ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1222/25 Справа № 206/6136/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, у режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 у інтересах ОСОБА_8 , прокурора Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_9 , подані на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, має громадянство України, раніше не був засудженим і не має утриманців, мешкає у АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України та ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, із призначенням йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, із конфіскацією належного йому майна;

- за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 9 років.

За сукупністю злочинів, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначене ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, із конфіскацією усього належного йому майна.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання термін його тримання під вартою з 28.09.2024 року по 08.01.2025 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , точний час в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено, але не пізніше 08:26 год. 25.07.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем проживання - на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись відсутністю потерпілої, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, взяв до рук мобільний телефон «Орро А17» з сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_1 , належні своїй матері ОСОБА_10 , увімкнув його та на робочому меню обрав додаток до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», натиснувши на який, безперешкодно, тобто без вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного коду, отримав доступ до особистої сторінки WEB-банкінгу та карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , після чого, умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій і свідомо бажаючи їх настання, о 08:26 год. 25.07.2024 здійснив переказ грошових коштів у сумі 4 120,60 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_11 , яка перебувала у володінні та користуванні його знайомого ОСОБА_12 , чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, у ОСОБА_8 , у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці та час, але не пізніше 20:36 год. 16.08.2024, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів, належних його матері ОСОБА_10 , які знаходилися на банківській картці № НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк», виданій на її ім`я та які він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Так ОСОБА_8 , точний час в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено, але не пізніше 20:36 год. 16.08.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем проживання - на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись відсутністю потерпілої, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, взяв до рук мобільний телефон «Орро А17» з сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_1 , належні своїй матері ОСОБА_10 , увімкнув його та на робочому меню обрав додаток до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», натиснувши на який, безперешкодно, тобто без вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного коду, отримав доступ до особистої сторінки WEB-банкінгу та карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , після чого, умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій і свідомо бажаючи їх настання, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, о 20:36 год. 16.08.2024 здійснив переказ грошових коштів у сумі 3 417,09 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_11 , чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму.

Також, у ОСОБА_8 , у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці та час, але не пізніше 20:47 год. 12.09.2024, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів, належних його матері ОСОБА_10 , які знаходилися на банківській картці № НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк», виданій на її ім`я та які він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Так ОСОБА_8 , точний час в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено, але не пізніше 20:47 год. 12.09.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем проживання - на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись відсутністю потерпілої, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, взяв до рук мобільний телефон «Орро А17» з сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_1 , належні своїй матері ОСОБА_10 , увімкнув його та на робочому меню обрав додаток до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», натиснувши на який, безперешкодно, тобто без вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного коду, отримав доступ до особистої сторінки WEB-банкінгу та карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , після чого, умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій і свідомо бажаючи їх настання, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, о 20:47 год. 12.09.2024 здійснив переказ грошових коштів у сумі 6 030,15 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_11 , чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, у ОСОБА_8 , у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці та час, але не пізніше 08:59 год. 14.09.2024, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а саме грошових коштів, належних його матері ОСОБА_10 , які знаходилися на банківській картці № НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк», виданій на її ім`я та які він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Так ОСОБА_8 , точний час в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено, але не пізніше 08:59 год. 14.09.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем проживання - на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись відсутністю потерпілої, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, взяв до рук мобільний телефон «Орро А17» з сім-картою ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_1 , належні своїй матері ОСОБА_10 , увімкнув його та на робочому меню обрав додаток до автоматизованої системи віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», натиснувши на який, безперешкодно, тобто без вводу до автоматизованої системи електронного комплексу персонального ідентифікаційного коду, отримав доступ до особистої сторінки WEB-банкінгу та карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_10 , після чого, умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій і свідомо бажаючи їх настання, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, о 08:59 год. 14.09.2024 здійснив переказ грошових коштів у сумі 15 550,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_11 , чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, у ОСОБА_8 , у невстановленому в ході проведення досудового розслідування місці та час, але не пізніше 09:00 год. 28.09.2024, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а саме бензинового мотоблоку, належного потерпілій ОСОБА_10 , який зберігався у приміщенні сараю, розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та якого він визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Так ОСОБА_8 , точний час в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено, але не пізніше 09:00 год. 28.09.2024, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем проживання - на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись відсутністю потерпілої, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, відімкнув ключем приміщення сараю, після чого, умисно, з корисливих мотивів, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій і свідомо бажаючи їх настання, викотив з вказаного приміщення та далі за межі території домоволодіння бензиновий мотоблок «БелМотор» моделі «МБ 2070Б/M2», вартістю 5 147,45 грн., тим самим викрав його, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 , відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи, спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 5 147,45 грн.

Крім того, у ОСОБА_8 , у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місці та час, але не пізніше 11 години 05 хвилин 28 вересня 2024 року, виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я своєї матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (розбій).

Будучи обізнаним, що 24.02.2022 на підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації,на території України було введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року продовжено строком на 90 діб, ОСОБА_8 приступив до реалізації свого злочинного умислу.

Так, реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, 28 вересня 2024 року приблизно об 11 годині 05 хвилин ОСОБА_8 прибув до свого місця мешкання, на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де зі столу, який стояв біля входу до приміщення літньої кухні, у свою праву руку взяв кухонний ніж та направився до своєї матері ОСОБА_10 , яка в цей час перебувала у приміщенні будинку за тією ж адресою, з метою заволодіння її мобільним телефоном «Oppo A17 4/64 Gb», вартістю 3 650,00 грн.

Перебуваючи у приміщенні будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 , демонстративно тримаючи у своїй правій руці кухонний ніж, направлений в сторону тулубу потерпілої ОСОБА_10 , бажаючи, щоб у неї склалось враження реальної загрози її життю чи здоров`ю, почав погрожувати застосуванням насильства та вимагати у останньої її мобільний телефон, тим самим подавляючи волю потерпілої до можливого опору. В свою чергу потерпіла ОСОБА_10 , сприйнявши погрозу свого сина як реальну, повідомила ОСОБА_8 , що вона не має при собі телефону та почала шукати його. В ході пошуку, в кімнаті, якій вони знаходились, ОСОБА_10 виявила балон, з невстановленим в ході досудового розслідування аерозолем, який взяла у свою руку з метою його подальшого використання відносно ОСОБА_8 , для припинення нападу останнього. Далі, 28 вересня 2024 року приблизно об 11 годині 18 хвилин, потерпіла ОСОБА_10 у супроводі свого сина ОСОБА_8 , який весь час тримав у своїй правій руці кухонний ніж, направлений в сторону її тулубу, пройшли на подвір`я домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуваючи біля входу до літньої кухні, повернулася обличчям до ОСОБА_8 та, стоячи в безпосередній близькості до останнього, здійснила спробу розпилення

невстановленого в ході досудового розслідування аерозолю йому в обличчя, однак балон вказаного аерозолю через його несправність не спрацював.

В подальшому, зрозумівши, що невстановлений в ході досудового розслідування аерозоль не спрацював, потерпіла ОСОБА_10 почала голосно кричати та кликати на допомогу, у зв`язку з чим ОСОБА_8 усвідомив, що мобільний телефон «Oppo A17 4/64 Gb», вартістю 3 650,00 грн., його мати не збирається віддавати останньому.

Далі, ОСОБА_8 28 вересня 2024 року приблизно об 11 годині 19 хвилин, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , обурився діями своєї матері ОСОБА_10 , з приводу її намагань спричинити йому фізичного болю та у нього, з метою помсти, раптово виник злочинний умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті своїй матері ОСОБА_10 , реалізуючи який, ОСОБА_8 , стоячи спереду до своєї матері ОСОБА_10 , на відстані витягнутої руки, в безпосередній близькості до останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді спричинення смерті останньої, утримуючи у своїй правій руці, зжатій у кулак, зазначений вище кухонний ніж, умисно, послідовно наніс чотири удари клинком вказаного ножа в область черева ОСОБА_10 , після чого зрозумів, що його дії можуть бути викриті сусідами, оскільки останні почали наближатися до їхнього домоволодіння, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, таким чином ОСОБА_8 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох колото-різаних поранень передньої черевної стінки в епігастрії справа та зліва, в мезогастрії справа, три з яких проникають у черевну порожнину з пошкодженням парієнтальної очеревини, правої долі печінки, серпоподібної зв`язки, 200 мл крові у черевній порожнині, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає вимогам п. 2.1.3. «к» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить про зміну вироку у частині розміру призначеного покарання: призначити ОСОБА_8 остаточне покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Вважає, що суд недостатньо врахував ту обставину, що ОСОБА_8 визнав свою провину у скоєному та щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, і вчинив ці злочини внаслідок збігу тяжких життєвих обставин.

Прокурор ОСОБА_9 також оскаржив вирок у частині призначеного ОСОБА_8 покарання, просив у цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.4 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 10 років, із конфіскацією усього належного йому майна; за ч.3 ст.15-ч.1 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 10 років. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років, із конфіскацією майна.

Прокурор вважає, що розмір призначеного ОСОБА_8 покарання не відповідає ані ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, ані

характеристиці особи, внаслідок м`якості.

Апелянт звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення стосовно своєї матері похилого віку, яка явно не була здатна чинити опір, і суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, розмір якого наближений до мінімального розміру санкцій статей, не умотивував належним чином своє рішення.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, як вони викладені у вироку суду, правильність правової кваліфікації дій за ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, ч.3 ст.15-ч.1 ст.115 КК України сторонами не оспорені.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі наведених у ній доводів та просили про зміну вироку суду у частині розміру призначеного покарання;

-прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, та, у свою чергу, підтримала апеляційні вимоги прокурора ОСОБА_9 щодо необхідності скасування вироку суду у частині призначеного покарання та ухвалення у цій частині нового вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши наведені у скарзі доводи та співставивши із наявними матеріалами кримінального провадження у частині оскаржених обставин, проаналізувавши додатково надані захисником докази, які характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і умотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, ч.3 ст.15-ч.1 ст.115 КК України сторонами не оскаржуються, тому, апеляційний суд вирок у цій частині не розглядає.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги як захисника, так і прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.50.65 КК та роз`яснюючих положень п.1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє

для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності і індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характери вчинених дій. їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому повноваження суду (його права га обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття "судова дискреція" (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував та справедливо зазначив, що той уперше вчинив тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він щиро розкаявся, позицію, пояснення потерпілої, яка не наполягала на призначенні її сину ОСОБА_8 суворого покарання.

У якості обставин, що пом`якшують покарання суд обґрунтовано врахував щире каяття ОСОБА_8 (про яке він повторно зазначив під час апеляційного розгляду справи), у якості обтяжуючих - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, з якою обвинувачений перебуває у сімейних обставинах.

Тобто, суд під час призначення покарання фактично врахував перелічені у обох апеляційних скаргах сторін обставини.

Підстав для зміни розміру призначеного судом покарання за наведеними у апеляційних скаргах колегія суддів не убачає, як у бік його пом`якшення та застосування приписів ст.69 КК України, так і призначення більш суворого покарання шляхом ухвалення нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, ч.3 ст.15- ч.1 ст.115 КК України КК України залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена учасниками кримінального провадження у касаційному порядку, до Верховного Суду. протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для ОСОБА_8 - у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4