ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2084/25 Справа № 225/774/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000033 від 16.01.2023 року за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 25 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, без місця реєстрації, який до затримання не працював та проживав в АДРЕСА_1 , раніше судимого

-11.06.2020 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України, призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.06.2020 і за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 (один) місяць,

Вирішено питання про зарахування покарання, стягнення судових витрат, арешт майна та речові докази,-

в с т а н о в и л а :

вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 25 грудня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним, в тому, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

На початку грудня 2022 року, у вечірній час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , разом з особою, відносно якої виділено окреме провадження, де у них під час спілкування виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, попередньо домовившись між собою, того ж дня, таємно, у вечірній час доби, ОСОБА_8 разом з особою, відносно якої виділено окреме провадження, взявши з собою велосипед, прийшли до огородженої металевою огорожею території ПС 110кВ «Північна» за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Північне, вул. Центральна, 1, на якій знаходиться обладнання ДП «Регіональні електричні мережі» та АТ «ДТЕК Донецькі електромережі».

Переконавшись що ПС 110кВ «Північна» знеструмлена, жодна особа на території не перебуває, зрозумівши що їх дії є таємними для сторонніх осіб, ОСОБА_8 разом з особою, відносно якої виділено окреме провадження, реалізуючи свій злочинний умисел, перелізли через металеву огорожу, тим самим проникли на територію ПС 110кВ «Північна».

Після цього, ОСОБА_8 разом з особою, відносно якої виділено окреме провадження, перебуваючи на території ПС-110кВ «Північна», що розташована за адресою: Донецька область, м. Торецьк, смт. Північне, вул. Центральна, 1, за допомогою завчасно принесених із собою інструментів, демонтували із знеструмленої електромережі наступне обладнання, що належить ДП «Регіональні електричні мережі»:

- один автоматичний вимикач АП 50 б 3МТП/10А, вартістю 650 грн.,

- один автоматичний вимикач АВ 31 250 А, вартістю 2500 грн.,

- один вимикач типу ВМПЭ-10 2500А, вартістю 29398 грн. 37 коп.

Після цього, ОСОБА_8 разом з особою, відносно якої виділено окреме провадження, перебуваючи на території ПС-110кВ «Північна», демонтували кабель, що належать АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», а саме:

- кабель КВВГЭнг 4х1,5 довжиною 62 м 44 см, загальною вартістю 1413 грн. 64 коп.,

- кабель КВВГ 7х1,5 довжиною 14 м, загальною вартістю 552 грн. 44 коп.,

- кабель КВВГ 10х1,5 довжиною 7 м, загальною вартістю 379 грн. 12 коп.,

- кабель КВВГ 10х2,5 довжиною 10 м, загальною вартістю 737 грн. 60 коп.,

- кабель КВВГ 14х2,5 довжиною 4 м, загальною вартістю 367 грн. 44 коп.,

- кабель КВВГ 27х2,5 довжиною 4 м, загальною вартістю 680 грн. 12 коп.,

- мідні шинки 4х4 довжиною 5 м, загальною вартістю 2350 грн.

Після чого ОСОБА_8 разом з особою, відносно якої виділено окреме провадження, погрузили демонтоване обладнання та кабелі на велосипед завчасно привезеного із собою та покинули місце злочину, розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим заподіяли майнову шкоду АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на загальну суму 6480 грн. 36 коп. та ДП «Регіональні електричні мережі» на загальну суму 32548 грн. 37 коп.

Крім того, 15 грудня 2022 року приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 , повертаючись додому з магазину «Каскад», що розташований по вул. Дружна с. Дружба м. Торецька Донецької області, на узбіччі дороги побачив два світлих згортка, в яких були два предмета, на його думку, схожі на вибухові пристрої.

Після чого, ОСОБА_8 підняв два згортки, поклав до кишені та переніс до сараю, що розташований на прибудинковій території будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому він мешкає.

Цього ж дня, тобто 15 грудня 2022 року, перебуваючи у сараї за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 оглянув вміст двох принесених ним згортків та зрозумів, що в них дійсно знаходяться вибухові пристрої. Після цього, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що вибухові пристрої вилучені з вільного обігу, діючи умисно, порушуючи вимоги Переліку видів майна, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-12 «Про право власності на окремі види майна», та п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, відповідно до яких вогнепальна зброя та бойові припаси, відносяться до видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, та не є предметами, щодо яких може бути надано дозвіл МВС України, а тому доступ до цих предметів сторонніх осіб є значною загрозою інтересам держави та безпеки громадян загорнув у папір та поклав на полку у сараї, що розташований на прибудинковій території будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим придбав вибухові пристрої та почав їх зберігати.

19.01.2023 в період часу з 15 год. 55 хв. до 16 год. 40 хв. працівниками ВП №1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області на підставі добровільної згоди ОСОБА_8 був проведений огляд будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у сараї було виявлено та вилучено два головних вибухника М-12, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, 23.01.2024 року та 29.05.2024 року відповідно.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, захисник адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та постановити новий, яким провадження у справі закрити у зв`язку з недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що для встановлення наявності в діях обвинуваченого складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 К України, обов`язково повинна бути суб`єктивна сторона у вигляді прямого умислу на вчинення вказаного злочину. Тобто прокурор повинен був довести, що обвинувачений ОСОБА_8 був обізнаний що знайдені ним предмети є вибуховими пристроями і що знаючи це, він умисно їх зберігав. Оскільки вказаний злочин передбачає лише наявність прямого умислу, то зберігання вибухових пристроїв з необережності, коли особа не була обізнана про те, що саме вона зберігає, не утворює складу злочину. У ОСОБА_8 немає спеціальних знань, які необхідні для ідентифікації знайдених ним предметів, він зберігав вказані предмети, як металолом.

Наголошує, що у кримінальному провадженні, відсутні докази, які б беззаперечно поза розумним сумнівом вказували на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, яка вчинила злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України. Зазначає, що крадіжку ОСОБА_8 не вчиняв, а кабель знаходився в домі до того, як він туди переїхав.

Зауважує, що вартість майна не встановлена у передбачений законом спосіб, а саме не проведена відповідна експертиза з метою визначення вартості майна, проведення якої є обов`язковим, через те, що викрадене майно є вживаним, а тому його вартість не може відповідати ринковій вартості аналогічного майна. Вказує, що акт інвентаризації від 08.01.2023 року не підписаний двома членами інвентаризаційної комісії, при цьому, в наказі зазначено чотири особи та за формою не відповідає вимогам законодавства України. Крім того, відповідно до наданих документів східною філією ДП «регіональні електричні мережі», останнім фактично не проводилась інвентаризація, згідно з вимогами Положення. На відсутність інвентаризації вказує також тотожність даних наведених у заяві про вчинення злочину із розрахунком завданих збитків та актом оцінки збитків. Стороною обвинувачення не наведено чим підтверджується розмір завданої шкоди, що фактично був виокремлений із загального розміру шкоди та постановлено у вину ОСОБА_8 лише певну частину. Таким чином, в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази завданої потерпілим матеріальної шкоди, яка є обов`язковою складовою ч. 4 ст. 185 КК України.

Вказує, що відповідно до протоколу огляду від 17.01.2023 року, оглянута ділянка місцевості за адресою по вул. Кірова буд №7, однак в протоколі огляду зазначено № будинку 1. Крім того, на фотознімках до огляду, зафіксовані виявлені речі, які не упаковані належним чином, не містять відповідного маркування та відсутні дані щодо способу їх переміщення. Під час складання протоколу не був присутні спеціаліст, однак слідчим зазначено обладнання та устаткування, із вказівкою марок та назв вилучених предметів, зазначене вказує, що протокол складався не на місці слідчої дії. З огляду на викладене, вказаний протокол є недопустимим доказом.

Наголошує, що огляд автомобіля та його багажника проведений фактично без ухвали слідчого судді, а тому вилучені речі є недопустимими доказами.

Наголошує, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_9 проведений у формі, що не містить ознак відтворення подій та обстановки, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання, з метою його процесуального закріплення. Так, при проведені слідчого експерименту ОСОБА_9 , лише розповів обставини вчиненого ним злочину та учасники слідчого експерименту лише переміщувалися в ті місця, які до цього вже були відомі органу досудового розслідування та оглянуті, про що складені відповідні протоколи оглядів. ОСОБА_9 не відтворював жодних дій, які він здійснював при вчинені злочинів.

Зауважує, про порушення права на захист ОСОБА_9 , оскільки під час проведення слідчого експерименту за його участю, слідчим попереджений його про кримінальну відповідальність за неправдиві показання та відмову від давання показань, при цьому він перебував у статусі обвинуваченого у вчинені цих же злочинів за співучастю із ОСОБА_8 , вирок щодо якого ухвалений 07.06.2023 року та набув чинності 07.07.2023 року. Наголошує, що відповідно до постанови Пленуму №11 від 27.12.1985 року, співучасники вчиненого злочину, навіть при окремому розгляді справ, допитуються щодо обставин спільного вчинення злочинів без попередження їх про кримінальну відповідальність за відмову від дачі або за дачу завідомо неправдивих показів. Зауважує, що обвинувачений у вчиненні того ж злочину або засудженому за той же злочин, в якому обвинувачується його співучасник, не може бути надано повноцінний процесуальний статус свідка. У зв`язку з викладеним, протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом. Вказані обставини також стосуються допиту ОСОБА_9 , допитаного в якості свідка, який попереджений про кримінальну відповідальність за про відмову від часі показань або за завідомо неправдиві показання, за які не повинен був попереджатись, оскільки є рідним братом ОСОБА_8 за матір`ю.

Крім того зазначає, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_9 жодним чином не доводить вину ОСОБА_8 .

Зауважує, що суд не надав належної оцінки показанням свідка ОСОБА_10 , який зазначив, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 привозили мідний кабель, який як вони сказали, відрили із землі. Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не підтверджують вину ОСОБА_8 в інкримінованому злочині, а лише вказують, на факт покупки металолому у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 влітку та восени 2022 року, в той час коли обвинувачення стосується грудня 2022 року.

Звертає увагу, що органом досудового розслідування не встановлено час вчинення злочину та не здійснено жодних слідчих дій для такого встановлення. Також відсутні відомості, про те, коли в останнє до моменту виявлення нестачі представники потерпілого оглядали об`єкти.

Наголошує, що відповідно до показань дружини обвинуваченого, виявлений в автомобілі кабель 62м. не був викрадений, а є власністю власника садиби, також показала, що ОСОБА_8 жодних кабелів додому не приносив. В матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що виявлений кабель належав саме ОСОБА_8 , відповідних експертиз проведено не було.

На адресу апеляційного суду прокурором, який брав участь в розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції подано заперечення на апеляційну скаргу, в якій вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та просить залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_12 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до наступник висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст. 370 КПК України.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші, врахувавши при цьому позицію сторони захисту та надавши їм відповідну оцінку із викладеним обґрунтуванням.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_8 , наявність в його діях складу інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується безпосередньо його показаннями, відповідно до яких він не заперечив, факт знаходження у нього в домі та автомобілі, металевих кабелів, вимикачів та вибухники М-12, які він зазначив, що знайшов та вважав просто металоломом. Також зазначив, що вказані кабелі перебували у нього вдома, проте це не його, та вказав про застосування до нього недозволених методів проведення досудового розслідування.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування з метою надання зізнавальних показань, судом досліджена постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську від 29.10.2023 про закриття кримінального провадження. Мотивуючи прийняте рішення старший слідчий зазначив, що під час досудового розслідування не було встановлено ознак кримінального правопорушення в діях працівників поліції ВП № 1 Бахмутського районного відділу поліції ГУНП в Донецькій області. Відомостей про скасування вказаної постанови, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, вина ОСОБА_8 підтверджується показаннями свідків, які безпосередньо допитані в суді першої інстанції.

Зокрема свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є його братом та йому відомо про крадіжку, оскільки вони її вчинили разом у грудні 2022 року. Після домовленості вирушили на підстанцію шахти «Північна», де раніше працював ОСОБА_9 та знав, що вона не охороняється, взяли із собою велосипед для перевезення та необхідний інвентар. З підстанції вони викрали кабель з кольоровим металом (алюмінієвий та мідний), його пиляли та відрубували, також обладнання з двох ящиків. Того вечора вони 3-4 рази ходили на підстанцію, забрали десь 180 кг металу, викрадене складали у закинутий будинок, повернулись близько до ранку. Потім обвинувачений ОСОБА_8 взяв свій автомобіль, вони в нього загрузили викрадене та приблизно о 7-8 годині ранку поїхали на «Білу гору», у будинок, де зареєстрований ОСОБА_9 . Там вони близько 4-5 годин випалювали кабель, обладнання розібрали, після чого через Шулькіно поїхали до м. Костянтинівка до пункту прийому металолому «чорні ворота». За вказаний металолом їм дали 600-700 грн., які поділили навпіл, приїхали до місця, куди склали викрадене, обвинувачений поклав до автомобілю кабель, сказав, що візьме його додому для проводки та вони розійшлись. Окрім того, ОСОБА_9 повідомив, що бачив у обвинуваченого у сараї на полиці предмети, на його питання що це, обвинувачений відповів, що це підривники.

Обставини викладеними ОСОБА_9 у судовому засіданні в суді першої інстанцій узгоджуються з викладеними ним обставинами під час проведення слідчого експерименту від 27.04.2023р., який проводився з участю свідка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що на місці події свідок розказав і показав, як він разом зі своїм братом ОСОБА_8 з будівлі, що розташована на території підстанції «Північна» за адресою: смт. Північне, вул. Цетральна, вони зрізали кабеля та демонтували обладнання. Викрадені речі вони перевезли на велосипеді до будинку, за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де останній зберігав викрадене майно. Потім свідок показав пункт прийому металу в АДРЕСА_3 , куди вони привозили мідні вироби, які отримували з викраденого обладнання та кабелів. Далі свідок показав гараж в м. Костянтинівка, де вони продавали чоловіку мідні вироби та технічне скло. Разом з цим, свідок ОСОБА_9 розказав і показав, де його брат ОСОБА_8 на поличці в сараї за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , зберігав вибухові пристрої.

Доводи захисника, що слідчий експеримент має ознаки допиту, не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий експеримент проведений відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України.

Так, слідчий експеримент - це слідча дія, що передбачена статтею 240 КПК України, і використовується для перевірки і уточнення відомостей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Верховний суд у своїх рішеннях дав вузьке тлумачення терміну «показання» в цьому положенні і зазначив, що воно застосовується лише у випадку, якщо такі показання надаються під час допиту. Таким чином, заборона використання позасудових показань для обґрунтування судового рішення, що міститься в другому реченні частини 4 статті 95 КПК, не поширюється на випадки, коли ці показання отримуються слідчим чи прокурором під час інших слідчих дій, зокрема, під час слідчого експерименту.

Колегія суддів зауважує, що вказаний слідчий експеримент містить відтворення подій, обстановки та обставин, які ОСОБА_9 надавались добровільно та за власною хронологію відтворення, більш того аналогічні обставини ОСОБА_9 наведені в судовому засіданні в суді першої інстанції під час його допиту у якості свідка. Отже, показаннями наданими у судовому засіданні, ОСОБА_9 , підтвердив ті факти, які викладав під час відтворення подій при проведенні слідчого експерименту.

Щодо доводів сторони захисту про порушення права на захист ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає, що під час проведення судового засідання 29.06.2023 року, під час допиту свідка ОСОБА_9 , останнім повідомлено, що ОСОБА_8 є його братом, тому судом роз`яснено право, передбачене ст. 63 Конституції України (а.с. 113), разом з цим, ОСОБА_9 за власним волевиявленням вирішив надавати показання.

Крім того, в рішенні суду ЄСПЛ «Адамчо проти Словаччини» наголошено, що використання в якості доказів обвинуваченням показань надані співучасником злочину, повинні неодмінно супроводжуватись ретельним аналізом достовірності зазначених показань. При цьому необхідно підкреслити, що ЄСПЛ не зазначав, що такі показання мають автоматично визнаватися недопустимими, а лише наголосив, що необхідно ретельно вивчати співвідношення між викривальними показаннями, які надає співучасник, та імунітетом чи перевагами, які йому гарантує держава.

Так, колегією суддів встановлено добровільність наданих ОСОБА_9 викривальних свідчень, які він надавав неодноразово, шляхом демонстрації фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення під час проведення слідчого експерименту, під час допиту у суді першої інстанції, крім того ОСОБА_9 добровільно надав викрадене майно та інвентар. Вказані дії ОСОБА_9 відбувались за його власним бажанням та вільним волевиявленням. Надання викривальних свідчень ОСОБА_9 , жодним чином не пов`язане з попередженням його про кримінальну відповідальність під час допиту у якості свідка, оскільки в іншому випадку, він би не вчиняв подібних злагоджених дій щодо викриття злочинних дій ОСОБА_8 .

Отже, колегія суддів вважає допустимим доказом показання ОСОБА_9 наданих ним в судовому засіданні в суді першої інстанції та під час демонстрації обставин при проведені слідчого експерименту.

Показання ОСОБА_9 в частині продажу викраденого металолому та той факт, що він був опалений, підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_10 який показав, що до прийомного пункту приїздили двоє чоловіків на червоному авто марки «Жигулі». До нього заходив один з них. Вони привозили мідний кабель, який, як вони сказали, відрили із землі. Також пам`ятає, що приймав участь у слідчих діях, а саме впізнавав того чоловіка, який привозив на пункт прийому метал.

Вказані показання свідка узгоджуються з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2023, де ОСОБА_10 на фото № 4 впізнав ОСОБА_8 , який у 2022 році продавав мідні вироби з кабелів та обладнання.

Свідок ОСОБА_11 , біля його двору у м.Костянтинівка на красному автомобілі марки «Жигулі» та спитали у нього, де можна продати металолом. ОСОБА_11 купив у них цей металолом, а саме приблизно 20 кг мідної проволоки з обпаленого кабелю, щоб потім перепродати дорожче. Хто саме був за кермом автомобіля, він не пам`ятає. Приблизно через тиждень, вони ще раз привезли йому металолом, який він потом відніс та перепродав у прийомному пункті.

Вказані показання узгоджуються з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2023, де ОСОБА_11 на фото № 4 впізнав ОСОБА_8 , який з середини осені по грудень 2022 року продавав мідні вироби кабельної продукції та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2023, де ОСОБА_11 на фото № 3 впізнав ОСОБА_9 , який в період часу з осені по грудень 2022 року продавав мідні кабеля.

Колегія суддів зауважує, що твердження захисника, що вказаними показаннями свідків підтверджується лише факт продажу металолому, а не факт крадіжки, є неспроможними. Так, продаж майна є складовою частиною закінченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме розпорядженням викраденим майном на власний розсуд. Крім того, стороною захисту, на підтвердження своїх доводів, не наведено обставин, яким чином, на їх думку, вказаний мателотом опинився у обвинуваченого ОСОБА_8 , та чому саме в період, після вчинення крадіжок на підприємствах, останній продавав металолом у виді опалених мідних кабелів.

Показання вказаних свідків оцінюються судом в сукупності з іншими доказами та поза розумним сумнівом доводять, що ОСОБА_8 здійснено продаж, саме викраденого кабелю, частину з якого він зберігав біля будинку, разом із вимикачами. Саме факт збуту викраденого майна доводить вчинення всіх елементів злочину для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України.

Окрім показань вказаних свідків, вина ОСОБА_8 підтверджується й іншими письмовими доказами, зокрема заявою від 16.01.2023 про вчинення злочину за зверненням директора Східної філії ДП «Регіональні електричні мережі» щодо крадіжки обладнання КРПЗ-6 кВ № 1 ПС-110 кВ «Північна» та КРПЗ-6 кВ № 2 ПС-110 кВ «Північна».

Повідомленням від 19.01.2023 до відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області щодо зберігання за адресою: Донецька область м. Торецьк, с. Дружба, вул. Степова, 11 військових засобів ураження, які можуть принести шкоду цивільному населенню.

Факт крадіжки з підстанції «Північна» 110 кВ № 2 АТ ДТЕК «Донецькі електромережі» підтверджується протоколом огляду місця події від 17.01.2022, якою є ділянка території (пром.майданчик) колишньої шахти «Північна», розташована по вул. Центральна, 1 в смт. Північне.

Відповідно до розрахунків завданих збитків по крадіжці на Торецькій енергодільниці КРПЗ 6кВ № 1,2 ПС 110кВ «Північна», акту оцінки збитків, які завдано Східній філії ДП «Регіональні електричні мережі» від 10.01.2023, акту інвентаризації від 17.02.2023, довідки вартості викраденого майна від 16.02.2023 встановлена вартість викраденого майна.

Колегія суддів не вбачає підстав визнавати вказані докази підтвердження вартості майна недопустимими, оскільки вимоги КПК України не зобов`язують, проведення товарознавчих експертиз у будь-яких випадках.

Навпроти, відповідно до вимог ч. 6 ст. 262 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

У Постанові Верховного суду № 333/2953/18 наведено висновок, що призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стосується тих випадків, коли предметом злочину є гроші або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань.

З огляду на викладене, а також на те, що підстав проводити експертизу на установлення вартості викрадених кабелів та вимикачів, в цьому кримінальному провадженні не було, місцевий суд правильно послався на дані, що містяться в розрахунках підприємств.

В даному випадку, надані всі необхідні документи, яких на думку суду першої інстанції достатньо для встановлення спричинених збитків внаслідок вчинення злочину, вказані докази отримані у передбачений процесуальним законом спосіб, він відповідають вимогам статей 84, 85, 86 КПК, і підстави вважати неналежним та недопустимим відсутні. Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції доводи сторони захисту щодо відсутності підпису на акті інвентаризації спростовані наданим прокурором другим примірником такого акту, який зберігається на підприємстві.

Окрім зазначених доказів, суд першої інстанції послався на протокол огляду від 17.01.2023, зафіксовано, що на відкритій ділянці місцевості, біля будинку № 7/1 по вул. Кірова в смт.Північне м.Торецьк оглянуті добровільно видані ОСОБА_9 елементи та прилади силового обладнання, кабелі, а також ручна пила, металева сокира, металеві кусачки, металевий розвідний ключ, ріжковий ключ, ріжково - накідний ключ, пасатижі з ручками, які після огляду постановою слідчого від 17.01.2023 долучені в якості речових доказів та передані на зберігання ОСОБА_9 , представникам ДП «Регіональні електричні мережі» та АП «ДТЕК Донецькі електромережі».

Доводи захисника щодо зазначення у протоколі огляду квартири №1 не є підставою для визнання вказаної дії недопустимим доказом, оскільки на початку слідчим зазначено прив`язку до конкретного будинку по пров. Кірова, 7/1, а в подальшому в протоколі зазначено безпосереднє місце його проведення, а саме відкрита ділянка місцевості біля вказаного будинку.

Твердження захисника, що протокол складався не на місці слідчої дії, оскільки слідчим не маючим спеціальних знань зазначені назви та деталі виявленого майна, зокрема кабелів та вимикачів не спростовує справжність зазначення назв у протоколі та що саме вказане майно виявлене та вилучене у ОСОБА_8 .

Судом першої інстанції вмотивовано визнав допустимим доказом протокол огляду місця події від 17.01.2023 року, оскільки ця слідча дія проведена відповідно до вимог КПК та містить всі реквізити, передбачені ст. 104 КПК, у тому числі відомості про місце і час вчинення процесуальної дії, виявлені та вилучені речі. Процесуальних порушень порядку збирання, дослідження та оцінки вказаної процесуальної дії, які б могли свідчити про її недопустимість, не вбачається.

Виявлені та вилучені речі зафіксовані у фототаблиці слідчої дії, відсутність маркування та упакування кожної з них, враховуючи специфіку та характеризуючи ознаки такого майна, не спростовує факту виявлення вказаного майна у ОСОБА_8 , що не заперечується самим обвинуваченим. Крім того вказане майно є власністю ДП «Регіональні електричні мережі» та АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», яким воно передане на зберігання. Отже, належність вказаного майна встановлена поза розумним сумнівом, зокрема кабелі та вимикачі, виявлені у ОСОБА_8 , є власністю вказаних підприємств, тобто викрадене обвинуваченим ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу огляду від 19.01.2023, ілюстративної таблиці до нього, на відкритій ділянці місцевості, розташованої напроти домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у присутності ОСОБА_8 був оглянутий належний йому автомобіль ВАЗ 21033, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході огляду, в багажнику вказаного автомобіля був виявлений та вилучений моток чотирьохжильного кабелю у оболонці чорного кольору.

Доводи захисника щодо недопустимості вказаного доказу не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді. Закон не визначає спеціальних засобів доказування добровільності згоди на проникнення до житла або іншого володіння особи. Тому наявність чи відсутність згоди, а також її добровільність чи вимушеність мають бути встановлені виходячи з сукупності обставин, за яких відбувалося проникнення до житла чи іншого володіння особи, і ці обставини можуть доводитись або спростовуватися сторонами за допомогою будь-яких засобів доказування.

В даному випадку стороною захисту не заперечується факт добровільності згоди на обшук автомобіля, і також підтверджується сукупністю дій та поведінкою обвинуваченого під час проведення огляду автомобіля.

Разом з цим, огляд за добровільною згодою - це правова основа для проведення перевірки житла або інших володінь особи, коли власник (володілець) добровільно дозволяє це зробити. Це правове підґрунтя відрізняється від проведення обшуку, де, зазвичай, потрібне рішення суду.

Частиною 1 ст. 233 КПК регламентовано, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 цієї статті.

Отже колегією суддів не встановлено порушень проведення слідчої дії, огляду автомобіля, а тому підстав для визнання вказаного доказу недопустимим немає.

Водночас показання свідка ОСОБА_13 , на які посилається захисник в частині, що вказаний кабель є особистим, не узгоджуються з викривальними показаннями ОСОБА_14 , який зазначив, що частину викрадених кабелів вони із ОСОБА_8 опалили та здали на металолом, а частині ОСОБА_8 забрав до себе додому для проводки. Крім того, свідок ОСОБА_13 не була обізнана про вчинення крадіжки ОСОБА_8 , що підтверджується стороною обвинувачення, а тому й вірогідно вважала вказані кабелі власністю чоловіка, саме як він їй це підніс. Крім того, вказані кабелі знайдені в автомобілі ОСОБА_8 , на якому вони возили продавати викрадене майно. З огляду на викладене показання свідка ОСОБА_13 спростовуються матеріалами кримінального провадження, а тому обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції до уваги.

Крім того, відповідно до протоколу огляду від 20.01.2023, ілюстративної таблиці до нього, в приміщенні відділення поліції № 1 Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області за адресою: м. Торецьк, вул. Дружби, 2 оглянутий моток чотирьохжильного кабелю у оболонці чорного кольору, на якому міститься паперова скріплююча бірка. В ході огляду встановлено, що даний кабель є чотирьохжильним та відносить до марки КВВГЭнгк 4 х 1,5 мм, також був здійснений замір та зріз кабелю, який після додаткового огляду постановою слідчого від 20.01.2023 долучений в якості речового доказу та переданий на зберігання АП «ДТЕК Донецькі електромережі».

Окрім показань свідка ОСОБА_9 про те, що він бачив у обвинуваченого у сараї на полиці предмети, на його питання що це, обвинувачений відповів, що це підривники, вина ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України підтверджується протоколом огляду від 19.01.2023, ілюстративної таблиці до нього, місцем огляду є домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 . В ході огляду було виявлено та вилучено два предмети зовні сході на підшивачі типу М12, які постановою слідчого від 20.01.2023 визнані речовими доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що сам ОСОБА_8 не заперечує факт зберігання у себе вдома предметів зовні сході на підшивачі типу М12, однак зазначає, що не вважав їх боєприпасами.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що вказані показання обвинуваченого є надуманими, оскільки якщо враховувати, що він не знав, що знайшов предмети, які є боєприпасами, то мав про знахідку повідомити органи поліції, враховуючи той факт, що місце його проживання та відповідно місце де він знайшов вказані предмети, є в безпосередній близькості до ведення активних бойових дій, в період дії військового стану в країні. Отже, ОСОБА_8 є дорослою розсудливою людиною, тому не міг не розуміти, що вказані предмети, відносяться до боєприпасів, навіть якщо він не знав їх призначення та назви, а тому його дії є виваженими та умисними щодо зберігання вказаних боєприпасів та не повідомлення про них добровільно органу поліції. Більш того, вказані предмети ОСОБА_8 зберігав окремо в обгортці, при цьому маючи металолом, зберігав ці згортки окремо від основної маси металобрухту, що також вказує на обізнаність ОСОБА_8 про походження вказаних предметів. Таку позицію обвинуваченого, колегія суддів розцінює як спосіб захисту.

Крім того, його вина у вчинені вказаного кримінального правопорушення окрім іншого підтверджується, актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 156 від 19.01.2023 вбачається, що оглядом виявлено дві одиниці підривачі М12.

Висновком експерта № СЕ-19/104-23/2935-ВТХ від 07.02.2023 встановлено, що надані на дослідження предмети є два головних вибухника М-12, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв та придатні для здійснення вибуху.

Згідно акту № 76 від 30.01.2023 внаслідок експертного експерименту знищено підшивачі М-12 в кількості 2 штук, придатних для виробництва вибуху. Вибухонебезпечних залишків не виявлено.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 07.03.2023, який проводився з участю обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що на місці події обвинувачений розказав і показав, де він 15 грудня 2022 року близько 12 год. 00 хв. на узбіччі вул. Дружна, навпроти будинку № 23, неподалік магазину «Каскад» на ґрунті побачив обгортку з двома вибуховими пристроями. Далі, знаходячись за місцем свого проживання, обвинувачений показав місце в дерев`яному сараї, де він зберігав вибухові пристрої.

У судовому засіданні в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_15 пояснив, що коли він йшов по вулиці, назву якої він не пам`ятає, йому зустрілись працівники поліції, які попросили його бути понятим при слідчій дії. Окрім нього був ще один понятий, вони зайшли у двір будинку, потім у сарай. При ньому у сараї обвинувачений показав якісь згортки з наконечниками, схожі на снаряди, він їх розгорнув, показав, сказав, що їх знайшов, коли саме не пам`ятає. Ніяких зауважень при огляді не було, згортки опечатали, поняті поставили підписи.

У колегії суддів не виникає сумніву, що досліджені письмові докази є належними та допустимими, матеріали кримінального провадження містять докази на підтвердження законності проведення всіх наведених процесуальних дій.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що вказані показання обвинуваченого та свідків, в сукупності з письмовими доказами беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 185 КК України, а тому доводи апеляційної скарги щодо доведеності вини ОСОБА_8 , є необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження та визнаються колегією суддів, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Колегія суддів зауважує, що органом досудового розслідування встановлено, а судом доведено всі складові інкримінованих правопорушень ОСОБА_8 , зокрема час вчинення злочинів, зокрема на початку грудня 2022 року (ч. 4 ст. 185 КК України, та 15 грудня 2022 року (ч. 1 ст. 263 КК України), при цьому не наведення конкретного час доби, не виключає об`єктивну сторону вказаних кримінальних правопорушень, оскільки під час досудового розслідування та судового розгляду більш точний час встановити не виявилось можливим, що не виключає факту вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, вимоги ст. ст. 65, 66 КК України, враховуючи спосіб вчинення умисних кримінальних правопорушень, в період дії військового стану в України, беззаперечне усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з посередньої сторони, до затримання офіційно не працював, одружений, дітей або інших осіб на утриманні не має, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені, обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочинів, колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення міри покарання ОСОБА_8 дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчинених діянь, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга захисника є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 370 КПК.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Тих порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 409 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404-405, 407, 408, 409, 418, 419, 424, 426 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 25 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, що знаходиться під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді