; 12.9.(б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ-21011» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 Правил дорожнього руху України не вбачається, але вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 12.3; 12.9.(б) ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21011» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 з моменту об`єктивно можливого виявлення перешкоди в своїй смузі руху мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди. З технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної події є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-21011» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_7 вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Фактичні дані, що містяться у висновку цієї експертизи, суд також визнає належними, допустимими і достовірними.

Фактичні дані, що містяться в цих документах, суд визнає належними, допустимими і достовірними.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого, потерпілих, отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.

Суд звертає увагу на послідовні, логічні і змістовні покази обвинуваченого, потерпілого та свідків, які узгоджуються з матеріалами справи, і які суд вважає правдивими і такими, які можна покласти в основу обвинувального вироку.

Належними і допустимими як джерело доказу є висновки проведених у справі судових експертиз та долучених документів, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх отримання.

Показання обвинуваченого, потерпілого та свідків підтверджуються сукупністю досліджених фактичних обставин, які містяться в матеріалах справи, які суд вважає належними, допустимими і достовірними.

Покази обвинуваченого суд вважає послідовними і такими, які відповідають фактичним обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 286 КК України, що даний злочини відносяться до категорії тяжких злочинів, на підставі ст. 12 КК України, особу винного, який раніше не судимий, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем характеризується позитивно, не працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі без застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме, що він раніше не судимий, одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, свою вину визнав, відшкодував завдані збитки добровільно відшкодував позов, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, не наполягає на призначенні покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі, суд прийшов до висновку, що він може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні обвинуваченим ініційовано питання про звільнення його від кримінального покарання згідно Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VІІІ від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року. Захисник підтримав обвинуваченого. Прокурор, потерпілий, представник не заперечили.

Суд встановивши, що ОСОБА_7 зрозумілі правові наслідки звільнення від кримінального покарання на підставі Закону «Про амністію в 2016 році» з нереабілітуючих підстав, прийшов до висновку, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінального покарання на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» .

Так, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у скоєнні дій після прийняття Закону України «Про амністію в 2016 році» №1810-VІІІ від 22.12.2016 року та набрання ним чинності 07.09.2017 року.

На цей час він має сина ОСОБА_17 1986 року народження який є інвалідом довічно, батьківський прав він не позбавлявся. Він вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, який вчинений з необережності та який не є особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України. Обмежень застосування щодо нього амністії не встановлено.

Також суд прийшов до висновку, що уточнений позов потерпілого ОСОБА_6 від 25.03.2023 року слід задовольнити та стягнути суму матеріальної шкоди з відповідача ПРАТ СК «ГАЛИЦЬКА» 15 928 грн 86 коп.

Запобіжний захід відсутній.

Суд вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з підстав передбачених п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22 грудня 2016 року.

Запобіжний захід відсутній.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити та стягнути з ПРАТ СК «Галицька» суму матеріальної шкоди 15 928 грн 86 коп .

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , в дохід держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі - 6189 грн. 04 коп.

Речові докази: два оптичних диски «DVD-R, 4.7 GB, VERBATIM - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1