СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/477/25 ун. № 759/5077/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні під час судового провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ та ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, які, кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, клопотання сторони захисту про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна, -

сторони провадження: прокурор - ОСОБА_5 , обвинувачений - ОСОБА_6 , його захисник - ОСОБА_7 , обвинувачений - ОСОБА_8 , захисник - ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Під час судового провадження захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 подала до суду ідентичні за своїм предметом клопотання про повернення тимчасово вилученого майна та скасування арешту від 23 квітня 2025 року (вх. 27961) (т. 7 а. 99-129), від 23 квітня 2025 року (вх. 28224) (т. 7 а. 130-177).

Аналогічні клопотання про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна подав і обвинувачений ОСОБА_6 , а саме, від 24 квітня 2025 року (вх. 28237) (т. 8 а. 1-81), від 28 квітня 2025 року (вх. 29083) (т. 8 а. 82-162), від 30 квітня 2025 року (вх. 29683) (т. 8 а. 163-250).

У всіх вказаних клопотаннях сторони захисту ставиться питання про скасування арешту, накладеного в межах даного кримінального провадження (ЄРДР № 0000004 від 26 січня 2023 року) ухвалами слідчих суддів Святошинського районного суду міста Києва від 20 липня та 28 серпня 2023 року, зокрема:

а) на грошові кошти належні гр-ну ОСОБА_12 в кількості 4 550 Євро: купюрами 45 шт. номіналом по 100 Євро, з серіями та номерами SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD, SD; 2 шт. номіналом по 20 Євро, з серіями та номерами UD, SF; 1 шт. номіналом 10 Євро з серією та номером FA;

б) на належний обвинуваченому ОСОБА_13 автомобіль марки «Land Rover», модель: «Discovery Sport», 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Також, сторона захисту у згаданих клопотаннях порушує перед судом питання про повернення вказаних грошових коштів в кількості 4 550 Євро гр-ну ОСОБА_12 , а вказаного транспортного засобу - обвинуваченому ОСОБА_13 .

Свої клопотання захист мотивує наступним:

а) згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року задоволений частково позов ОСОБА_14 про зобов`язання ОСОБА_10 вчинити дії, суд зобов`язав останнього виконати свої зобов`язання за договором зберігання від 13 червня 2023 року в натурі та повернути ОСОБА_12 зі зберігання валютні кошти у сумі 4 550 Євро - відтак встановлено факти відсутності зв`язку арештованих коштів із злочином та їх належність третій особі, крім того, слідчий суддя, накладаючи арешт, не врахував відсутність правової підстави для такого рішення, порушив права власника майна (грошових коштів в іноземній валюті), який не є учасником кримінального провадження;

б) слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль обвинуваченого, не встановив місце його зберігання, застосував надмірно суворий захід забезпечення з огляду на санкцію закону, яку ніяк не можна застосовувати у цій справі за ч. 3 ст. 332 КК України, оскільки відсутні кваліфікуючі ознаки, які необхідні для такої кваліфікації діяння;

в) слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль обвинуваченого, залишив поза увагою невідповідність такого заходу забезпечення балансу законних інтересів, адже автомобіль є необхідним засобом для задоволення потреб обвинуваченого, який має ряд захворювань, стан яких значно погіршився і не дозволяє йому вільно переміщатися пішки, більш того, в цих умовах він сам повинен доглядати матір похилого віку з інвалідністю, яка потребує постійного стороннього догляду та регулярного відвідування медичних закладів, відтак арештований автомобіль є необхідним для обслуговування хворих осіб, до того ж обвинувачений має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що в цілому без використання арештованого автомобіля є занадто утрудненим для сім`ї обвинуваченого.

У клопотаннях захисту на підтвердження правової позиції аналізується діюче законодавство та судова практика, обґрунтованість клопотань захист доводить посиланням на додані до них матеріали.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник повністю підтримали свої заявлені клопотання і просили їх задовольнити з підстав в них наведених, а їх множинний та дублюючий характер пояснили збоями в системі електронного суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник залишили вирішення вказаних клопотань на розсуд суду, а прокурор заперечував проти їх задоволення, вважаючи доводи сторони захисту непереконливими, а накладений арешт на вказане майно законним.

Дослідивши подані клопотання та додані до них матеріали, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Щодо накладеного арешту на майно ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року (ун. 759/13255/23).

Дійсно, як вбачається зі змісту вказаного судового рішення (т. 4 а. 108-112), в межах даного кримінального провадження з метою забезпечення збереження речових доказів накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході невідкладного обшуку 17 липня 2023 року автомобіля марки «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 20, яким користується ОСОБА_6 , зокрема, арешт на згадані в клопотаннях сторони захисту грошові кошти в сумі 4 550 Євро з відповідними серіями та номерами, а також на вказаний у клопотаннях захисту автомобіль марки «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , який власне і був об`єктом обшуку.

Вказаний невідкладний обшук від 17 липня 2023 року автомобіля марки «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 20 визнано законним ухвалою слідчого судді Святошинського райсуду м. Києва від 19 липня 2023 року (т. 4 а. 182-189).

Натомість, згідно з поданою захистом та дослідженою судом ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 24 серпня 2023 року (ун. 759/14553/23 - т. 7 а. 174-175; т. 8 а. 49-50, 120-121, 210-211) арешт, накладений з метою забезпечення збереження речових доказів на вказаний автомобіль марки «Land Rover, д.н.з. НОМЕР_2 , був скасований, відтак, подані клопотання про скасування такого арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року, виявилися в цій частині безпредметними, а тому не підлягають задоволенню з цих підстав.

Що ж стосується арештованих грошових коштів в сумі 4 550 Євро з відповідними серіями та номерами, то їх зв`язок із рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року (т. 9 а. 21-22) про зобов`язання ОСОБА_10 виконати свої зобов`язання за договором зберігання від 13 червня 2023 року в натурі та повернути ОСОБА_12 зі зберігання валютні кошти на аналогічну суму поданими доказами не доведений, окрім лише власне за кількісною ознакою таких коштів, що вочевидь не є достатнім для задоволення клопотань захисту і в цій частині.

Так, по-перше, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року встановлено, що ОСОБА_15 передав БЕРНАДІНУ на умовах саме договору зберігання 5 000 євро в 50 купюрах номіналом по 100 євро за актом прийому-передачі, за умовами цього договору БЕРНАДІН повинен був зберігати ці кошти окремо від іншого майна та в строк до 13 квітня 2024 року повернути в натурі, тобто саме ті кошти, які він отримував від ПАСІЧНИКА, а не їх грошовий еквівалент, що відповідало б умовам займу. Разом з тим, суду для огляду не подано ані договору зберігання, ані вказаного акту прийому-передачі, які досліджувалися в межах цивільної справи, відтак встановити належність виявлених під час обшуку валютних цінностей саме ПАСІЧНИКУ, як особі, яка саме ці кошти передавала на зберігання БЕРНАДІНУ, виявилося неможливим, а сторона захисту з`ясуванню цих обставин не сприяла, при цьому є очевидним, що номінали купюр, які передавалися БЕРНАДІНУ на зберігання, не збігаються з номіналами, арешт на які захист просить скасувати.

По-друге, об`єктом накладеного арешту за ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року були грошові кошти в сумі 4 550 Євро, вилучені в автомобілі ОСОБА_10 , який не відповідає ознакам належного сховища для тривалого зберігання чужих валютних цінностей за договором. Якщо припустити необхідність в таких умовах відшкодування збитків, завданих поклажодавцеві неналежним виконанням договору зберігання, про що власне і йдеться поміж іншого в рішенні Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року, то в такому випадку суд у кримінальному провадженні не є стороною виконавчого провадження за таким рішенням суду, а накладені заходи забезпечення кримінального провадження не мали та не мають на меті забезпечення виконання покладених на обвинуваченого стягнень за виконавчими провадженнями в інших судових справах.

По-третє засвідчена 11 квітня 2025 року копія вказаного судового рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2025 року не містить даних про набрання цим рішенням законної сили, не містить таких даних і Єдиний державний реєстр судових рішень.

На решті, ОСОБА_15 як особа, чиї права власника дійсно могли бути порушені накладеним арештом, проте яка не є учасником даного провадження, до суду з клопотанням про скасування арешту на вказане майно, як належне саме йому, не звертався, а БЕРНАДІН та його захисник повноваження діяти в суді від імені та в інтересах ОСОБА_14 не підтвердили.

За таких обставин, оцінка стороною обвинувачення вказаних виявлених в автомобілі БЕРНАДІНА валютних цінностей як таких, що належать саме БЕРНАДІНУ, поданими захистом доказами на даний час не спростована.

Враховуючи викладене, клопотання сторони захисту про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року (ун. 759/13255/23) арешту на майно, яке було вилучено в ході невідкладного обшуку 17 липня 2023 року транспортного засобу за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 20, а саме, на згадані в клопотаннях сторони захисту грошові кошти в сумі 4 550 Євро, а також на згаданий автомобіль марки «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_2 , задоволенню не підлягають.

Щодо накладеного арешту на майно ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року (ун. 759/16198/23).

Дійсно, як вбачається зі змісту вказаного судового рішення (т. 4 а. 158-161), в межах даного кримінального провадження з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання накладено арешт на майно, яке було вилучено в ході невідкладного обшуку 17 липня 2023 року транспортного засобу, яким користується ОСОБА_6 (свідоцтво про реєстрацію - т. 1 а. 181), зокрема, на вказаний у клопотаннях захисту автомобіль марки «Land Rover», модель: «Discovery Sport», 2015 року випуску, чорного кольору, номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який власне і був об`єктом обшуку.

Оскільки вказаною ухвалою слідчого судді арешт на згадані в клопотаннях сторони захисту грошові кошти в сумі 4 550 Євро не накладався, подані клопотання про скасування такого арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року, виявилися в цій частині безпредметними, а тому не підлягають задоволенню з цих підстав.

Що ж стосується арештованого автомобіля, яким користувався ОСОБА_6 , то мета такого арешту - забезпечення конфіскації майна як виду покарання є легітимною, оскільки прямо передбачена правилами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України. За законом, у цьому випадку арешт накладається на майно обвинуваченого (підозрюваного), за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна - такими достатніми підставами є кримінально-правова кваліфікація поставлених у провину обвинуваченому дій за ч. 3 ст. 332 КК України (за ознакою вчинення дій з корисливих мотивів), санкція якої передбачає конфіскацію майна з урахуванням правил ч. 2 ст. 59 КК України як обов`язкове, а не альтернативне додаткове покарання.

Доводи захисту про надмірність чи помилковість такої кваліфікації суд може оцінити лише за результатами судового розгляду. Будь-які сумніви щодо наявності події злочину, усіх елементів його складу та винуватості конкретних осіб можуть бути перевірені судом з урахуванням доводів та версій сторін провадження тільки за результатами розгляду висунутого обвинувачення по суті.

Подані захистом документи про намагання ОСОБА_10 отримати статус потерпілого за фактами вчинення щодо нього, як він вважає, неправомірних дій під час затримання співробітниками оперативних підрозділів (т. 7 а. 119, 161-165; т. 8 а. 51-54, 58-62, 124-125, 141-142, 158, 213-216, 221-224) не впливає на оцінку правових підстав для застосованих заходів забезпечення в межах даного кримінального провадження щодо самого ОСОБА_10 , статус обвинуваченого якого на даний час є незмінним, при цьому сам ОСОБА_6 за погодженим зі стороною захисту порядком дослідження доказів ще не був допитаним і не надавав пояснень своїм діям.

Подані захистом медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_10 та його матері, яка перебуває на його утриманні, всупереч доводам сторони захисту, не містять даних про неспростовну необхідність використання арештованого автомобіля для обслуговування хворих осіб, адже відсутні належно документовані відомості про захворювання в обвинуваченого, які не дозволяють йому переміщатися пішки, а стан та розвиток яких значно погіршилася, а в його матері - які потребували б її постійного догляду з боку БЕРНАДІНА та зв`язок такого догляду з експлуатацією саме автомобіля марки «Land Rover», моделі: «Discovery Sport» для відвідування медичних закладів, які мали б ознаки вимушено наближених до системно надзвичайно частих.

Відтак посилання в клопотаннях захисту на ці обставини виявилися не підтвердженими.

Так, згідно з дослідженими судом об`єктивними медичними документами БЕРНАДІН отримував лише рекомендації від лікаря дотримуватися режиму праці та відпочинку, утриматися від шкідливих звичок та дозувати фізичні навантаження, які не є для нього забороненими (т. 1 а. 183-186, 189-190, 193; т. 7 а. 176; т. 8 а. 55, 159, 217), МР-картина досліджених змін в його організмі стабільна, а не набула якогось загрозливого розвитку (т. 1 а. 191-192; т. 7 а. 177; т. 8 а. 56, 123, 218), він повинен періодично (планово) обстежуватися в інституті серця, уникати навантажень на хребет, переохолодження, рекомендовано зайняття плаванням, дієта (т. 1 а. 182, 188; т. 7 а. 160; т. 8 а. 57, 143, 219), останні такі рекомендації датовані 06 жовтня 2023 року, що вказує про їх сумнівну актуальність на сьогодні.

Згідно з поданими стороною захисту документами мати обвинуваченого ОСОБА_16 є особою з інвалідністю ІІІ групи, користується соціальною послугою з догляду на непрофесійній основі, потребує періодичного (планового) нагляду лікарів, який не є навіть щотижневим (т. 1 а. 194, 196, 202-206).

Ускладнення для вирішення побутових проблем (власні поїздки, перевезення матері чи дітей - т. 1 а. 176-177), які виникли через відсутність автомобіля, стосується питання не виживання сім?ї ОСОБА_10 , а комфорту, який не є вирішальним критерієм для встановлення балансу між публічними та приватними інтересами.

Суд оцінює ступінь втручання у право мирного володіння майном як пропорційний з урахуванням потреб даного кримінального провадження та його суспільного інтересу з огляду на: (1) тимчасовий характер позбавлення можливості володіння та користування майном (без позбавлення права власності); в співставленні з (2) санкцією закону, якою передбачено кримінальну відповідальність за поставлені обвинуваченому у провину діяння. Крім того, тимчасовий характер арешту майна обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого ст. 174 КПК України, за яким арешт майна може бути скасований повністю чи частково під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, але тільки якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано - ані першого, ані другого стороною захисту не доведено.

Отже, арешт транспортного засобу у даному випадку не порушує принципів розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також справедливого балансу між публічними та приватними інтересами у цьому провадженні. Тому з урахуванням обставин справи потреби судового провадження, яке в контексті перевірки фактичних обставин справи доказами невпинно наближається до свого логічного завершення, виправдовують такий ступінь втручання у права особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, клопотання сторони захисту про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року (ун. 759/16198/23) арешту на згаданий автомобіль марки «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_2 задоволенню не підлягають.

Зважаючи на всі ці висновки суду, не можуть бути задоволенні клопотання сторони захисту і в частині повернення окресленого захистом майна, на яке було накладено арешт ухвалами слідчих суддів Святошинського районного суду міста Києва від 20 липня та 28 серпня 2023 року.

Подана стороною захисту ухвала слідчого судді Святошинського районного суду від 26 липня 2023 року (ун. № 759/13829/23 - т. 7 а. 116-118, 157-159; т. 8 а. 63-65, 145-147, 225-227) про накладення арешту на інше майно обвинуваченого в контексті поданих захистом клопотань є неналежною, а тому судом при вирішенні останніх до уваги не береться.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні поданих стороною клопотань про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна, а тому, керуючись ст. ст. 170, 174, 370-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна від 23 квітня 2025 року (вх. 27961), від 23 квітня 2025 року (вх. 28224) та клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про скасування арешту та повернення тимчасово вилученого майна від 24 квітня 2025 року (вх. 28237), від 28 квітня 2025 року (вх. 29083), від 30 квітня 2025 року (вх. 29683) - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ОСОБА_17