Справа № 243/6793/25
Провадження № 1-кп/243/1005/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000767 від 15.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх осіб на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, дію воєнного стану продовжено. У подальшому воєнний стан на всій території України неодноразово продовжувався та його дія триває до цього часу.

13.07.2025 у денний час доби (більш точний час не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу вул. Світлодарської м. Слов`янська Краматорського району Донецької області, побачив транспортний засіб, а саме вантажівку зеленого кольору марки MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , яка була припаркована в лісосмузі. Підійшовши до вказаного транспортного засобу, ОСОБА_5 , за допомогою сходинок, які розташовані на боці кабіни вантажівки, піднявся та зазирнув через скло всередину кабіни, де побачив, що між сидіннями лежить бронежилет, два вогнегасники та стяжний ремінь кріплення вантажу. У той момент у нього виник умисел на викрадення чужого майна з метою особистого збагачення.

Того ж дня у вечірній час доби (точний час встановити не виявилось можливим), ОСОБА_5 повернувся до вантажівки зеленого кольору марки MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , щоб реалізувати свій злочинний умисел, та скориставшись тим, що його неправомірні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, шляхом розбиття правого пасажирського скла автомобіля марки MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , проник до кабіни (сховища).

Після цього ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна, умисно викрав майно з-під правого пасажирського сидіння автомобіля марки MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме:

- бронежилет камуфляжного кольору з двома пластинами класу 4 до нього, який має сліди користування у вигляді потертостей та незначних подряпин, ринкова вартість якого складає 8999,10 грн.;

- два нових вогнегасника порошкових ВП-5 червоного кольору, які знаходяться в опломбованому стані, вартість яких складає 1188,00 грн.;

- стяжний ремінь кріплення вантажу ERGO 500 10 м червоного кольору, без слідів використання, вартість якого складає 630,00 грн.

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 10817 гривень 10 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

30.07.2025 між прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000767 від 15.07.2025, та ОСОБА_5 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 468, 472 КПК України.

Згідно з наданою суду угодою про визнання винуватості, маючий на той час статус підозрюваного ОСОБА_5 під час досудового розслідування в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення в судовому провадженні.

Підписуючи зазначену угоду, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією.

З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відобразились у щирому каятті, повному визнанні ОСОБА_5 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, активній допомозі під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, а також на звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 із запропонованим видом та мірою покарання погодився, про що свідчить його підпис в укладеній угоді.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Згідно заяви потерпілого ОСОБА_7 від 30.07.2025, наданої прокурору, останній не заперечував проти укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, зазначив, що будь-яких претензій до ОСОБА_5 не має, не заперечував проти узгодженого сторонами покарання, визначеного в угоді про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, розкаявся, просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні не брав участь, надав суду заяву з проханням розглядати кримінальне провадження без його участі, зазначив, що будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між ОСОБА_5 та прокурором.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував у обвинуваченого, чи цілком він розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_5 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні в тому числі щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). (п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України)

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що укладення цієї угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_6 , і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, враховуючи відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 (не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, за місцем мешкання характеризується посередньо), суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований відносно ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2025, до набрання цим вироком законної сили слід залишити без змін.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.07.2025, укладену на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України між прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 , якій на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000767 від 15.07.2025, та ОСОБА_5 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності із цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного цим вироком, з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає зобов`язання: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований відносно ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.07.2025, - до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази, а саме: бронежилет камуфляжного кольору з двома пластинами класу 4 до нього, який має сліди користування у вигляді потертостей та незначних подряпин; два нових вогнегасника порошкових ВП-5 червоного кольору, які знаходяться в опломбованому стані; стяжний ремінь кріплення вантажу ERGO 500 10 м червоного кольору, без слідів використання, що були передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - залишити у власника.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1