ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/847/25 Справа № 202/1913/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000347,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на автомобіль «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 , з обов`язковим позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000119.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речового доказу, оскільки, автомобіль «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 , є основним об`єктом кримінального правопорушення пов`язаного з його експлуатацією та керуванням, по ньому будуть проводитися судова транспортно-трасологічна експертиза та судова експертиза технічного стану автомобіля, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, виникає необхідність у застосуванні саме такого засобу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що клопотання прокурора не містить доказів того, що на траспортному засобі залишені будь-які сліди чи пошкодження, спричинені внаслідок ДТП, а також доказів, що власник майна може приховувати, пошкоджувати, знищувати своє майно.

Зазначає, що відсутність транспортного засобу позбавляє ОСОБА_7 єдиного джерела доходу та суттєво впливає на його матеріальний стан.

Звертає увагу на те, що у цьому кримінальному провадженні, на час розгляду клопотання, відсутня особа, якій повідомлено про підозру, що обмежує законне право власності.

Також слідчий суддя в ухвалі не зазначив кому доручено відповідальне зберігання вказаного транспортного засобу та не вказав місце зберігання.

Окрім того, власник майна не був повідомлений про розгляд цього клопотання.

Прокурор та третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт,- ОСОБА_7 , будучи належним чином увідомленими про місце та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про поважні причини суд не увідомили, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, з наданих до клопотання прокурора матеріалів вбачається, що СВ ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000347 від 21.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час огляду місця події 20.02.2025 року автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , був вилучений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22.

Постановою слідчого від 21.02.2025 року вилучений в ході огляду транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000347.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, зокрема автомобіль, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речових доказів, оскільки відповідно до клопотання вказаний автомобіль є предметом злочину, на якому можуть залишитись сліди вчинення кримінального правопорушення, та його арешт необхідний для збереження доказів задля подальшого призначення та проведення необхідних експертиз, а саме: судової транспортно-трасологічної експертизи та судової експертизи щодо технічного стану транспортного засобу, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи.

Отже, арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги про те, що клопотання прокурора не містить доказів того, що на траспортному засобі залишені будь-які сліди чи пошкодження, спричинені внаслідок ДТП, а також доказів, що власник майна може приховувати, пошкоджувати, знищувати своє майно, - є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутність транспортного засобу позбавляє ОСОБА_7 єдиного джерела доходу та суттєво впливає на його матеріальний стан, а також, що у цьому кримінальному провадженні, на час розгляду клопотання, відсутня особа, якій повідомлено про підозру, - є безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, окрім цього, арешт вказаного автомобіля необхідний для проведення відповідних експертиз, а користування ним може призвести до втрати або знищення речових доказів, що унеможливить в подальшому проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя в ухвалі не зазначив кому доручено відповідальне зберігання вказаного транспортного засобу та не вказав місце зберігання, - є безпідставними, оскільки клопотання не містить таких вимог, сторона обвинувачення не позбавлена можливості вжити таких заходів самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Твердження представника, що власник майна не був повідомлений про розгляд клопотання прокурора, колегія суддів не приймає до уваги, тому як в клопотанні прокурора було зазначено щодо необхідності розгляду клопотання у відсутність власника майна, що не протирічить ч. 2 ст. 172 КПК України.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000347 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000347 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4