УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000985 від 24.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000985 від 24.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 65 солдата ОСОБА_6 , зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду.

Солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), а також у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно до ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України військовослужбовець військової служби призваний по мобілізації, військової частини НОМЕР_1 , який знаходився у розпорядженні військової частин НОМЕР_2 солдат ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

19.04.2025 солдат ОСОБА_6 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 відряджений до військової частини НОМЕР_2 (з подальшим вибуттям у визначений район) з метою виконання бойових (спеціальних) завдань.

Відповідно до бойового розпорядження, солдат ОСОБА_6 прийнятий у підпорядкування військової частини НОМЕР_2 для виконання задач спеціального призначення.

14.05.2025, перебуваючи в районі розташування військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , у солдата ОСОБА_6 , виник злочинний умисел тимчасово ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, 14.05.2025, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_6 самовільно, без поважних причин залишив місце служби, а саме тимчасове розташування підрозділу військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 , і до вищезазначеної військової частини не повернувся та ухилявся від проходження військової служби до 24.06.2025.

За час відсутності у військовій частині, солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказано військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про самовільне залишення військової частини не повідомляв та проводить час на власний розсуд.

Крім цього, солдат ОСОБА_6 , 24.06.2025 приблизно о 11 год. 00 хв.. спільно із ОСОБА_8 , знаходився перед входом до автовокзалу «Вінниця 2», що за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 107. В цей час у солдата ОСОБА_6 винник злочинний умисел на задоволення статевої пристрасті у громадському місці.

Солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, незважаючи на те, що перебував у громадському місці, стоячи перед входом до автовокзалу «Вінниця 2», грубо порушуючи громадський порядок з винятковим цинізмом, зневажаючи загальноприйняті норми моралі, демонстративно вступив у статеві зносини з ОСОБА_8 поряд з обуреними цими діями ОСОБА_9 та неповнолітніми ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на їх очах. Усвідомлюючи, що його помічено останніми, солдат ОСОБА_6 не припинив свої протиправні дії, не відреагував на їхнє обурення, а продовжив вчиняти статеві зносини з ОСОБА_8 ..

25.06.2025 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 від 24.06.2025;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.06.2025;;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.06.2025;;

?Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.06.2025;;

?Протоколами пред`явленням особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2025;

?Протоколом огляду документа від 25.06.2025;;

?та іншими матеріалами кримінального провадження.

У вказаному кримінальному провадженні проведено необхідні слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, однак закінчити досудове розслідування в передбачений двох місячний строк, а саме до 25.08.2025, не представляється можливим, оскільки необхідно отримати ще ряд доказів, які можуть бути використані у подальшому під час судового розгляду, та перевірити вже отримані докази.

Зокрема, в рамках даного кримінального провадження необхідно провести наступні слідчі та процесуальні дії, що потребують додаткового часу:

1.провести судово-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_6 ;

2.виконати вимоги ст. 290 КПК України;

3.скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

26.06.2025 року слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області було проведено розгляд клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке, в подальшому було задоволено. Відтак, відносно підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, до 23.08.2025 року.

08 серпня 2025 року, керівником Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону було продовжено строків досудового слідства в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000985 від 24.06.2025 року, було продовжено до 25.09.2025 року.

Підставою для продовження строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

?вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 , є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень та у зв`язку з відсутністю коштів може продовжувати вчиняти злочини;

?переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях;

?незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 , матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов;

Таким чином, сторона обвинувачення стверджує, що ризики, які існували на момент обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, продовжують існувати, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 , який входить до групи слідчих в рамках вказаного кримінального провадження, в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд обрати інший запобіжний захід.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, характеризуючі дані підозрюваного, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, що заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Слідчими Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000985 від 24.06.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 25.06.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 5 ст. 407КК України.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 5 ст. 407 КК України обґрунтована. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені до матеріалів клопотання та доведена прокурором при розгляді даного клопотання.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 26.06.2025 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з моменту затримання, до 23.08.2025 року.

Строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні керівником Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжений до трьох місяців, тобто до 25.09.2025.

В судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінального правопорушення, зокрема санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4 ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім цього, ОСОБА_6 неодноразово судимий, має схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, прокурором та слідчим в судовому засіданні було доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого кримінального правопорушення, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а також наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме необхідність проведення слідчих дій.

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, а також, що обставини на які посилався суд при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, слідчий суддя вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти встановленим ризикам, тому доцільно клопотання слідчого задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в межах строку досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.09.2025 включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя