ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2073/25 Справа № 199/2679/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000564 від 25.12.2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотий Колодязь Добропільського району Донецької області, громадянина України, пенсіонера, вдівця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виріщено питання щодо долі речових доказів; стягнення з ОСОБА_8 на корить держави витрати на залучення експерта.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України. № 1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Водій ОСОБА_8 25.12.2024, приблизно о 16:00 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ 21112», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із допустимою в межах населеного пункту швидкістю згідно ПДР України (50 км/год.) по проїжджій частині вул. Гагаріна зі сторони вул. Алмазної в напрямку вул. Шевченко в м. Добропілля Донецької області, проїжджаючи в районі АЗС «Термінал», що розташована за адресою: м. Добропілля, вул. Гагріна 1-А, діючи необережно, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

п.12.3. - «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, відповідно не реагуючи на зміни дорожньої обстановки, але маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою та виявити пішохода ОСОБА_9 , своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого передньою лівою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ 21112», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно напрямку руху вказаного автомобіля.

В результаті даної ДТП пішоходу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми з крововиливами під твердою мозковою оболонкою, з крововиливами під м`якими мозковими оболонками та в речовині головного мозку і мозочку з ділянками забиття, з крововиливами в шлуночки мозку, клінічний перебіг якої ускладнився набряком головного мозку з вторинними крововиливами в стовбурових відділах мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа, які стали причиною її смерті о 08:00 годині 26.12.2024 року у відділенні КП "ДОКЛ ім. Мечникова" ДОР".

Суд прийшов до висновку, що повністю доведена вина ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2025 року змінити в частині призначеного покарання. Вважати ОСОБА_8 , засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді 3 (трьох) позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, та визнаючи вину, вважає що призначене додаткове покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік є недоцільним, необгрунтованим та надто суворим.

Наголошує, що суд першої інстанції призначаючи додаткове покарання не врахував ту обставину, що ОСОБА_8 вперше вчинив злочин з необережності, активно сприяв розкриттю злочину, щиросердно розкаявся у вчиненому, вину свою визнав, потерпілому повністю відшкодував завдані збитки з поховання його матері, встановив пам`ятник на могилі померлої, відшкодував завдану моральну шкоду. У судових дебатах потерпілий ОСОБА_10 , син загиблої, просив суворо не карати та не позбавляти ОСОБА_8 права на керування транспортними засобами.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 є особою похилого віку, мешкає у прифронтовому селі, в якому майже не залишилося чоловіків, надає послугу місцевому населенню по розвезенню гуманітарної допомоги, у поїздках до найближчого міста Добропілля та міста Краматорськ на евакуаційний потяг. Крім того, в разі оголошення можливої евакуації з населеного пункту, в разі позбавлення його права керування транспортними засобами, не матиме можливості залишити його на транспортному засобі.

Зауважує, що за вироком суду, при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до необережних нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, позитивно характеризується, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. Вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без призначення додаткового покарання, що буде в повній мірі справедливим, співмірним, і пропорційним, та буде відповідати тяжкості правопорушення.

Позиції сторін в суді :

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримав свою апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просив її залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року відносно ОСОБА_8 без змін, як законний та обґрунтований.

Висновки суду:

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що такі не підлягають задоволенню, а вирок суду 1-ї інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду 1-ї інстанції про фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, кваліфікацію його дій за ч.2ст.286 КК України, обрані судом вид та міра основного покарання у виді позбавлення волі та звільнення засудженого від відбування цього покарання в порядку ст.75 КК України в апеляційному порядку не оскаржуються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону стосуються і питання обрання судом додаткового покарання.

За приписами ст. ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Частиною 2 ст.286 КК України передбачена відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо такі дії спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження. І такі дії за санкцією цієї норми караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

За приписами ст.12 КК України дії, у вчинення яких визнано винним обвинуваченого, віднесено до категорії тяжких злочинів, а не до нетяжких злочинів, як це стверджується в апеляційній скарзі.

Невиправимим шкідливим наслідком скоєного порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху є смерть людини.

Із врахуванням зазначених обставин та з метою реалізації, передбаченої законом мети покарання - запобігання вчиненню подібних нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд 1-ї інстанції у відповідності до приписів закону про кримінальну відповідальність обгрунтовано застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Ті обставини, на які захисник посилається у апеляційній скарзі: визнання вини ОСОБА_8 , щире каяття, сприяття розкриттю правопорушення, відшкодування винним спричиненої шкоди, відсутність судимості, позитивні характеристики та позицію потерпілого, були належним чином враховані судом 1-ї інстанції під час обрання міри основного покарання у виді позбавлення волі та вирішення питання про звільнення обвинуваченого від відбування цього покарання з іспитовим строком.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є законним, належно обгрунтованим, відповідає матеріалам провадження. Тому апеляційна скарга, як така, що не підтверджується матеріалами провадження та не грунтується на вимогах закону, задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що в разі винекнення обставин, що є крайньою неохідністю ( евакуація, доставка людини то лікарні тощо) ОСОБА_8 зможе скористатись транспортним засобом без порушення закону і при відсутності права на керування транспортним засобом.

Керуючись ст.ст. 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2025 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4