Справа №592/7924/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/662/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що до спливу строку дії попередньої ухвали суду, якою ОСОБА_6 було продовжено вказаний запобіжний захід до 24 січня 2025 року, закінчити розгляд даного провадження неможливо, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшились та існують.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2025 року дане клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 22 березня 2025 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом було встановлено наявність ризиків, з врахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, що останній може залишити місце проживання та переховуватись від суду з метою уникнути відповідальності за скоєне, що він не має постійного джерела доходів, родини та утриманців. Однак, поза увагою суду залишилось те, що до затримання ОСОБА_6 мав постійне місце проживання, що свідки у кримінальному провадженні вже допитані, а в матеріалах справи міститься письмова заява потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , який вказує на те, що він сам спровокував на бійку обвинуваченого ОСОБА_6 , в результаті якої і отримав тілесні ушкодження та просив останнього суворо не карати та не позбавляти волі.

Таким чином, як зазначає захисник, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і у даному випадку належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 може забезпечити запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме, цілодобовий домашній арешт.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 та прокурор були повідомлені завчасно, у передбачений Законом спосіб, однак у судове засідання не з`явились і у поданих заявах просили провести його без їх участі.

Обвинувачений ОСОБА_6 , який приймає участь у судовому засіданні режимі відеоконференції, не заперечував щодо здійснення розгляду поданої в його інтересах захисником ОСОБА_7 апеляційної скарги за відсутності останнього та прокурора.

А тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав апеляційні доводи та вимоги, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіряючи доводи поданого прокурором, в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, клопотання про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на предмет існування заявлених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про їх наявність, та що вони не зменшились, з врахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження.

При цьому, на спростування доводів апелянта з приводу того, що вказані ризики є недоведеними, колегія суддів зауважує, що при їх встановленні, судом було враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя на здоров`я особи, за яким, у разі доведеності вини, останньому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що він офіційного джерела доходу не має, як і не має родини та утриманців.

Також, судом було враховано і те, що справа перебуває на стадії судового розгляду, а тому, існує ймовірність того, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою зміни їх показань на свою користь.

Саме з огляду на зазначені обставини, суд і дійшов висновку, що в даному випадку прокурором доведено те, що на даний час заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики залишились актуальними і не зменшились та задовольнив вимоги поданого клопотання, продовживши ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, таке своє рішення про доцільність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, суд першої інстанції належним чином обґрунтував, і ставити під сумнів його законність та вмотивованість у колегії суддів підстави відсутні.

Що стосується доводів апелянта про те, що при вирішенні питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, судом не було враховано того, що в матеріалах справи міститься письмова заява потерпілого, який вказує на те, що він сам спровокував на бійку обвинуваченого, в результаті якої і отримав тілесні ушкодження та просив останнього суворо не карати та не позбавляти волі, то зазначеним обставинам колегія суддів, при розгляді питання доцільності продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу законності, оцінки не надає, з огляду на те, що ці обставини будуть оцінені судом під час розгляду справи по суті та при прийнятті у ній остаточного рішення.

Крім того, на спростування апеляційних доводів, колегія суддів зауважує, що посилання захисника на те, що до затримання ОСОБА_6 мав постійне місце проживання, не є тією беззаперечною обставиною, за якої можливо було б дійти висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а з огляду на те, що судовий розгляд даної справи ще не закінчено, не виключається можливість повторного дослідження доказів, в тому числі і допиту свідків.

Інших доводів, які не були враховані судом, та за яких клопотання прокурора не підлягало б до задоволення, захисником в апеляційній скарзі не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду встановлено не було.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4