Справа №585/4874/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/205/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2025 року, у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД СВ Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 24 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000222 від 14 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що дізнання у вказаному кримінальному провадженні дізнавачем було вжито достатньо заходів для з`ясування обставин справи, допитано ряд свідків, здобуто відповідні докази, на підставі яких було прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Не погодившись з таким судовим рішенням, заявник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати вказану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову дізнавача СД СВ Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 24 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000222.

В обґрунтування пропущеного строку, ОСОБА_6 посилається на те, що повний текст ухвали слідчого судді від 06 березня 2025 року отримав лише 11 березня 2025 року. Вказані причини просить визнати поважними та поновити йому строк на оскарження даного судового рішення.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що висновок слідчого судді про прийняття дізнавачем законного рішення є помилковим, оскільки вважати, що у даному випадку досудове розслідування було проведено повно та всебічно підстави відсутні.

Як зазначає апелянт, у поданій слідчому судді скарзі, він вказував на грубе порушення посадовими особами ТОВ «Таланпром» КЗпП України та наявність в їх діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, як по першому, так і по другому його звільненню з роботи, однак дізнавач ОСОБА_7 пояснював, що по першому звільненню з роботи його ( ОСОБА_6 ) через суд поновили, а по іншому визнали таке звільнення законним, а тому, ознаки кримінального правопорушення відсутні, однак, з такою позицією дізнавача він не згоден та вважає, що слід було проводити повне та всебічне розслідування вказаних обставин, чого у даному випадку зроблено не було. При цьому, про його незаконне звільнення він повідомляв як у заяві від 27 жовтня 2022 року, так і у подальших заявах, а саме, від 30 травня 2023 року, заявляв дізнавачу клопотання, проте, останній в повному обсязі не розібрався, не порадившись з ним, просто прийняв рішення про закриття кримінального провадження, дані про яке було внесено лише за ч. 1 ст. 172 КК України, а чому не внесли дані за ч. 1 ст. 364-1 КК України, про що він також просив, невідомо, і твердження слідчого судді стосовно того, що він ( ОСОБА_6 ) до дізнавача з такою заявою не звертався, є безпідставними, з огляду на рішення від 07 червня 2023 року про зобов`язання відповідних посадових осіб внести такі дані до ЄРДР.

Крім того, апелянт вказує, що перше судове засідання було призначено на 28 січня 2025 року, в якому був присутній дізнавач, який просив відмовити у задоволенні скарги, однак, з незрозумілих підстав, рішення слідчим суддею в цей день прийнято не було, а розгляд справи було відкладено на 06 березня 2025 року, в якому учасники провадження були відсутні, проте, рішення слідчий суддя постановив, що, також, є незрозумілим та викликає сумнів. При цьому, до початку вказаного судового засідання він ( ОСОБА_6 ) подав доповнення до скарги, які просив врахувати при прийнятті рішення та покласти їх в його основу як його пояснення, чого зроблено не було та свідчить про те, що оскаржувану ухвалу було постановлено без врахування його позиції щодо постанови дізнавача.

Також, апелянт звертає увагу і на те, що в оскаржуваній ухвалі відображено про опитування директора товариства ОСОБА_8 без зазначення дати, коли це відбувалось, однак, при його ознайомленні 24 грудня 2024 року з матеріалами кримінального провадження, таких даних не було, і про те, що вказана особа була опитана, він взагалі дізнався після отримання копії оскаржуваної ухвали, а тому, таке опитування відбулось вже після того, як дізнавач прийняв постанову про закриття провадження, що є незаконним, оскільки досудове розслідування, за таких обставин, мало бути призупиненим, чого не відбулось, що свідчить про самоуправство дізнавача ОСОБА_7 , оскільки його клопотання від 13 січня 2025 року про додаткове опитування голови профкому ОСОБА_9 залишилось без задоволення.

Крім того, апелянт вказує, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що друге його звільнення відбулось на підставі написаної ним заяви, однак, не взято до уваги, що дізнавач ОСОБА_7 не перевірив та не дослідив ті обставини, що заяву про звільнення він писав під примусом, про що зазначав у всіх поданих заявах. Також, слідчий суддя в ухвалі зазначив про те, що його друге звільнення відбулось на законних підставах, з врахуванням всіх судових рішень, однак, не надав оцінки тому, чи було законним чи незаконним його перше звільнення, при тому, що у цьому випадку в діях посадових осіб ТОВ «Таланпром» було наявне зловживання службовим становищем, що передбачено ч. 1 ст. 364-1 КК України, що дізнавачем при прийнятті оскаржуваної постанови враховано не було, з зазначенням лише того, що в ході досудового розслідування ознак кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України не встановлено. При цьому, перевіркою таких обставин дізнавач, фактично, не займався, оскільки діяв на стороні ТОВ «Таланпром», і допитані в якості свідків директор вказаного товариства, працівники, голова профкому були не за фактом вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, а за ч. 1 ст. 172 КК України і за результатом їх опитування, на його думку, було отримано такі докази, які об`єктивними вважати неможливо, і він надавав докази, які вказують на наявність в діях останніх ознак злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 364-1 КК України, на що слідчий суддя уваги не звернув. Крім того, слідчим суддею було помилково зазначено, що усі його клопотання дізнавачем були виконані, оскільки за його клопотанням голова профкому ОСОБА_9 була опитана 23 грудня 2024 року, а вже 24 грудня 2024 року, поспіхом, прийнята постанова про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим він не встиг подати клопотання про додаткове опитування цього свідка, при цьому, було й декілька інших клопотань, які дізнавачем виконано частково, без будь яких повноважень обмеження його як заявника, вимог.

При цьому, як вказує апелянт, слідчий суддя у рішенні зазначив, що його доводи стосовного того, що дізнання дізнавачем проведено неналежним чином, свого підтвердження не знайшли, а навпаки, спростовані зібраними останнім доказами, в той же час, слідчий суддя не конкретизував, якими саме доказами це підтверджується і не врахував, що він у поданій скарзі на 5 аркушах чітко розписав те, що дізнавач діяв в інтересах ТОВ «Таланпром» та додав до неї докази, які вказують на наявність в діях посадових осіб вказаного товариства ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України.

За таких обставин, на думку апелянта, вважати рішення слідчого судді законним та обґрунтованим підстави відсутні, оскільки цим рішенням не було скасовано постанову дізнавача, яка була прийнята за результатом неповного та невсебічного дізнання, в якій, зокрема, зазначено про встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, в той час як у своїй заяві від 27 жовтня 2022 року він вказував і на злочин, передбачений ч. 1 ст. 364-1 КК України, вчинений відносно нього при звільнення службовими особами ТОВ «Таланпром», що є підставою для скасування як рішення слідчого судді, так і постанови дізнавача.

В доповненнях до апеляційної скарги апелянт окрім вищезазначеного, додатково посилається на те, що до подання основної апеляційної скарги у нього не було можливості подати копію опитування директора ТОВ «Таланпром» ОСОБА_8 від 15 листопада 2024 року, яке він отримав 19 березня 2025 року та про яке не знав, оскільки, якби йому дізнавач про таке опитування повідомив, то він би обов`язково звернувся з клопотанням про повторний допит даного свідка. При цьому, на його думку, дізнавач навмисно його не повідомив і поспіхом закрив провадження, обмеживши його, у такий спосіб, у процесуальних правах, чим порушив вимоги ст. 10 КПК України, що слідчим суддею до уваги прийнято не було.

Вказані пояснення директора, як зазначає апелянт, є аналогічними з тими поясненнями, які були надані головою профкому, і при допиті по злочину, передбаченому ч. 1 ст. 364-1 КК України, та, навіть, за ч. 1 ст. 172 КК України, дізнавачем, фактично, конкретні питання не задавались. При цьому, конкретно, по його звільненню директор нічого не пояснювала, здебільшого зазначала, що всіх обставин вже не пам`ятає та вказувала, що керував на підприємстві охоронниками начальник служби охорони, а всіма кадровими питаннями відділ кадрів, однак не зазначає, що всіх цих осіб, вона невдовзі після його ( ОСОБА_6 ) звільнення, також звільнила і у нього є письмові докази, які вказують на зловживання нею своїми повноваженнями, які, при необхідності, він може надати.

Також, апелянт посилається на те, що при прийнятті постанови про закриття провадження, дізнавачем ОСОБА_7 не було взято до уваги незаконність рішень судів, якими його звільнення було визнано законним, неправдивість показань свідків, які були допитані, обмеження його прав судом, який самостійно докази не витребовував, а зобов`язав саме його ці докази збирати та надавати, не задовольнив його клопотання про витребування доказів на підтвердження того, що заяву про звільнення він ( ОСОБА_6 ) склав під примусом, посилаючись на те, що це клопотання ніякого відношення до справи не має, що є помилковим і свідчить про зловживання ним своїми повноваженнями.

Про призначення даного кримінального провадження його учасники були повідомлені завчасно, у передбачений законом спосіб.

У телефонному режимі, заявник ОСОБА_6 просив здійснити розгляд поданої ним апеляційної скарги без його участі, з зазначенням того, що у судове засідання він з`явитись не може через стан здоров`я та похилий вік.

З заявою про розгляд даного кримінального провадження без участі звернувся, також і прокурор.

З врахуванням вказаних заяв, а також, тих обставин, що учасники даного провадження про день час і місце судового засідання повідомлені належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

А тому, перевіривши матеріали даного провадження та дослідивши матеріали витребуваного апеляційним судом кримінального провадження №0000222, обговоривши доводи щодо пропущеного строку та поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 117 КПК України, колегія суддів вважає, що причини, зазначенні заявником ОСОБА_6 щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказаного рішення слідчого судді є поважними, а тому, клопотання про його поновлення підлягає задоволенню.

Що стосується доводів та вимог поданої апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

За змістом ст.284 КПК України, під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вищезазначені вимоги Закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що відмовляючи ОСОБА_6 у задоволенні його скарги щодо скасування постанови дізнавача СД СВ Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 24 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000222 від 14 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, слідчий суддя виходив з того, що дізнання у вказаному кримінальному провадженні проведено повно і всебічно, досліджено усі обставини, усунуто недоліки, які слугували підставою для скасування попереднього рішення про закриття кримінального провадження, допитано ряд свідків, зібрано та перевірено докази, за результатом чого прийнято обґрунтоване рішення відповідно до вимог КПК України.

Такі висновки слідчого судді відповідають фактичним обставинам та спростовують доводи ОСОБА_6 про незаконність прийнятого дізнавачем рішення, з огляду на наступне.

З матеріалів кримінального провадження №0000222, яке було витребувано та досліджено апеляційним судом, вбачається, що 14 червня 2023 року, на виконання ухвали слідчого судді Роменського міськрайонного суду від 07 червня 2023 року, до ЄРДР було внесено дані за заявою ОСОБА_6 від 27 жовтня 2023 року про вчинення відносно нього злочину, а саме, грубого порушення законодавства про працю з боку посадових осіб ТОВ «Таланпром», а саме, його незаконне звільнення з роботи з особистих мотивів, та розпочато дізнання у кримінальному провадженні №0000222, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального проступку - ч. 1 ст. 172 КК України.

Постановою начальника СД Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 14 червня 2023 року було призначено групу дізнавачів у даному кримінальному провадженні у складі: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яка, у свою чергу, в це й же день, доручила працівникам Роменського РВП ГУНП в Сумській області для встановлення всіх обставин скоєння вказаного правопорушення, детально опитати заявника ОСОБА_6 з приводу даної ситуації, встановити можливих свідків, допитати в якості свідків посадових осіб ТОВ «Таланпром», на яких вказує останній та витребувати з даного товариства копії документів, пов`язаних з його призначенням, звільненням з роботи та перебуванням у відпустках, а також посадові інструкції та накази про початок та завершення службових перевірок. Однак, згідно рапортів уповноваженої СКП Роменського РВП ГУНП в Сумській області, виконати вказане доручення дізнавача в частині допиту свідків та ОСОБА_6 , станом на 19 червня 2023 року, виявилось неможливим.

У подальшому, на задоволення заяви ОСОБА_6 від 27 червня 2023 року, останнього у даному кримінальному провадженні було визнано потерпілим, і здійснено його допит в цей же день, який проводила начальник СД Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 .

У своїх поясненнях потерпілий вказував на те, що у 2021 році його звільнили з роботи, однак, на підставі судових рішень, він був поновлений на посаді охоронця ТОВ «Таланпром», рішення про що набрало законної сили 09 березня 2022 року. Проте, у зв`язку з тим, що його дружина хворіла, він вимушений був написати заяву про надання відпустки за власний рахунок на два тижні, а оскільки сімейні обставини не покращились, він вимушений був написати заяву про надання відпустки за відпрацьований у 2021 році період, яка була погоджена з начальником охорони та підписана директором товариства. Це відбувалось зранку 23 березня 2022 року, а після обід йому зателефонувала начальник відділу кадрів з тією метою, щоб він написав ще дві заяви для нарахування коштів бухгалтерією і коли він прийшов, то з`ясувалось, що з 24 березня 2022 року вступив в силу Закон, який надавав директору товариства право відмовити у наданні відпустки, і з 23 березня 2022 року необхідно було давати відпустку зменшеного розміру. Потерпілий вказував, що оскільки відпустка повної тривалості за 2021 рік йому вже була надана, то керівництву ТОВ «Таланпром», необхідно було її якось забрати, і на його думку, керівництво підприємства не придумало нічого кращого як в незаконний спосіб, надану відпустку забрати. Ним додаткового було написано заява про відпустку з 23 по 30 березня 2022 року, начебто, для бухгалтерії, що, як він вважав, було обманом, а заяву про другу частину відпустки сказали написати в кінці березня, по закінченні попередньої відпустки, однак, у кінці березня йому в наданні такої відпустки відмовили, з зазначенням, що відпустка його закінчилася 30 березня 2022 року. Потерпілий вказував, що у такий спосіб посадовими особами товариства було порушено п. 6 ст. 79 КЗпП, яким встановлено, що поділ щорічної відпустки на частини будь-якої тривалості допускається на прохання працівника за умови що основна безперервна відпустка становитиме не менше 14 днів, а йому надали лише 8 днів. 04 квітня 2022 року він був визнаний до відділу кадрів з приводу того, чого не був на роботі 31 березня 2022 року та 03 квітня 2022 року, а на його пояснення, що це було пов`язано з тим, що він не міг покинути хвору дружину, не було ніякої реакції з вказівкою - чи вихід на роботу, чи звільнення, а тому, він і написав заяву на звільнення з роботи за власним бажанням, проте, після консультації з юристом, передумав, і 06 квітня 2022 року написав заяву на надання відпустки повної тривалості до 19 квітня 2022 року а не на 8 днів, а його заяву від 04 квітня 2022 року про звільнення просив не брати до уваги, з вказівкою конкретних причин такого рішення. Однак, зранку 06 квітня 2022 року, керівництвом ТОВ «Таланпром» була організована відеонарада з приводу його звільнення з роботи, без його згоди на проведення такої зйомки, під час якої директором було поставлено до нього конкретне питання, або він виходе в цей день на роботу, або вони його звільняють, а про надання відпустки по сімейним обставинам до 19 квітня 2022 року, остання йому категорично відмовила. Оскільки заява про надання відпусти не бралася до уваги і наслідків того Закону, який набрав чинності, він не розумів, іншого виходу, окрім як написати заяву про звільнення за власним бажанням, у нього не було, і його цим числом звільнили, і оскільки таке звільнення він вважав незаконним, у травні 2022 року звернувся з позовом до суду, в якому просив, зокрема, скасувати наказ про звільнення та поновити його на роботі.

При цьому, потерпілий вказував, що у задоволенні таких його позовних вимог, судом було відмовлено і на його думку, суддя діяла на стороні відповідача, порушила ст. 24 Конституції України та постановила рішення, яке суперечить п. 5 ст. 263 ЦПК України, та з посиланням на те, що у даному випадку директор, начальник служби охорони, начальник відділу кадрів, голова профспілки ТОВ «Таланпром» вчинили щодо нього злочин, примусивши його написати заяву про звільнення, просив провести розслідування за даним фактом покарати винних та звільнити їх з займаних посад.

Дізнавачем ОСОБА_14 було встановлено, що після рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 серпня 2022 року, яким ОСОБА_6 було відмовлено у поновленні на роботі, останній неодноразово звертався до Роменського РВП ГУНП в Сумській області з заявами про вчинення посадовими особами ТОВ «Таланпром» відносно нього злочину, а саме, незаконного звільнення його з посади сторожа вказаного товариства, просив за даним фактом внести дані до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. За результатом таких звернень ОСОБА_6 дані до ЄРДР внесені не були з посиланням на те, що у викладених них фактах ознак кримінального правопорушення не встановлено, а вбачаються цивільно-правові відносини, з чим останній був не згоден та звертався зі скаргами щодо допущеної працівниками правоохоронного органу бездіяльності, якої, за результатами перевірки, встановлено не було.

З врахуванням як вищезазначеного, так і досліджених та перевірених документів, пов`язаних зі звільненням ОСОБА_6 з роботи, які були надіслані ТОВ «Таланпром», а також постанови Сумського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року, яким на часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 серпня 2022 року, було змінено шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом наступного змісту: «Вважати звільненим ОСОБА_6 за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України», а в іншій частині вказане рішення було залишено без зміни, начальник СД Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 не встановила складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України та 23 вересня 2023 року прийняла постанову про закриття даного кримінального провадженні.

Проте, прокурором Роменської окружної прокуратури, постановою від 27 грудня 2023 року, вказана постанова про закриття даного кримінального провадження була скасована, як незаконна, з посиланням на те, що у даному кримінальному провадженні не було проведено всіх необхідних і можливих слідчих дій з приводу зазначених потерплим ОСОБА_6 у своїх поясненнях, наданих 27 червня 2023 року, обставин, не допитано посадових осіб, на яких він вказував, не витребувано усіх документів з ТОВ «Таланпром» щодо його звільнення, не залучено спеціаліста Держпраці.

У вказівках по даному кримінальному провадженню, прокурор вважав за необхідне провести наступні дії, а саме, додатково допитати ОСОБА_6 з приводу усіх відомих йому обставин звільнення у 2022 році з ТОВ «Таланпром», під час допиту встановити детальну хронологію подій, а також дій останнього та роботодавця щодо його звільнення, встановити в чому, на думку потерпілого, полягає незаконність дій керівництва ТОВ «Таланпром» при його звільненні, крім того, з`ясувати у потерпілого усі відомі йому обставини оскарження рішення про звільнення до суду в 2022 році, допитати з приводу звільнення ОСОБА_6 службових усіх ТОВ «Таланпром», а також осіб, на яких при допиті посилався потерпілий, витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження усі наявні в ТОВ «Таланпром» заяви ОСОБА_6 щодо надання йому відпусток та звільнення, а також накази ТОВ «Таланпром» за результатами розгляду таких заяв за 2022 рік, витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження наявні в ТОВ «Таланпром» табелі обліку робочого часу потерпілого ОСОБА_6 , доповідні записки, акти, протоколи нарад з питань невиходу або відсутності потерпілого на роботі, вирішити питання про залучення спеціаліста Держпраці для вивчення наявних у матеріалах кримінального провадження документів і перевірки доводів службових осіб ТОВ «Таланпром», а також потерпілого щодо незаконного, на його думку, звільнення в 2022 році з товариства.

На виконання зазначених вказівок, дізнавачем ОСОБА_7 , який був призначений старшим групи дізнавачів у кримінальному провадженні №0000222 від 14 червня 2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, було допитано в якості свідка ОСОБА_15 , який на час звільнення ОСОБА_6 виконував обов`язки начальника охорони ТОВ «Таланпром», досліджено та документи, які збереглись та були надані ТОВ «Таланпром», а саме, копії заяв ОСОБА_6 щодо надання відпусток, накази про надання останньому відпусток, копію заява ОСОБА_6 про звільнення, витяг з журналу, в якому зареєстрований наказ про звільнення останнього, акти про його відсутність на роботі та доповідні записки, а також рішення судів, якими звільнення ОСОБА_6 з роботи визнано законним.

Саме з врахуванням досліджених доказів, дізнавач ОСОБА_7 дійшов висновку, що даних, які б свідчили про наявність ознак кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, здобуто не було, а тому 25 вересня 2024 року прийняв постанову про закриття вказаного кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку.

Однак, вказана постанова дізнавача, на часткове задоволення скарги ОСОБА_6 , ухвалою слідчого судді від 15 жовтня 2024 року була скасована саме з тих підстав, що наведені у мотивувальній та резолютивній частині даного рішення підстави для закриття провадження є взаємовиключними. При цьому, слідчий суддя вважав, що дізнання у даному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 172 КК України було проведено повно та всебічно.

Після скасування вказаної постанови про закриття провадження, дізнавачем ОСОБА_7 , 15 листопада 2024 року було допитано директора ТОВ «Таланпром», на задоволення клопотання ОСОБА_6 , було допитано в якості свідків прибиральниць ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та голову профкому товариства ОСОБА_9 , і на підставі як отриманої, так і вищезазначеної інформації, 24 грудня 2024 року прийнято постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, за встановлених обставин того, що звільнення ОСОБА_6 з роботи було законним.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя виходив з того, що дізнання у вказаному кримінальному провадженні проведено повно і всебічно, досліджено усі обставини, проведено певні слідчі дії, допитано ряд свідків та прийнято обґрунтоване рішення, відповідно до вимог КПК України, і такі висновки слідчого судді колегія суддів вважає належним чином вмотивованими та обгрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони правильність висновків дізнавача про закриття кримінального провадження та висновків слідчого судді не спростовують, оскільки наявними в матеріалах кримінального провадження доказами підтверджується той факт, що після скасування попередніх постанов про закриття провадження, дізнавачем були застосовані всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, в тому числі, і ті, які було заявлено ОСОБА_6 , і обставин які б вказували на те, що посадовими особами ТОВ «Таланпром» останнього було незаконно звільнено з роботи з особистих мотивів, встановлено не було.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що предметом розгляду дізнавача були обставини того, що, як вважав ОСОБА_6 , в діях посадових осіб вказаного товариства, наявні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 364-1 КК України. Проте, на таку заяву, дізнавач повідомляв ОСОБА_6 , що дізнання у кримінальному провадженні, яке було розпочато за його повідомлення по факту порушення трудового законодавства при його звільненні, триває , встановлюються всі обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, а у разі встановлення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України, матеріали кримінального провадження будуть виділені в окреме провадження, і з огляду на те, що таких ознак у діях осіб встановлено не було, дані до ЄРДР за вказаною статтею і не були внесені.

Що стосується доводів апелянта про те, що допит директора ТОВ «Таланпром» ОСОБА_8 дізнавачем був проведений після прийняття рішення про закриття провадження, то вони є надуманими та безпідставними, оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджується, що такий допит відбувся 15 листопада 2024 року, а постанова про закриття провадження прийнята 24 грудня 2024 року.

Крім того, колегія суддів зауважує, що обставини незаконності звільнення ОСОБА_6 з роботи перевірялись судами різних інстанції і обставин, які б вказували на те, що останній писав заяву про звільнення під примусом, чи що з боку посадових осіб були допущені порушення трудового законодавства, встановлено, також, не було.

При цьому, колегія суддів вважає, що ті обставини, на які посилається апелянт у поданій апеляційній скарзі, а саме, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні його позову, суд діяв на стороні обвинувачення, а закриваючи кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, дізнавач діяв на стороні ТОВ «Таланпром», вказують на те, що ОСОБА_6 не згоден з результатами щодо заявлених вимог, що само по собі не свідчить про те, що дізнання у даному кримінальному провадженні було проведено неповно, не всебічно та упереджено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його скасування під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404,407,418,419,422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити заявнику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 06 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД СВ Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 24 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000222 від 14 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4