Справа № 405/187/25
провадження № 1-кс/405/1320/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 м. Кропивницький

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Кропивницького ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника штаба заступника командира 3 батальйону зв`язку, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 21.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000115, -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2025 до Подільського районного суду м. Кропивницького від старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Також слідчий вказує про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 та просив його задовольнити за викладених у ньому підстав, окрім цього вказав, на існування ризику п.п.1, 2 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України; щодо ризику п.3 ч.1 ст.177 КПК незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, то свідки є підлеглими підозрюваного ОСОБА_4 , який на сьогодні може впливати на них; злочин триває з 2023 по 2024 рік; щодо ризику п.2 ч.1 ст.177 КПК - знищити чи сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то органом досудового розслідування витребовувались з військової частини документи; підозрюваний ОСОБА_7 весь час знав, що ОСОБА_8 не перебуває на військовій службі; особисте зобов`язання дуже м`який запобіжний захід; кримінальне провадження пов`язане з бюджетними коштами, а тому до підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у найбільшому розмірі.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи це тим, що, підозрюваний знає що кримінальне провадження розпочате ще з січня 2025 року; проводився обшук; 07.02.2025 підозрюваний надіслав відповідну заяву слідчому, що обов`язки порушувати не буде; він усвідомлював, що можливо буде повідомлення про підозру; по іншим кримінальним провадженням був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання; фактів порушення покладених на нього обов`язків не було; клопотання не обґрунтоване, оскільки вважає, що жодний ризик не доведений; сторона захисту не ставить під сумнів припущення щодо підозри; всі ризики є припущенням; ризик переховування мотивується тільки припущенням; про відсутність цього ризику свідчить його поведінка; у виділеному кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, яке підозрюваний не порушував.

Підозрюваний ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох дітей, не має закордонного паспорту, обіймає посаду у ЗСУ, має звання підполковника, за весь період служби характеризується з позитивної сторони; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може позбавити його родину доходів для існування; не наведено доказів, що ОСОБА_7 може знищити щось у кримінальному провадженні; оскільки протягом досудового розслідування могли вилучити всі докази; не перебуває на службі у військовій частині НОМЕР_2 , не є її командиром, а проходить військову службу у в/ч у АДРЕСА_2 . Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання до його підзахисного; зобов`язати підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду або застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 21.10.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000115 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

16.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відповідно до якої, відповідно до наказу № 62 від 13.02.2023 командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майора ОСОБА_4 призначено на посаду командира військової частини НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут), ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи командиром військової частини НОМЕР_2 , особою, яка обіймає посаду, пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, є службовою особою, тобто спеціальним суб`єктом злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2023 № 13 молодшого сержанта ОСОБА_9 з 28.02.2023 зараховано до списків частини, якого призначено на посаду головного сержанта військової частини НОМЕР_2 згідно з наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 23.02.2023 №53-РС.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.03.2023 № 36 ОСОБА_10 з 22.03.2023 включено до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2024 № 87 ОСОБА_10 з 20.03.2024 призначено на посаду водія-кіномеханіка клубу військової частини НОМЕР_2 .

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.06.2018 №260 (далі Порядок № 260).

Згідно п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає:

- щомісячні основні види грошового забезпечення;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

- посадовий оклад;

- оклад за військовим званням;

- надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

- підвищення посадового окладу;

- надбавки;

- доплати;

- премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

- винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

- допомоги.

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 закріплено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

- штат військової частини;

- накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

- накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

- накази про присвоєння військових звань;

- грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п.7 розділу І Порядку №260 за службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується.

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За час прийняття справ і посади військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, в межах строків, визначених чинним законодавством для прийняття та здавання справ і посади, виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною посадою, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

За нормами, встановленими пунктами 9, 16 та 17 розділу І зазначеного Порядку виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно п.8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

- щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

- одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.

Пунктом 15 розділу І Порядку № 260 встановлений перелік випадків коли грошове забезпечення не виплачується, а саме:

- за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;

- якщо виплачуються академічні стипендії;

- за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;

- за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;

- за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);

- за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;

- за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова КМУ № 168) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , особам рядового і начальницького складу ІНФОРМАЦІЯ_12 , особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, з урахуванням наведених вище приписів законодавства, додаткова винагорода у збільшеному вигляді (100 000 гривень) у відповідності до Постанови КМУ № 168 виплачується виключно військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, на підставі наказів командирів (начальників). Виплата грошового забезпечення, у тому числі й додаткової винагороди у відповідності до Постанови КМУ № 168, за час відсутності на службі не здійснюється.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Відповідно до ст. 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішня служба це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно зі Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Вимоги Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до ст. 8 Статуту відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан (п.8).

Водночас, ОСОБА_4 , будучи командиром військової частини НОМЕР_2 , маючи прямий умисел на незаконне збагачення, розуміючи свій правовий статус та повноваження, у березні 2023 року, більш точної дати слідством не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, вирішив використати надану йому владу та службові повноваження для заволодіння грошовими коштами державного бюджету для чого створив організовану групу.

Так, організатором та виконавцем ОСОБА_4 , якому безпосередньо підпорядковувалися пособники - головний сержант військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 та водій-кіномеханік клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 , була створена організована група з метою досягнення єдиного злочинного результату незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів.

Учасники організованої групи ретельно спланували кримінальні правопорушення, які полягали у чіткій послідовності дій та розподілі функцій між учасниками.

Єдиний, відомий всім учасникам організованої групи, план злочинної діяльності передбачав:

1) підготовку до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема надання ОСОБА_4 . ОСОБА_10 можливості не виконувати обов`язки військової служби і не залучатись до участі у виконанні бойових завдань, доведення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 до підлеглих за службою військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 вказівок щодо внесення відомостей в рапорти на виплату ОСОБА_10 додаткової винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн);

2) викривлення даних про облік особового складу, задіяного у виконанні бойових (спеціальних) завдань з метою внесення неправдивих відомостей щодо перебування ОСОБА_10 на службі, у тому числі участі в бойових діях;

3) підготовка щомісяця проектів наказів, витягів на виплату додаткової винагороди із зазначеними в них неправдивих відомостей щодо перебування ОСОБА_10 на службі, у тому числі, участі в бойових діях;

4) надання неправдивих витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_2 до бухгалтерської служби для здійснення виплат;

5) систематичне доведення усними вказівками та наказами

ОСОБА_4 , ОСОБА_9 відповідальному особовому складу про необхідність нарахування ОСОБА_10 грошового забезпечення, вводячи їх в оману щодо проходження ОСОБА_10 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань;

6) контроль з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_9 щодо нерозголошення зазначеної інформації;

7) психологічний тиск на підлеглих по службі військовослужбовців, з метою можливості продовження своєї злочинної діяльності та досягнення кінцевого злочинного результату задоволення матеріальних потреб організованої групи за рахунок незаконно виплачених ОСОБА_10 бюджетних коштів та, відповідно, спричинення тяжких наслідків охоронюваним законом державним інтересам.

Крім того, організована група мала чітку структуру, підпорядкованість учасників організатору командиру військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , якому безпосередньо підпорядковувалися пособники - головний сержант військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 та водій-кіномеханік клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 .

У свою чергу, кожен учасник організованої групи здійснював діяльність відповідно до покладених на нього функцій та принципів взаємозалежності, а саме:

- ОСОБА_4 організував вчинення кримінального правопорушення, керував його підготовкою і вчиненням, організовував приховування кримінально протиправної діяльності організованої групи, надавав незаконні вказівки військовим посадовим особам військової частини НОМЕР_2 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) щодо ОСОБА_10 , вводячи їх в оману щодо проходження ОСОБА_10 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань, а також щомісячно погоджував та підписував накази на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) ОСОБА_10 ;

- ОСОБА_9 порадами, вказівками, усуненням перешкод сприяв вчиненню кримінального правопорушення, у тому числі, надавав вказівки військовим посадовим особам військової частини НОМЕР_2 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) ОСОБА_10 , вводив в оману військових посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо проходження ОСОБА_10 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира частини;

- ОСОБА_10 , не проходячи військову службу, перебуваючи за місцем свого фактичного місця проживання в м. Кропивницький Кіровоградської області, отримував безпідставно нараховані виплати винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн), частину з яких залишав собі, а іншу передав своїм спільникам ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , якими вони розпорядились на власний розсуд.

Учасники організованої групи домовились діяти у повній взаємодії між собою, кожен із них свідомо вчиняв окремі, відповідно до розподілених функцій, дії, які спрямовані на реалізацію єдиного плану та досягнення єдиної мети.

Усі члени організованої групи з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, об`єднаного єдиним планом із розподілом функцій учасників групи, добровільно та свідомо увійшли до її складу, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій.

Діяльність та стійкість сформованої організованої групи у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 забезпечена стабільним складом її учасників та сталими зв`язками усіх співучасників, поєднаними єдиним прямим умислом та метою одержання неправомірної вигоди для збагачення за рахунок бюджетних коштів, постійним спілкуванням учасників між собою щодо реалізації спільного прямого умислу на заволодіння грошовими коштами.

Так, зловживаючи службовим становищем та діючи з прямим умислом по розробленому плану ОСОБА_4 , погодив зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 на всі види забезпечення - старшого сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_10 на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.03.2023 № 36, який особисто підписав.

Надалі ОСОБА_4 , перебуваючи в статусі службової особи та ОСОБА_9 , будучи обізнаними про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_10 , діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, у період часу з червня 2023 по березень 2024 надавали незаконні вказівки командиру 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за травень 2023 року лютий 2024 року щодо ОСОБА_10 , вводячи його в оману щодо проходження ОСОБА_10 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира військової частини.

У подальшому командир 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 , не будучи обізнаним про злочинний умисел організованої групи у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вніс в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за період травень 2023 року лютий 2024 року (за кожен місяць окремо) відомості щодо ОСОБА_10 та в подальшому передав до стройової частини для подальших виплат.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , будучи обізнаними про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_10 , діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, в квітні 2024 надавали вказівки ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 на внесення відомостей в рапорт на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за березень 2024 року щодо ОСОБА_10 , вводячи його в оману щодо проходження ОСОБА_10 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира військової частини.

У подальшому ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 , не будучи обізнаним про злочинний умисел організованої групи у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вніс в рапорт на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за березень 2024 року відомості щодо ОСОБА_10 та в подальшому передав до стройової частини для подальших виплат.

В травні-серпні 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , будучи обізнаним про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_10 , діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, в квітні 2024 надавали вказівки начальнику клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 на внесення відомостей в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за квітень-липень 2024 року, щодо ОСОБА_10 , вводячи його в оману щодо проходження ОСОБА_10 військової служби та виконання ним спеціальних (бойових) завдань за дорученнями командира військової частини.

У подальшому начальник клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 , не будучи обізнаним про злочинний умисел організованої групи у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вніс в рапорти на виплату винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) за квітень-липень 2024 року (за кожен місяць окремо) відомості щодо ОСОБА_10 та в подальшому передав до стройової частини для подальших виплат.

Продовжуючи виконання раніше обумовленого плану з іншими учасниками організованої групи ОСОБА_4 , перебуваючи в статусі службової особи, діючи на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, будучи обізнаним про фактичну відсутність за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 та проходження служби військовослужбовцем ОСОБА_10 погодив та підписав на підставі відомостей з рапортів командира 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 , ТВО командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_12 , начальника клубу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 , накази від 04.06.2023 № 94, від 05.07.2023 № 134, від 07.08.2023 № 175, від 15.09.2023 № 198, від 15.10.2023 № 212, від 17.11.2023 № 235, від 17.12.2023 № 255, від 17.01.2024 № 13, від 05.02.2024 № 58, від 20.03.2024 № 259, від 12.04.2024 № 114, від 21.05.2024 № 164, від 05.06.2024 № 183, від 05.07.2024 № 217, від 05.08.2024 № 257 про нарахування та виплати винагороди (в розмірі 30000,0 грн) та винагороди за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) ОСОБА_10 .

В результаті умисних дій організованої групи у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 спрямованих на заволодіння грошовим коштами державного бюджету на картковий рахунок пособника ОСОБА_10 були зараховані грошові кошти як додаткова винагорода (в розмірі 30000,0 грн) та винагорода за безпосередню участь у бойових діях (в розмірі 100000,0 грн) на загальну суму 840 419,33 грн.

Надалі ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом на виконання раніше розробленого плану, з метою досягнення єдиного прямого умислу незаконного збагачення за рахунок бюджетних коштів, 27.06.2023, 22.07.2023, 19.08.2023, 23.09.2023, 31.10.2023, 30.11.2023, 30.11.2023, 23.12.2023, 28.01.2024, 28.02.2024, 27.03.2024, 30.04.2024, 29.05.2024, 22.06.2024, 24.07.2024, 22.08.2024 отримав грошові кошти у загальному розмірі 840 419,33 грн, шляхом зняття з банківських автоматів у м. Кропивницький, після чого розподіляв між усіма учасниками організованої групи.

Таким чином, на виконання своєї ролі в якості пособника у вчиненні злочину по раніше обумовленому з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 плану, ОСОБА_10 отримав кошти державного бюджету за фіктивне проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 зі свого карткового рахунку (№ НОМЕР_3 відкритого в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_13 ») шляхом зняття вказаних грошових коштів з банківських автоматів за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 .

Частину грошових, коштів ОСОБА_10 залишив собі та розпорядився ними на власний розсуд, іншу частину незаконно отриманих грошових коштів ОСОБА_10 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб передав своїм спільникам ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , якими вони незаконно заволоділи та розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, в результаті злочинних дій організованої групи, внаслідок незаконного нарахування та виплати грошового забезпечення (додаткової винагороди) ОСОБА_10 за період з 01.04.2023 по 31.12.2024, військовій частині НОМЕР_2 спричинено збитків на загальну суму 840 419,33 грн.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Надані слідчим докази та досліджені матеріали кримінального провадження, а саме: протокол допиту свідка від 12.11.2024; протоколи допиту свідків від 20.11.2024; протокол допиту свідка від 29.11.2024; протокол допиту свідка від 19.12.2024; протокол огляду від 09.01.2025; протокол допиту свідка від 22.01.2025; протокол додаткового допиту свідка від 13.05.2025; висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №75/25-27 від 18.04.2025, протоколи огляду предметів від 19.05.2025, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями та наслідками. В подальшому, такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що із наведеного прокурором переліку ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості підозрюваного ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, яке є особливо тяжким злочином, а тому, ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

При вирішенні клопотання суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення у справі «Ніколова проти Болгарії»). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Водночас, слідчим прокурором не наведено достатніх та переконливих підстав вважати про можливість вчинення ОСОБА_4 протиправної поведінки у формі ризиків, які передбачені п. п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необґрунтованість клопотання у цій частині, оскільки, зважаючи на тривалість досудового розслідування з жовтня 2024, органом досудового розслідування проводились обшуки, вилучались речі та документи на підставах ухвал слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, накладались арешти на вилучені речі та документи під час обшуку; підозрюваний ОСОБА_4 викликався органом досудового розслідування для допитів, був обізнаний про зазначене кримінальне провадження, однак доказів того, що ОСОБА_4 здійснив чи намагався здійснити протиправну поведінку у формі ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 КПК України, слідчому судді не надано.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги доводи сторони захисту, що до підозрюваного ОСОБА_4 по іншому кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язку прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою, проте фактів порушення покладеного обов`язку не було.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 та прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховує обставини про вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні та те, що підозрюваний одружений, має неповнолітнього сина 2007 року народження та малолітнього сина 2021 року народження; має звання підполковника ЗСУ, на даний час займає посаду начальника штабу; є військовослужбовцем, тобто має міцні соціальні зв`язки; за весь період військової служби на різних посадах, в тому числі керівних, ОСОБА_4 характеризувався виключно з позитивної сторони, неодноразово нагороджувався державними нагородами, а також отримував грамоти та подяки за сумлінну службу.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування саме такого запобіжного заходу. Так, кримінальне провадження розпочато в жовтні 2024 року за злочин, який вчинений в 2023 -2024 році, протягом усього часу досудового розслідування ОСОБА_4 з`являвся до слідчого, не переховувався, що не спростовано прокурором, сторона обвинувачення мала достатньо часу для вилучення необхідних доказів, проведення експертиз та встановлення усіх істотних обставин кримінального провадження.

Крім того, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_4 як військовослужбовець має постійно перебувати по місцю дислокації своєї військової частини на території АДРЕСА_2 , де він виконує свої службові обов`язки. Жодних фактів самовільного залишення ним військової частини або порушенням ним службової дисципліни органом досудового розслідування не виявлено.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор або слідчий доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку слідчого судді, наявні підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, особисте зобов`язання, може на даному етапі забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків та запобігти ризику, передбаченому п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та часткове задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 206, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з 21.05.2025 по 16.07.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 до 16.07.2025 наступні обов`язки:

1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи та служби;

2) утримуватися від спілкування з підозрюваними у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , крім участі в слідчих, процесуальних діях та в суді;

3) прибувати до слідчого, прокурора із періодичністю, встановленою слідчим та/або прокурором за погодженням із підозрюваним ОСОБА_4 у зв`язку із перебуванням на військовій службі.

Під розпис повідомити підозрюваного ОСОБА_4 про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17