УХВАЛА

19 травня 2025 року

м. Київ

справа № 754/7892/20

провадження № 51-1805ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність положенням ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Таке обґрунтування має співвідноситися з приписами ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами під час винесення судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Частиною 2 ст. 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Захисник у касаційній скарзі узагальнено вказав про наявність підстави для зміни вироку апеляційного суду, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК (невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість), однак не конкретизував у чому полягає така невідповідність з огляду на приписи статті 414 КПК, та не обґрунтував доводів у цій частині.

До того ж, Суд зауважує, що за змістом ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Водночас захисник у касаційній скарзі не наводить обґрунтувань на підтвердження того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення з погляду невідповідності виду чи розміру призначеного засудженому покарання.

Також захисник у касаційній скарзі не наводить обґрунтувань на підтвердження того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість вироку Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року як з погляду невідповідності виду чи розміру призначеного засудженому покарання, так і з погляду неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Касатор у скарзі лише узагальнено вказує про незгоду сторони захисту з висновками суду апеляційної інстанції щодо безпідставності застосування приписів ст. 75 КК, а надалі обґрунтування скарги зводяться лише до того, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів зауважує, що наведені у касаційній скарзі захисника його міркування щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, що був скасований у частині призначеного покарання та звільнення від його відбування вироком Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року, не замінюють необхідності виконання особою, яка подає касаційну скаргу, приписів п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК стосовно зазначення у скарзі обґрунтувань у чому ж полягає незаконність чи необґрунтованість саме оскаржуваного вироку апеляційного суду.

Наведені вище обставини перешкоджають Верховному Суду встановити дійсну позицію скаржника щодо меж і, відповідно, результатів касаційного розгляду та перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

У зв`язку з тим, що касаційна скарга захисника не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3