Справа №523/9960/25
Провадження №1-кс/523/5424/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0002244 від 23.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, на момент ДТП працюючому на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області у спеціальному званні «сержант поліції», на теперішній час є мобілізованим військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та зі слів проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002244 від 23.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_6 .

Відповідно до даного клопотання, 23.05.2025, о 06:01 год., будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула права керування транспортними засобами категорій «В», керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним легковим автомобілем «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , здійснював рух в межах населеного пункту у світлу пору доби, в умовах необмеженої видимості та оглядовості, без опадів, за сприятливих погодних та дорожніх умов, по сухій горизонтальній та прямій у плані, без ям та вибоїн, асфальтобетонній проїзній частині вулиці Успенська, рухаючись з боку вулиці Італійська у напрямку вулиці Європейської в м. Одесі, зі швидкістю приблизно 48,3-52,7 км/год.

При під`їзді до регульованого перехрестя вулиці Успенська та вулиці Рішельєвська в м. Одесі, режим проїзду транспортних засобів на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди регулювався у першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі та дорожніми знаками, видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_6 були необмеженою, останній мав намір проїхати вказане перехрестя у прямому напрямку, проте, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рух керованого автомобіля постійно не контролював, отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились в увімкненні червоного сигналу світлофору, що забороняє рух, проявляючи злочинну самовпевненість, своєчасно дій для зниження швидкості і зупинки керованого транспортного засобу перед перехрестям не виконав, заходів що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації, не вжив, а навпаки, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, тобто діючи з необережності, проявив злочинну самовпевненість, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, наражаючи як себе, так і пасажира керованого ним автомобіля ОСОБА_8 , котра займала місце на передньому пасажирському місці, внаслідок чого виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору, при виникненні небезпеки для руху у вигляді легкового автомобіля «Lexus ES 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вулиці Рішельєвській зі сторони вулиці Троїцької у напрямку вулиці Базарної на зелений сигнал світлофора, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, а навпаки, нехтуючи особистою безпекою та безпекою свого пасажира та інших учасників дорожнього руху, створив аварійну ситуацію для водія автомобіля «Lexus ES 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , продовжив рух, не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу,

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня № 1» Одеської міської ради.

Встановлено, що ОСОБА_8 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому виростку потиличної кістки справа, закритої травми грудної клітки - контузії обох легень з ознаками розриву легеневої паренхіми справа, переломів 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го правих ребер, 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 7-го лівих ребер, переломів грудини в проекції краю рукоятки, закритого уламкового перелому правої ключиці із зміщенням уламків, яка супроводжувалась двобічним малим пневмотораксом (наявністю повітря у плевральних порожнинах) та емфіземою м?яких тканин передньої поверхні грудної клітки з частковим переходом на м?які тканини шиї (наявність повітря в товщі м?яких тканин), закритих переломів поперечних відростків тіла 5-го поперекового хребця, внутрішньо-суглобовий перелом латеральної маси крижі справа з поширенням на сакральні отвори на рівні 1-го та 3-го крижових хребців, уламкових переломів передніх країв обох вертлюгових западин, перелому тіла правої лонної кістки зі зміщенням уламків, переломів обох сідничних кісток зі зміщенням.

Вказані тілесні ушкодження утворилися в умовах ДТП 23.05.2025, складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом, що за ознакою небезпеки для життя, згідно п. 2.1.3 «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В діях водія автомобіля «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», «д», 8.7.3. «е», 8.10, 12.1 ПДР України, виконуючи в односторонньому порядку які мав технічну можливість попередити настання даної події.

В діях водія автомобіля «Lexus ES 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_9 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається.

ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість висунутої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами зокрема:

- відомостями, що містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемі до нього та ілюстративної таблиці;

- показаннями, зафіксованими у протоколі допиту водія автомобіля «Lexus ES 350» свідка ОСОБА_9 ;

- показаннями, зафіксованими у протоколі допиту пасажирки автомобіля «Toyota Corolla» потерпілої ОСОБА_8 ;

- висновком судової інженерно-транспортної автотехнічної експертизи №25-21-34-25 від 27.06.2025 з визначення справності технічного стану автомобіля «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

- висновком судової інженерно-транспортної автотехнічної експертизи №25-20-34-25 від 27.06.2025 з визначення справності технічного стану автомобіля «Lexus ES 350» реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

- висновком судової транспортно-трасологічної експертизи механізму зіткнення автомобіля «Toyota Corolla» з автомобілем «Lexus ES 350» № 2522-34-25 від 27.06.2025;

- висновком судової автотехнічної експертизи за матеріалами кримінального провадження №2688-34-25 від 01.07.2025, згідно якої експертним шляхом встановлено причинно-наслідковий зв`язок необережних дій водія автомобіля «Toyota Corolla» ОСОБА_6 з отриманням тілесних ушкоджень пасажиркою ОСОБА_8 ;

- висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 ;

- матеріалами та висновком службового розслідування, проведеного УГІ ГУНП в Одеській області стосовно участі поліцейського ОСОБА_6 в ДТП;

- іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Слідчий, приймаючи до уваги те, що підозрюваний, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, має постійне місце мешкання в Одеській області, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштований, в клопотанні просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього відповідних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказавши при цьому, що вважає необхідним застосування саме такого запобіжного засобу за місцем реєстрації підозрюваного з підстав, що зазначені у вищевказаному клопотанні. При цьому зауважив, що ч.2 ст.286 КК України не є злочином приватного звинувачення, у зв`язку з чим позиція потерпілої сторони не може бути підставою для закриття провадження.

Представник потерпілої просив відмовити в клопотанні слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки потерпіла не має претензій до підозрюваного та взагалі вважає, що кваліфікація досудовим органом була здійснена невірно.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання. Надали суду письмові заперечення, в якому зазначили щодо недоведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім того, пояснили, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем та має на утриманні мати інваліда ІІІ групи, з боку потерпілої до нього відсутні будь-які претензії, просили застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. На питання суду ОСОБА_6 пояснив, що на теперішній час мешкає у знайомих в АДРЕСА_2 , які не знають, що відносно нього розглядається питання про застосування запоібжного заходу.

При цьому, слідчим суддею враховується, що обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду з прав людини, «у п-п.» «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства (1994), суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

У зв`язку із вищевикладеним, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

У разі обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з цілодобовим домашнім арештом, останній, в міру своєї професіональної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речові докази, місцезнаходження яких йому на даний час відоме, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших осіб причетних до викриття вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, перебування підозрюваного ОСОБА_6 , навіть під нічним домашнім арештом, не виключає можливості здійснення впливу на вказаних осіб.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний ОСОБА_6 , спроможний за допомогою зв`язків, здобутих під час проходження служби в правоохоронних органах, самостійно або із залученням колег переслідувати потерпілих та свідків вчинення ним кримінального правопорушення, з метою схилення останніх до зміни показань у кримінальному провадженні, а також перешкоджати їх прибуттю до органу досудового розслідування або до суду, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 , також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Також, підозрюваний ОСОБА_6 , будучи колишнім співробітником правоохоронного органу, використовуючи наявні у нього засоби та можливості, знайомства з іншими співробітниками правоохоронних органів Одеської області, може отримати відповідні паролі для безперешкодного проходження пунктів пропуску та здійснити виїзд на непідконтрольні Україні території, а також у напрямку Республіки Молдова.

Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Водночас, варто зауважити, що ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_6 , наявність зв`язків у правоохоронних органах та інші обставини, які прямо вказують на неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 , підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи особу підозрюваного, який є діючим військовослужбовцем, має постійне місце реєстрації в Одеській області, утримує мати інваліда ІІІ групи, а також враховуючи відшкодування завданих збитків потерпілій та позицію її представника, раніше не засуджений, тому суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 25.10.2025 року.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибути до місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити залишати житло в період з 21:00 до 07:00 години наступної доби;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та експертами лабораторії автотехнічних експертиз Одеського наукового інституту судових експертиз у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області (ГУ ДМС в Одеській області) свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали складає два місяці.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя