УХВАЛА

28 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 645/5270/17

провадження № 51-1171 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року щодо нього,

установив:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2024 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому основне і додаткове покарання, від відбування основного покарання звільнено з випробуванням. Водночас, на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_4 звільнено від основного і додаткового покарань у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року, з результатами розгляду апеляційної скарги засудженого, вирок залишено без змін.

До Касаційного кримінального суду звернувся засуджений ОСОБА_4 з касаційною скаргою на вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що цю касаційну скаргу належить залишити без руху та встановити засудженому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

За змістом пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі має бути наведено: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК України, при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Крім того, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке конкретно рішення має прийняти суд касаційної інстанції, при цьому такі вимоги повинні узгоджуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими ст. 436 КПК України, та не суперечити обґрунтуванню касаційної скарги.

Підставами для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст. 415 КПК України, є: встановлення порушень, передбачених пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Проте засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених положень кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Проте на обґрунтування своїх вимог засуджений не наводить підстав, передбачених ст. 415 КПК України, а, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, вказує про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинами кримінального провадження в частині встановлення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та неповноту судового розгляду, що є предметом апеляційного розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та не має права вирішувати питання про достовірність доказів.

Вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.

Крім того, у касаційній скарзі засуджений зазначає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок в апеляційному порядку, в якій він наводив подібні доводи касаційної скарги, не проаналізував їх належним чином. Проте до суду касаційної інстанції засуджений звертається з вимогою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Таким чином, засуджений не зазначає таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які у взаємозв`язку з положеннями ст. 415 КПК України, могли б бути підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, вимога засудженого суперечить обґрунтуванню касаційної скарги у частині його посилань на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом апеляційної інстанції з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу засудженого належить залишити без руху, встановивши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції необхідно підтвердити, що цей строк не пропущено.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 січня 2025 року щодо нього залишити без руху, встановивши скаржнику п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3