ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1956/25 Справа № 172/912/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2025 року, ухвалений щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області, громадянин України, українець, середня освіта, офіційно не працюючий, на утриманні має матір ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначено йому покарання: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яка надає права з метою використання його підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу - посвідчення водія.

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду 20 грудня 2022 року (більш точний час судовим слідством встановити не надалося можливим), у невстановленому судовим слідством місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи прямий умисел, направлений на пособництво в підробленні офіційного документу, ОСОБА_7 замовив у невстановленої судовим слідством особи виготовлення підробленого посвідчення водія на право керування транспортними засобами, яке відносяться до категорії: «А1, А, В» попередньо відправивши власне фото та власні анкетні дані, з метою його подальшого використання у своїх цілях.

У подальшому ОСОБА_7 30 січня 2023 року (більш точний час судовим слідством встановити не надалося можливим), будучи пособником у підробленні офіційного документа отримав від невстановленої судовим слідством особи водійське посвідчення, яке має серію та номер НОМЕР_1 , видане 28.01.2023 року ТСЦ 8042 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого використання для підтвердження права керування транспортним засобом.

Тим самим, ОСОБА_7 сприяв у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і надає право керування транспортними засобами, з метою його особистого використання.

05 травня 2024 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 керуючи автомобілем «Таврія (ЗАЗ 1102)», н.з НОМЕР_2 , на блок-посту 1606, що розташований на околиці смт. Васильківка Синельниківського району Дніпропетровської області, був зупинений працівником поліції ВП №1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, який відповідно до ч. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» та п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» попросив надати документ, що підтверджує його особу, на що ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, на вимогу працівника поліції ВП №1 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надав останньому завідомо підроблений документ, а саме - підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , видане 28.01.2023 року ТСЦ 8042 на ім`я « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », тим самим умисно, протиправно, використав завідомо підроблений документ - посвідчення водія.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання та вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн

Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції, всупереч положенням закону України про кримінальну відповідальність, призначив обвинуваченому за ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим фактично вийшов за межі санкції цієї частини статті, внаслідок чого вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури та просила вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які визнавались обвинуваченим в судовому засіданні, та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини, вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, суд вважає їх такими, що заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

З оскаржуваного вироку видно, що ОСОБА_7 окрім іншого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документу - посвідчення водія.

Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до 2 років, або обмеження волі на той самий строк.

Між тим, суд, всупереч вимогам закону України про кримінальну відповідальність, безпідставно призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке є більше ніж максимально допустимий розмір штрафу, визначений санкцією цієї статті, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому більш суворе покарання, ніж визначено санкцією ч. 4 ст. 358 КК України, колегія суддів убачає підстави для зміни оскаржуваного судового рішення в частині призначеного покарання.

Разом з цим, колегія суддів, зважаючи встановлені судом обставини, які впливають на вид та розмір покарання обвинуваченому, вважає за необхідне визначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України покарання, у виді штрафу, в межах санкції статті, яке відповідатиме його особі, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань.

Отже, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення й зміни вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2025 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання призначених покарань, ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4