Номер провадження 1-в/175/101/25
УХВАЛА

іменем України

14 липня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Дніпровського районного відділу м.Дніпра філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , засудженого

23.12.2024 Солом`янським райсудом м.Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

14.04.2025 Магдалинівським райсудом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

В С Т А Н О В И В:

Уповноважений орган з питань пробації звернувся до суду з клопотанням, в якому просить суд вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Клопотання мотивує тим, що 27.06.2025 до Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області надійшов вирок Соломянського райсуду м.Києва від 23.12.2024 відносно ОСОБА_4 , був прийнятий до виконання.

Засобами Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту встановлено, що ОСОБА_4 також засуджений вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025, який знаходиться на виконанні Немишляєвського районного відділу філії Державної установи Центр пробації в Харківській області.

Враховуючи викладене, та на підставі ч.4 ст.70 КК України, начальник Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області просить суд вирішити питання про застосування покарання за наявності двох вироків.

В судове засідання представник уповноваженого органу пробації не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, на задоволенні клопотання наполягає.

В судовому засіданні прокурор вважав за доцільне задовольнити подання, та вирішити питання про застосування покарання за наявності двох вироків відповідно до ст.70 КК.

В судове засідання засуджений не з`явився, повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

За змістом п.11 ч.1 ст.537, п.2 ч.2 ст.539 КПК України, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 обов`язки. Вирок набрав законної сили 21.03.2025 та надійшов на виконання до Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області.

Відтак Дніпровський районний суд Дніпропетровської області повноважний розглянути клопотання про застосування покарання за наявності двох вироків.

Так, вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку 1 рік він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до органу пробації. Вирок набрав законної сили 15.05.2025 року.

Однак, при винесенні вироку Магдалинівський райсуд Дніпропетровської області не врахував попередній вирок Солом`янського райсуду м.Києва від 23.12.2024.

Дослідивши матеріали, суд вважає, що наявні підстави для вирішення питання про застосування покарання за наявності двох вироків. При цьому слід керуватись наступним:

Вироком Магдалинівського райоуду Дніпропетровської області від 14.04.2025 ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України за діяння, вчиненні ним у травні 2024, тобто до моменту ухвалення попереднього вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2024 року.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Відповідно до ч.4 ст.70 - за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відтак, наявні підстави застосувати ч.4 ст.70 КК України при розгляді даного подання. Водночас, слід врахувати, що обома вироками засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.

Так, в Постанові від 23.09.2019 у справі №199/1496/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформувала наступну правозастосовну позицію:

Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст.75 КК, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч.4 ст.70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК.

Об`єднана палата виходить з того, що самостійне виконання вироків порушує приписи ч.4 ст.70 КК, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в ч.1 ст.70 КК встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань. Зміст ст. 70 КК не передбачає самостійного виконання вироків.

Суд, при призначенні покарання за злочин, про який стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання від відбування якого особу звільнено згідно положень ст. 75 КК, має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком із урахуванням всіх вчинених злочинів.

При цьому слід виходити з того, що статтями 70, 72, 75-78 КК не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку. Зазначені в ст. 70 КК правила застосовуються лише до покарань. Дійшовши висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання та призначивши іспитовий строк при звільненні від його відбування, суд має керуватися виключно положеннями ст. 75 КК, вмотивувавши своє рішення щодо цього.

Верховним судом сформульовано наступний висновок щодо застосування норм права:

Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст.75 КК.

У цьому провадженні при ухваленні останнього за часом вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 не було вирішено питання про застосування положень ч.4 ст.70 КК України, що перешкоджає його належному виконанню.

Оскільки злочин за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 засуджений скоїв у травні 2024 році, тобто до моменту ухвалення попереднього вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2024 року, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання у виді обмеження волі більш суворим у виді позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання визначивши йому відповідний іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України.

Оскільки призначені вироками покарання засуджений фактично не відбуває, а є звільненим від відбування з випробування, відсутні підстави для зарахування відбутої частини покарання за правилами ч.4 ст.70 в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень.

Керуючись ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст.ст. 72, 75-78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Дніпровського районного відділу м. Дніпра філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 1 року обмеження волі за вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 23.12.2024 більш суворим у виді 5 років позбавлення волі за вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку рахувати з 14.04.2025 року - з моменту проголошення вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1