Номер провадження: 11-сс/813/775/25
Справа № 521/2979/25 1-кс/521/1403/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.2025, якою в межах к/п №0000255 від 15.02.2025 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Каланчак Ізмаїльського р-ну Одеської обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п № 0000255 від 15.02.2025 було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 , про застосування стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави та застосовано стосовно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 30.05.2025, в межах строку досудового розслідування, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги або отримання невідкладної медичної допомоги, із покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування було доведено наявність обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність органом досудового розслідування як щодо наявності ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, так і щодо неможливості застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її необґрунтованою та невмотивованою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з конфіскацією майна, він зареєстрований та проживає на значній відстані від м. Одеси, де розташований орган досудового розслідування, що значно підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності;

- також слідчим суддею не враховано обставини вчинення даного злочину, які вказують на особисту зацікавленість підозрюваного в отриманні неправомірної вигоди з метою власного збагачення, приймаючи до уваги те, що він є непрацевлаштованою особою і подібна злочинна діяльність є єдиним джерелом його доходу, і яку він може продовжувати, вчиняючи інші аналогічні кримінальні правопорушення, що підтверджується наявністю у вилученому в обвинуваченого мобільному телефоні численних повідомлень в мобільних месенджерах від різних осіб з фотозображеннями отриманих ними в територіальному сервісному центрі МВС талонів з датою та часом прийому, коли надаватиметься адміністративна послуга, в якій вони зацікавлені.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, водночас захисник та підозрюваний заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, що у вказаному провадженні існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України»).

Апеляційний суд приймає до уваги посилання прокурора відносно того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

В той же час, колегія судді зауважує, що зазначені обставини щодо тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим були враховані слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого.

Слідчий суддя на виконання вимог ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього ж Кодексу, також оцінив в сукупності всі обставини, які враховуються при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, зокрема, дані про особу підозрюваного та стан його здоров`я, наявність у нього постійного місця проживання на території Одеської області, де він проживає разом із дружиною та неповнолітнім сином, та за яким характеризується позитивно, а також відсутність у нього судимостей.

Отже, в цьому контексті апеляційний суд вважає голослівними посилання прокурора на необґрунтованість висновків слідчого судді щодо застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та його достатність для запобігання існуючим ризикам.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що доказів того, що ОСОБА_7 протягом дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту вчиняв дії, які перелічені у ст. 177 КПК України матеріали, надані апеляційному суду, не містять та прокурором не надані.

При цьому, підозрюваний ОСОБА_7 з`явився за першим викликом до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій порушується питання про погіршення його становища, а також підтвердив факт здійснення органом досудового слідства контролю за його поведінкою під час перебування під домашнім арештом, що свідчить про належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Більш того, колегія суддів зауважує, що запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета - забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Окрім того, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 Конвенції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, не забезпечує достатнім чином виконання покладених на нього обов`язків.

Доводи прокурора відносно того, що підозрюваний з метою власного збагачення може продовжувати вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, не можуть бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, водночас, матеріали клопотання слідчого не містять відомостей про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного або обвинуваченого в рамках іншого кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недоведеність органом досудового розслідування наявності ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді про можливість застосування на теперішній час відносно підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Окрім того, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до приписів п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, запобіжний захід у цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , у зв`язку з чим не вбачає підстав задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.2025, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30.05.2025 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4