ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1196/25 Справа № 204/4312/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0001480, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 грудня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами 4, 5 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року задоволено клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 17 квітня 2025 року під час проведення обшуку, а саме: транспортний засіб марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .

В обґрунтування прийнятого судового рішення слідчий суддя зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, визначених в ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та з метою забезпечення збереження речових доказів є достатні підстави накласти арешт на транспортний засіб.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора та зобов`язати невідкладно повернути автомобіль його законному власнику або його представнику.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з огляду на невідповідність майна критеріям речових доказів та відсутність повідомлення підозри власнику майна.

В ухвалі не наведено доказів, що вилучене майно має ознаки речових доказів, які відомості або сліди містить вилучене майно, а також яким чином вилучений автомобіль міг бути використаний як знаряддя вчинення злочину.

При цьому зазначає, що жодних слідів вчинення кримінального правопорушення автомобіль зберігати на собі не міг, під час обушку не було виявлено жодної речі, яка б мала значення для кримінального провадження, подальше проведення будь-яких слідчих дій з вказаним майном є недоцільним.

Крім того зазначає, що власник майна не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Розгляд клопотання про арешт майна без участі власника порушує його право на захист.

Вважає, що в ухвалі слідчого судді не зазначено строк дії ухвали про арешт майна, який є пропорційним строку досудового розслідування, що призводить до безстрокового обмеження власника прав на майно.

Позиції учасників судового провадження.

Представник, власник майна та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та дату апеляційного розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового засідання до суду не подавали, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений без їх участі, відповідно до ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею вказані вимоги закону не дотримані в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, перелік майна, на яке накладено арешт, підстави застосування арешту майна, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

З матеріалів провадження видно, що групою слідчих СВ ВП № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області та Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001480 від 5 грудня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4, 5 ст. 190 КК.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року, було надано дозвіл на проведення обшуку BMW «X5», VIN-код: НОМЕР_2 , з номерний знаком НОМЕР_3 , з метою виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлення кола причетних до його вчинення осіб, а також відшукання та вилучення: документів, рахунків, чеків, платіжних доручень, печаток, штампів, факсиміле, документів тіньової бухгалтерії, заяв на відкриття рахунків у банківських установах, банківських пластикових карток, мобільних телефонів, сім-карток, комп`ютерної техніки, засобів IP - телефонії, паперових та магнітних носів інформації, змінних носіїв інформації, особистих мобільних телефонів осіб, які на час обшуку знаходились у приміщенні, чорнових записів, інших предметів чи документів, що свідчать про здійснення протиправних дій та мають значення для кримінального провадження.

17 квітня 2025 року на підставі вказаної вище ухвали суду було проведено обшук автомобіля «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , яким користується громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на думку слідства, причетний до вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 17 квітня 2025 року, автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001480.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого в ухвалі, окрім іншого, зазначив, що є обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, використання, перетворення, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

При цьому, задовольняючи клопотання слідчого, як на підставу для накладення арешту, слідчий суддя застосував положення ст. 98, п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК, а саме з метою забезпечення збереження речового доказу, водночас як клопотання прокурора, так і ухвала слідчого судді не містять належного обґрунтування, що вказаний транспортний засіб містить ознаки речового доказу, враховуючи фактичні обставини, фабулу кримінального правопорушення та попередню правову кваліфікацію дій фігурантів, а також не має обґрунтування твердженням, що вказаний транспортний засіб може бути знищений або перетворений.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які (1) були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, (2) зберегли на собі його сліди або (3) містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі (4) предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, (5) гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК).

В постанові слідчого від 17.04.2025 та клопотанні прокурора про арешт майна не конкретизовано за якою ознакою речового доказу, передбаченої в ст. 98 КПК вказаний транспортний засіб є таким доказом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 171 КПК у клопотанні дізнавача, слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна…

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Також як слідує з клопотання прокурора про арешт майна, як правову підставу для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження прокурор посилається, окрім п. 1, ще й на п. 2, 3 ч. 1 ст. 170 КПК, а саме просить накласти арешт на майно з метою спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.

Проте, поза увагою прокурора та слідчого судді, залишились положення ч. 4, 5 ст, 170 КПК, відповідно до яких, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Матеріали провадження не містять копій повідомлення про підозру будь-якій особі, у зв`язку з чим посилання прокурора на необхідність накладення арешту на майно з вказаних підстав є передчасним.

У Рішенні Конституційного Суду України (Перший сенат) від 5 червня 2019 року № 3-р(I)/2019 вказано, що „право власності не є абсолютним, тобто може бути обмежене, однак втручання у це право може здійснюватися лише на підставі закону з дотриманням принципу юридичної визначеності та принципу пропорційності, який вимагає досягнення розумного співвідношення між інтересами особи та суспільства. При обмеженні права власності в інтересах суспільства пропорційними можуть вважатися такі заходи, які є менш обтяжливими для прав і свобод приватних осіб з-поміж усіх доступних для застосування заходів" (абзац сьомий підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини).

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, після доопрацювання клопотання, прокурор не позбавлений можливості повторно звернутись з клопотанням про арешт майна за умови належного його обґрунтування у відповідності до вищевикладених норм, визначених кримінальним процесуальним законом та долученням належних документів.

Апеляційний суд не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги представника, оскільки встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 172 КПК, не приймає рішення по суті клопотання прокурора.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги представника щодо невідповідності клопотання прокурора та ухвали слідчого судді вимогам процесуального закону та її часткове задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2025 року про накладення арешту на транспортний засіб марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001480 від 05 грудня 2024 року повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4