Провадження: № 1-кп/484/356/25
Справа: № 484/3820/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2025 м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003083 від 02.05.2024 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іванівка Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, по контракту, який проходив військову службу на посаді діловода відділення медичного постачання медичної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

старший солдат ОСОБА_4 09.03.2025 о 08 год. 30 хв. будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді діловода відділення медичного постачання військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, в порушення вимог ст.ст 9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1,3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - тимчасове розташування евакуаійного відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза його межами тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 19.05.2025.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні вказаному кримінальному правопорушенні за ч.5 ст. 407 КК України пояснив, що дійсно 09.03.2025 о 08 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив місце служби оскільки його батька, який є також військовослужбовцем було тяжко поранено, а відпустку йому не погоджували. У скоєному щиро кається та бажає далі проходити військову службу.

Захисник просив застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України і призначити йому покарання нижче нижчої межі визначеної санкцією ч.5 ст.407 КК України

Крім того, обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується письмовими доказами, наданими суду стороною обвинувачення: даними витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0003083 від 19.05.2025, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 18.03.2025; доповіддюю про самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 ; витяом з наказу Мінстерства оборони України № 204 від 09.03.2025; актом службового розслідування за фактом самовільно залишення військової частини НОМЕР_1 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.05.2025.

Таким чином, проаналізувавши показання обвинуваченого, які узгоджуються з обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, проаналізувавши надані суду докази, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинених в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до тяжких злочинів, за місцем служби характеризується позитивно, за медичною допомогою до лікарів психіатра та нарколога не звертався, 04.12.2024 ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.5 ст. 407 КК України.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає, щире каяття.

Обставин, які згідно із ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, тривалості періоду, на який обвинувачений залишив військову службу, надання обвинуваченим переваги особистим інтересам перед виконанням обов`язків військовослужбовця ОСОБА_4 , водночас з урахуванням встановлених обставин, які позитивного характеризують ОСОБА_4 , суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі та визначити таке на рівні мінімальної межі, передбаченої санкцією вказаної статті кримінального закону для даного виду покарання.

На переконання суду, призначена міра покарання у виді реального позбавлення волі є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства.

Крім цього стороною захисту в ході судового розгляду порушувалось питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижче нижчої межі визначеної санкцією ч.5ст.407 КК України.

При цьому, відсутні правові підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (ст. 69 КК України) або ж звільнення від покарання з випробуванням (ст. 75 КК України), адже Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13.12.2022 встановлено заборону для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України у разі засудження за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Тобто, вказаний Закон вносить зміни до статті 69 Кримінального кодексу і виключає можливість призначення більш м`якого покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Отже, враховуючи те, що в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, відсутні правові підстави застосування положень ст.69 та ст.75 КК України.

Також, судом встановлено, що ухвалою Інгульського районного суду м.Миколаєва від 21.05.2025 року у справі № 489/3957/25, до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави; ухвалою від 15.07.2025 Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області запобіжний захід було продовжено; затриманн ОСОБА_4 мало місце 19.05.2025.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 19.05.2025.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя