ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/171/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 р.

Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власників арештованого майна

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

власників арештованого майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000033 від 31 травня 2024 року, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , як власників майна щодо якого прийнято процесуальне рішення, на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2025 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2025 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_12 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000033 від 31 травня 2025 р. та накладено арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на тимчасово вилучене 26.06.2025 р. в ході проведення обшуків майно:

- мобільний телефон ОСОБА_7 , а саме Samsung, ІМЕІ НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон ОСОБА_8 , а саме Iphone 16 Pro Max;

- мобільний телефон Motorola ХТ20872;

- мобільний телефон ZTE;

- планшет IPad серійний номер НОМЕР_2 ;

- грошові кошти в сумі 2 100 доларів США;

- членський квиток садівницького товариства виданий на ім`я ОСОБА_13 ;

- державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №004759, виданий на ім`я ОСОБА_13 ;

- заява про передачу безоплатно у власність для ведення садівництва земельну ділянку від ОСОБА_14 ;

- акт садівницького товариства Росинка про встановлення в натурі меж земель землевласника ОСОБА_14 ;

- заява про передачу безоплатно у власність для ведення садівництва земельну ділянку від ОСОБА_13 ;

- акт садівницького товариства Росинка про встановлення в натурі меж земель землевласника ОСОБА_13 ;

- квитанція до прибуткового касового ордера від 24.04.1996.

- автомобіль марки Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_4 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобілі, марки Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_4 та ключі до нього.

Ухвалюючи рішення про арешт майна, слідчий суддя виходив з того, що зазначені у клопотанні речі є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могли зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому є необхідність у накладені арешту на такі, з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах власників арештованого майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, при неповному з`ясуванні та встановленні судом істотних обставин, без урахування усіх доказів наявних у матеріалах справи, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує, що обшук автомобіля був проведений слідчим з грубим порушенням кримінального процесуального закону, оскільки вилучене майно не було предметом, відшукування якого було метою надання дозволу на проведення обшуку.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано той факт, що власником вилученого транспортного засобу Тoyota Highlander, номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, синього кольору, НОМЕР_6 є ОСОБА_10 , та яка не має відношення до кримінально провадження.

Зазначає, що прокурор у клопотанні про накладення арешту на майно в обґрунтування необхідності арешту зазначає, про необхідність проведення ряду слідчих (розшукових) дій, а також відповідних експертизи, однак ані доказів необхідності, ані переліку таких дій чи найменування експертиз не зазначає.

Вказує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що власником вилучених грошових коштів є ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні довела походження вилучених коштів та яка не є фігурантом вказаного кримінального провадження, а органом досудового розслідування не додано жодного доказу, який б підтверджував те, що вилучені кошти мають будь-яке відношення до обставин кримінального провадження.

Щодо вилучених документів у сфері земельних правовідносин, прокурор зазначив про імовірну можливість отримання підозрюваним ОСОБА_7 неправомірної вигоди у вигляді земельних ділянок, однак суд першої інстанції безпідставно не врахував той факт, що в рамках кримінального провадження розслідуються дії, що імовірно мали місце протягом 2024 року, тоді як ряд вилучених документів датовані 1990-ми роками,

Щодо вилученого планшета IPad серійний номер DMPDRJ9JQ1GC зазначає, що під час проведення обшуку володільцем було надано доступ слідчому до даного технічного засобу, при проведенні огляду якого було встановлено, що окрім дитячого контенту (мультики та ігри) жодної іншої інформації даний технічний пристрій не містить, оскільки фактичним користувачем планшета є малолітня дитина ОСОБА_7 .

Щодо вилучених телефона Iphone 16 Pro Max, Motorola X120872 та ZTE, зазначає, що вони є власністю ОСОБА_8 та її малолітніх дітей, про що також було наголошено при розгляді клопотання у суді першої інстанції власницею майна.

Поряд з цим, підстави, які передбачені КПК України, для накладення арешту на майно відсутні, в ухвалі суду не обґрунтовано та не вказано в чому полягала необхідність арешту майна та яку дієвість кримінального провадження буде досягнуто у зв`язку із застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, в оскаржуваному рішенні відсутні доводи на підтвердження співмірності обмеженням права власності та наслідків арешту майна.

Апелянт вказує, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки не містить відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

Звертає увагу, що судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено, на підставі яких доказів суд пов`язує майно із обставинами кримінального правопорушення, не наведено взаємозв`язку між арештованим майном та обставинами кримінального правопорушення, не зазначено доказів, які б такий взаємозв`язок підтверджували.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2025 року про арешт майна, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, яке належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Заслухавши суддю-доповідача; власників майна, щодо якого прийнято процесуальне рішення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх представника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить її задовольнити; думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді місцевого суду законною та обґрунтованою і просить її залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи, слідчими СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за №0000033 від 31.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 362, ч.3 ст.369-2 КК України.

Так, зокрема, в ході проведення слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що в грудні 2024 року ОСОБА_7 за грошові кошти в сумі 147 000 гривень, які отримав від ОСОБА_15 на свою банківську картку відкриту в AT «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , здійснив перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а саме підробив офіційні документи як; видавались ІНФОРМАЦІЯ_1 - акт обстеження сімейно-майнового стан; № 30297 від 04.12.2024 щодо можливості звільнення зі служби за сімейними обставинами солдата військової служби призваного на військову службу під час мобілізації військової частини НОМЕР_8 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , в частині внесення змін у прихованні сестри військовослужбовця - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає окремо від батьків, та як наслідок кінцевого рішення, який ОСОБА_18 подав у ВЧ НОМЕР_9 , внаслідок чого був звільнений з лав Збройних Сил України.

25.02.2025 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

25.06.2025 р. на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області проведено обшук в квартирі АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_7 , в результаті якого виявлено та вилучено:

1)мобільний телефон ОСОБА_7 , а саме Samsung, ІМЕІ НОМЕР_1 ;

2)мобільний телефон ОСОБА_8 , а саме Iphone 16 Pro Max;

3)мобільний телефон Motorola ХТ20872;

4)мобільний телефон ZTE;

5)планшет IPad серійний номер DMPDRJ9JQ1GC;

6)грошові кошти в сумі 2 100 доларів США;

7)членський квиток садівницького товариства виданий на ім`я ОСОБА_13 ;

8)державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР №004759, виданий на ім`я ОСОБА_13 ;

9)заява про передачу безоплатно у власність для ведення садівництва земельну ділянку від ОСОБА_14 ;

10)акт садівницького товариства Росинка про встановлення в натурі меж земель землевласника ОСОБА_14 ;

11)заява про передачу безоплатно у власність для ведення садівництва земельну ділянку від ОСОБА_13 ;

12)акт садівницького товариства Росинка про встановлення в натурі меж земель землевласника ОСОБА_13 ;

13)квитанція до прибуткового касового ордера від 24.04.1996.

Окрім того, 25.06.2025 р. на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області проведено обшук в автомобілі марки Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_4 , який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є рідною сестрою матері ОСОБА_7 , та яким фактично користується ОСОБА_7 , в результаті якого виявлено та вилучено:

1)автомобіль марки Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_4 ;

2)свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_10 , 2016 року випуску, синього кольору YIN 5TDJZRPH6HS366680 та ключі до нього.

Надалі, 26.06.2025 вищевказане майно та грошові кошти за постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_19 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

26 червня 2025 р. прокурор звернувся до Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про арешт майна, виявленого та вилученого під час обшуку, обґрунтовуючи свої доводи тим, що вилучені документи та предмети є речовими доказами та по них необхідно провести відповідні судові експертизи, а також з метою спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2025 року клопотання задоволено та накладено арешт на майно,зазначене у клопотанні.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши доводи клопотання сторони обвинувачення та матеріали судового провадження вважає, що прокурором доведено необхідність арешту майна у кримінальному провадженні № 0000033 від 31 травня 2024 року, а саме вилучених мобільних телефонів, планшету, документів та грошових коштів з метою збереження речових доказів, оскільки у випадку його незастосування, може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на зазначене вище вилучене під час обшуку майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Відповідно на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на невідповідність вилучених мобільних телефонів, планшету, документів та грошових коштів критеріям, передбачених ст. 98 КПК України, є необґрунтованими. Зокрема, постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_19 від 26.05.2025 р., вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з огляду на те, що містить ознаки знаряддя вчинення (мобільні телефони, планшет) злочину та предмету вчинення злочину (документи щодо власності на землю), та потребує проведення додаткових слідчих дій, зокрема їх огляду та при необхідності експертного дослідження. Відтак у відповідності до вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що грошові кошти в сумі 2500 дол. США, про належність яких ОСОБА_9 стверджує апелянт, були вилучені саме за місцем проживання ОСОБА_7 , який є підозрюваним у даному кримінальному провадженні і ці обставини, на думку колегії суддів, пов`язують вказані кошти з обставинами, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема як такі, що могли бути набуті кримінально протиправним шляхом, а тому вони відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, в порушення вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт на транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_10 та свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу і ключа до нього, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою збереження речових доказів.

З витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань убачається, що відомості про кримінальне правопорушення внесено за ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст.362, ч.3 ст.369-2 КК України. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.3 ст.369-2 КК України.

Однак, транспортний засіб і свідоцтво про реєстрацію, на які прокурор просив накласти арешт, не може відповідати критеріям речових доказів у кримінальному правопорушенні, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст.362, ч.3 ст.369-2 КК України, оскільки це майно не належать на праві власності підозрюваному ОСОБА_7 , якому на даний час повідомлено про підозру лише за ч.3 ст.369-2 КК України; його власником є ОСОБА_10 , яка не має відношення до даного кримінального провадження, і стороною обвинувачення не доведено, яке саме доказове значення може мати вказане рухоме майно у даному кримінальному провадженні і яким чином його ймовірне відчуження зможе запобігти встановленню об`єктивної істини щодо обставин, які встановлюються.

Накладаючи арешт на вилучений транспортний засіб і свідоцтво про реєстрацію, слідчий суддя не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_10 потреби досудового розслідування, і чи не порушує, при вказаних обставинах, справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя в ухваленому ним рішенні зазначив, що матеріалами справи не підтверджено наявність достатніх підстав вважати, що тимчасово вилучене майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України, а також не надано достатньо переконливих доказів, що автомобіль Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_10 , 2016 року випуску є майном підозрюваного ОСОБА_7 , а тому вважає недоведеними доводи прокурора щодо необхідності арешту майна з метою можливої конфіскації як виду покарання та спеціальної конфіскації.

Проте, незважаючи на такий висновок щодо вилученого майна - автомобіля, який не належить підозрюваному ОСОБА_7 та не може бути предметом спеціальної конфіскації, за обставин даного кримінального провадження, одночасно, наклав на нього арешт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у порушення ст.ст. 171, 173 КПК України, слідчий суддя не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію для його власника ОСОБА_10 .

Відтак, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором не доведено в клопотанні існування правових підстав для накладення арештуна вказаний транспортний засіб свідоцтва про реєстрацію та ключів до нього, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що транспортний засіб «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває у власності ОСОБА_10 , є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена в цій частині постанова про визнання вказаного транспортного засобу речовими доказами є формальною та не містить жодних мотивів.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває у власності ОСОБА_10 та свідоцтво про реєстрацію на вказаний транспортний засіб і ключів о нього, з метою збереження речових доказів та застосування спеціальної конфіскації, на що посилався орган досудового розслідування, звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про арешт майна.

За наведених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, колегія суддів приходить до переконання, що ухвалу слідчого судді, в частині накладення арешту на транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію та ключі до нього, що належать ОСОБА_10 , слід скасувати як незаконну, та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника власників арештованого майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.07.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000033 від 31.05.2024 року, у частині накладення арешту на майно:

1) автомобіль марки «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_4 ;

2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки «Toyota Highlander», номерний знак НОМЕР_10 , 2016 року випуску, синього кольору YIN 5TDJZRPH6HS366680 та ключі до нього, яке належить ОСОБА_10 скасувати.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_12 про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_10 а саме: транспортний засіб «Toyota Highlander»,номерний знак НОМЕР_3 , 2016 року випуску, синього кольору, VIN НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на автомобіль марки Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_10 , 2016 року випуску, синього кольору YIN 5TDJZRPH6HS366680 та ключі до нього - відмовити

В решті ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді