Справа № 331/2/25
Провадження № 1-кп/331/418/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 від 07.03.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000258 від 07.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У даному судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно ОСОБА_4 на 60 днів у зв`язку з тим, що строк застосування цього запобіжного заходу завершується 04.05.2025, а судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку. Клопотання прокурор обґрунтовує наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також наявністю ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може вчинити інше правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Наявність цих ризиків обґрунтовується тяжкістю інкримінованого ОСОБА_4 злочину і тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні цього злочину. Застосувати до обвинуваченого більш м`які запобіжні заходи прокурор не вбачає за можливе, оскільки вони не зможуть належним чином запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечували. При цьому, захисник ОСОБА_7 просив змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на особисте зобов`язання, посилаючись на недоведеність існування тих ризиків, на які посилається прокурор.

Інші учасники судового засідання підтримали обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Заслухавши клопотання прокурора та захисника ОСОБА_7 , з`ясувавши думку учасників судового засідання, суд дійшов таких висновків.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 10.01.2025.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено до 09.03.2025.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту змінено на домашній арешт у нічний час доби на строк до 04.05.2025.

Згідно із ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

У даному судовому засіданні судом встановлено, що до спливу строку обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби неможливо завершити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, суд приходить до висновку, що ризики, зокрема, передбачені п. 3 і п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 даного запобіжного заходу, не відпали, не змінилися та продовжують існувати на теперішній час.

Так, злочин, що інкримінується ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацію майна.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, про які зазначено стороною обвинувачення, а саме: ризиків, передбачених п. 3 і п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, із ступеня тяжкості та значної суспільної небезпечності інкримінованих кримінальних правопорушень.

Суд також враховує відомості про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, у зв`язку з чим не має законного джерела доходу і може вчинити аналогічні кримінальні правопорушення або продовжити злочинну діяльність з метою здобуття засобів для існування.

Також суд враховує, що оскільки у даному кримінальному провадженні свідки судом ще не допитувалися, існує ризик незаконного впливу на них обвинуваченим з метою змінити показання, надані підчас досудового розслідування.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання, як на тому наполягав ОСОБА_4 та його захисники, з урахуванням вищенаведених обставин та поведінки ОСОБА_4 під час судового розгляду даного кримінального провадження суд приходить до висновку, що на даний час вони не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби підлягає задоволенню, і вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб.

У зв`язку з цим, відповідно, суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про зміну обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання задоволенню не підлягає.

Також у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 2 місяці у зв`язку з тим, що строк застосування цього запобіжного заходу завершується 04.05.2025, а судове провадження не може бути завершене до спливу цього строку. Клопотання прокурор обґрунтовує наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також наявністю ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може вчинити інше правопорушення або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. Наявність цих ризиків обґрунтовується тяжкістю інкримінованого ОСОБА_5 злочину і тяжкістю покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним у вчиненні цього злочину. Застосувати до обвинуваченого більш м`які запобіжні заходи прокурор не вбачає за можливе, оскільки вони не зможуть належним чином запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_8 проти клопотання прокурора заперечували. При цьому, захисник ОСОБА_8 заявив усне клопотання про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. Захисник обґрунтував свою позицію тим, що наявність ризиків, на які посилається прокурор, жодним чином не доведена. Крім того, на підтвердження погіршення стану здоров`я і необхідності відповідного лікування, він надав до суду копію виписки із медичної карти амбулаторного хворого щодо ОСОБА_5 . У зв`язку із встановленими діагнозами, за твердженням захисника, ОСОБА_5 не може надалі перебувати під вартою і потребує лікування, яке в умовах СІЗО неможливо йому забезпечити. Також він вказав, що у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час доби обвинувачений буде знаходитися за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що відокремлена частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить йому і він не заперечує, щоб разом із ним там жив ОСОБА_5 . У той же час, надати документи на підтвердження належності йому відповідного житла він у даному судовому засіданні не зміг.

Прокурор проти зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу заперечував, акцентуючи увагу на тому, що у вказаному захисником ОСОБА_8 житлі було виявлено наркотичні засоби, у зв`язку з чим обвинувачені будуть мати можливість продовжити злочинну діяльність.

Інші учасники судового засідання підтримали обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши клопотання прокурора та захисника ОСОБА_8 , з`ясувавши думку учасників судового засідання, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.01.2025.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 09.03.2025.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.03.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 04.05.2025.

До спливу зазначеного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо завершити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Враховуючи вимоги ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.1, п.3 і п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не відпали, не змінилися та продовжують існувати.

Так, злочин, що інкримінується ОСОБА_5 , згідно зі ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацію майна. Тому суд погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність покарання, може переховуватися від суду.

Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не проживав за адресою реєстрації місця проживання, а мав постійне місце проживання за однією адресою з іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , де винаймав житло, не мав стійких соціальних зв`язків та постійного місця роботи, а також був неодноразово судимий, зокрема, за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних речовин та злочинів проти власності.

Тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення може безперешкодно переховуватися від суду, що є достатнім обґрунтуванням ризиків, передбачених п.1 і п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, у достатні мірі обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які підлягають допиту під час судового провадження і анкетні дані яких стали відомі обвинуваченому під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

За вказаних обставин суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання встановленим ризикам, тому підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який суд не вбачає.

Вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 також не є перешкодою для його тримання під вартою.

При цьому, судом враховано, що у наданій захисником ОСОБА_8 копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого щодо ОСОБА_5 прямо зазначено про те, що протипоказань для тримання обвинуваченого в ІТТ та СІЗО немає. Крім того, у вказаній виписці не зафіксовано висновків жодного з лікарів, які оглядали ОСОБА_5 , про те, що він потребує лікування за межами СІЗО.

Також суд зазначає, що характер та ступінь тяжкості діянь, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та сукупність інших обставин, зазначених прокурором у клопотанні про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , на даному етапі судового розгляду кримінального провадження не встановлено та учасниками справи не доведено.

При цьому, суд не бере до уваги позицію ОСОБА_5 та його захисника щодо необхідності зміни обраного обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби, зважаючи на те, що стороною захисту, зі свого боку, не надано належних доказів щодо зменшення ризиків, заявлених стороною обвинувачення під час вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а також не було надано належних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_5 житла у м. Запоріжжі, де він міг би проживати.

Крім того, суд не вважає за можливе задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1 , ще й тому, що у разі такої зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_5 буде проживати за однією адресою з обвинуваченим ОСОБА_4 , на якого ухвалою суду покладено, зокрема, обов`язок утриматися від спілкування з іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, суд приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, і вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб.

У зв`язку з цим, відповідно, суд приходить до висновку про те, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про зміну обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176, 177, 181, 183, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 про зміну обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Клопотання заступника начальника відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю на час судового розгляду строком на 60 діб, тобто до 22 червня 2025 року включно.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 22 червня 2025 року включно обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня;

2) не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000258 від 07.03.2023.

Контроль за виконанням ухвали покласти на співробітників відділення поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про зміну обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Клопотання заступника начальника відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 22 червня 2025 року включно, в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала в частині вирішення питання про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 24 квітня 2025 року.

Повний текст ухвали складено і проголошено 25 квітня 2025 року о 10:00 год.

Суддя ОСОБА_11