Дата документу 10.04.2025Справа № 554/4956/25
Провадження № 1-кс/554/5123/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000127 від 14.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

в с т а н о в и л а:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів з можливістю вилучення завірених належним чином копій документів (в паперовому та електронному вигляді), а саме: звітності в паперовому та електронному вигляді, що подавалась представниками ПП « ОСОБА_5 » ЄДРПОУ НОМЕР_1 , щодо працевлаштованих у закладі осіб, відомості про яких заносились до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з моменту створення ПП « ОСОБА_5 » по кінцевий термін дії ухвали.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000127 від 14.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом того, що 13.02.2025 до чергової частини ВП №2 Полтавського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що 09.09.2024 року голова ФГ « ОСОБА_7 » уклав договір на поставку сої з ПП « ОСОБА_5 », в подальшому ФГ « ОСОБА_7 » виконав умови договору щодо поставки сої, а ПП « ОСОБА_5 » перерахували лише частину грошових коштів.

В зв`язку з чим, у вказаних діях ПП « ОСОБА_5 » вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Таким чином, з метою встановлення обставин вчиненого злочину, проведення повного та об`єктивного досудового розслідування у даному кримінальному проваджені, з`ясування факту заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, в органу досудового розслідування виникла об`єктивна необхідність у тимчасовому доступі до речей та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до персональних даних працівників ПП « ОСОБА_5 » ЄДРПОУ НОМЕР_1 , які перебували у трудових відносинах з ФГ « ОСОБА_7 » ЄДРПОУ НОМЕР_2 та подавались представниками закладу у складі звітності та заносились до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, в період часу з моменту створення підприємства по кінцевий термін дії ухвали.

У інший спосіб, окрім вилучення вказаних документів, довести факт вчиненого кримінального правопорушення у слідства не має можливості, а їх вилучення можливе лише на підставі ухвали слідчого судді.

Саме під час тимчасового доступу до вищезазначених документів можливо встановити відомості, які самостійно, а також у сукупності із іншими доказами будуть мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Отримана інформація може бути використана як доказ у кримінальному провадженні.

У судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала в повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення судового засідання не подав. Неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання (ч.4 ст.163 КПК України).

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, на підставі положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.02.2025 року підтверджується те, що слідчим відділом Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за фактом того, що 09.09.2024 року головою ФГ « ОСОБА_7 » укладено договір на поставку сої з ПП « ОСОБА_5 », в подальшому ФГ « ОСОБА_7 » виконав умови договору щодо поставки сої, однак ПП « ОСОБА_5 » перерахувало лише частину грошових коштів.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що між Фермерським господарством « ОСОБА_8 », в особі голови ОСОБА_9 , та ПП « ОСОБА_10 », в особі директора ОСОБА_11 , були цивільно-правові, господарські правовідносини, зокрема укладений договір поставки № 09-09/24 від 09.09.2024 року.

Верховний Суд у своєї постанові від 24.09.2020 року в справі № 755/10138/16-к (провадження № 51-6414 км 19) зазначив, що згідно зі ст. 190 КК України шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Відповідно, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Цивільно-правові відносини це врегульовані нормами цивільного права майнові і особисті немайнові відносини, що засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності учасників. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, угоди, договори та інші правочини. Цивільно-правовими угодами визнаються дії громадян, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що становлять зміст угоди.

Тобто, особа при укладанні цивільно-правової угоди повинна мати право на її укладення та можливість виконання покладених за цією угодою на неї обов`язків.

Відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати. Розмежування кримінально-караного злочину від цивільно-правової угоди слід проводити не по тому, як оформлені укладені між сторонами договори, а по тому, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, приймаючи на себе зобов`язання, не має ніяких реальних можливостей і бажання їх виконувати, мова йде про шахрайство.

Слідчим суддею встановлено, що ПП « ОСОБА_5 » здійснило часткову оплату поставленого товару сої на суму 50000 грн., що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.01.2025 року та поясненнями заявника ОСОБА_6 .

З наданих до суду матеріалів клопотання вбачається, що фактично між сторонами виникли майнові відносини, тобто цивільно-правовий делікт, що пов`язано із невиконанням господарських зобов`язань. Однак, до клопотання не додано жодного доказу вчинення кримінального правопорушення, що розслідується. З матеріалів клопотання не вбачається, що є доказом можливого кримінального правопорушення.

Тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів виключно у випадку, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

У свою чергу, відповідно до ч.2 ст.160 КПК України у клопотанні про тимчасовий доступ до речей та документів зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Дослідивши зміст поданого слідчою клопотання, слідчий суддя вважає, що наведеним вимогам статті 160 КПК України воно не відповідає, є формальним, без зазначення будь-яких доводів та доказів на підтвердження констатованих у ньому обставин.

Так, слідчою у клопотанні не доведено, що документи та інформація, до якої вона прохає надати тимчасовий доступ, сама по собі або у сукупності з іншими документами, мають суттєве значення для встановлення фактів та обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зокрема, усупереч вимогам статті 160 КПК України, слідчою не доведено, яке саме значення матимуть персональні дані працівників ПП « ОСОБА_5 », які перебували у трудових відносинах з ФГ « ОСОБА_12 » та подавались представниками закладу у складі звітності та заносились до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, для кримінального провадження № 0000127 від 14.02.2025 року, та не обґрунтовано значення цих документів (інформації) для встановлення обставин у цьому кримінальному провадженні. Отримання ж доступу до документів без відповідних на те правових підстав є недопустимим.

Беручи до уваги викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчої слід відмовити.

Керуючись ст.ст.132, 159-166, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання слідчої СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні № 0000127 від 14.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1