Дата документу 28.04.2025 Справа № 336/2845/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2845/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/303/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2025 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина 2011 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 травня 2025 року включно з визначенням розміру застави у сумі 876000 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, за наступних обставинах.

Згідно чинного законодавства України, в умовах воєнного стану через повномасштабну війну з рф встановлено ряд обмежень, щодо перетину державного кордону громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Порядок перетину державного кордону України даною категорією осіб визначають Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Правила перетинання державного кордону громадянами України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Згідно п. 26 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункті 2-14 цих Правил.

При невставлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці ОСОБА_7 , будучи обізнаним про наявність вищевказаних обмежень, керуючись прагненням до наживи, перебуваючи у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на організацію незаконного переправлення осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідома неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, з метою незаконного збагачення.

Злочинні дії ОСОБА_7 полягали у наступному: за допомогою кола знайомих, останній підшукував осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання ухилитись від проходження служби у лавах Збройних сил України, після чого незаконно перетнути державний кордон України.

Крім того, ОСОБА_7 взяв на себе обов`язки посередника, та передавав невстановленим у ході досудового розслідування особами частину грошових коштів, за виготовлення ними відповідних документів, які містять завідома неправдиві відомості.

Так, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, розуміючи законодавчу процедуру проходження військово-лікарської експертизи, встановлення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, підшукав особу, а саме ОСОБА_10 , яка має сина призовного віку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого 6 березня 2025 року, мобілізували та направили до тренінгового центру ЗСУ для проходження військової служби.

Цього ж дня, ОСОБА_10 , представляючи інтереси свого сина ОСОБА_11 , використовуючи власний номер телефону, здійснила телефонний дзвінок на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 . В ході телефонної розмови останній повідомив, що має можливість допомогти ОСОБА_11 у виготовленні документів для ухилення від проходження військової служби та подальшого безперешкодного перетину державного кордону України за грошову винагороду.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, діючи з корисливих мотивів за попередньої змовою групою осіб, 27 березня 2025 року, приблизно о 09 годин 00 хвилин, за адресою: місто Запоріжжя, проспект Інженера Преображенського, біля ТЦ «Амстор», відбулася особиста зустріч ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , в ході якої були обговорені умови отримання документів, які надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України та вартість такої послуги, яка становила 15000 доларів США, на що ОСОБА_10 погодилась.

В подальшому ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, 29 березня 2025 року, приблизно о 10 годині 25 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 15000 доларів США, після чого повинен був у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час передати данні ОСОБА_11 та грошові кошти невстановленим досудовим розслідуванням особам, з метою виготовлення документів військово-лікарської комісії про проходження військово-лікарської експертизи на непридатність до проходження військової служби, з дальшим виключенням з військового обліку, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, тому що був затриманий працівниками поліції під час отримання грошових коштів.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незакінченому замаху на організацію незаконного перенаправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприйняття порадами, вказівками, наданням засобів, усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

13 березня 2025 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

29 березня 2025 року о 10 год. 38 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29 березня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вказав про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що ні в клопотанні слідчого, ні під час розгляду клопотання слідчим суддею не було встановлено групу осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, не встановлено чи збирався він довести свої дії до кінця та чи була в нього реальна можливість вирішити питання про незаконний перетин кордону, що впливає на кваліфікацію злочину.

Зазначає, що не було враховано обставин, що він має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, неповнолітнього сина та матір, яка хворіє.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги вказує про недоведеність ризиків у даному кримінальному провадженні. Вказує, що ОСОБА_7 веде законослухняний спосіб життя, офіційно був працевлаштований та отримував заробітну плату, раніше не судимий, в розшуку не перебував, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, яка є пенсіонеркою та має проблеми зі здоров`ям, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки та має на утриманні неповнолітнього сина.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційні скарги та вказала, що є недоведеним, що ОСОБА_7 має намір переховуватися, незаконно впливати на свідків та знищити докази у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційні скарги без доповнень та просив їх задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вказала, що є необхідність в проведенні досудового розслідування в подальшому для перевірки дій ОСОБА_7 на предмет причетності інших осіб.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів убачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Колегія суддів вважає, що надані слідчому судді стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_7 до подій вищевказаного кримінального правопорушення.

Так, вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується наступними доказами:

- відомостями, викладеними в протоколах допитів свідка ОСОБА_10 (а.с. 14-15, 16-18, 32-33);

- відомостями, викладеними в протоколах огляду від 29 березня 2025 року (а.с. 19-21, 22-23);

- відомостями, викладеними в протоколі огляду від 29 березня 2025 року, з якого слідує, що ОСОБА_10 були вручені несправжні імітаційні засобі в сумі 14800 доларів США, отримані з метою забезпечення документування протиправної діяльності (а.с. 24-25);

- відомостями, викладеними в протоколах допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с. 34-36, 37-39);

- відомостями, викладеними в протоколі затримання ОСОБА_7 , з якого випливає, що під час обшуку останнього вилучено паперовий конверт, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 200 доларів США та імітаційні засоби у вигляді купюр номіналом 100 доларів США у кількості 148 шт. (а.с. 44-47).

Із наведеного, можливо зробити висновок, що із наданих до клопотання доказів, існують підстави, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, оскільки аналіз вищевказаних доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Отже, ризик полягає не в настанні певних негативних для кримінального провадження обставин, а в можливості підозрюваного чи обвинуваченого вчинити спроби на досягнення такого результату. Тому суд має оцінювати існування такої можливості саме на теоретичному рівні відповідно до наявних в провадженні відомостей, передбачених в статті 178 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років, у зв`язку із чим, ураховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Серед іншого, колегія суддів звертає увагу на фактичні обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , які дають підстави припускати, що він має можливість незаконного перетину державного кордону України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що наразі жоден із свідків не допитаний судом, і відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як КПК встановлена процедура отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК), а тому будучі обізнаним про анкетні дані свідків, підозрюваний ОСОБА_7 може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що покази свідків у даному кримінальному провадженні мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та можуть суттєво вплинути на становище ОСОБА_7 , як підозрюваного, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що останній наділений потенційною можливістю як самостійно, так і через інших осіб впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів погоджується із наявністю ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні знаходиться на початковій стадії, збір доказів у даному кримінальному провадженні не завершився, наразі невстановлені всі причетні до злочину особи, а будучі обізнаним з інформацією про кримінальне провадження, про обставини, що є предметом доказування у ньому, про наявність чи відсутність певних доказів, які стали відомі ОСОБА_7 у зв`язку із розглядом клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, підозрюваний може вчинити дії, які будуть направлені на перешкоджання кримінальному провадженню.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що із аналізу наданих матеріалів та клопотання слідчого випливає, що протиправні дії ОСОБА_7 , які були направлені на організацію незаконного перенаправлення осіб через державний кордон України, ймовірно могли мати систематичний характер, з метою власної наживи.

Крім того, із матеріалів провадження убачається, що відносно ОСОБА_7 наразі перебувають на розгляді інші кримінальні провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 369, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 369, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України.

Наведені обставини в сукупності свідчать про високу схильність до вчинення ОСОБА_7 інших умисних злочинів, що відповідно вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовані та підтверджені.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційно працевлаштований, раніше не судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, має матір, яка є пенсіонером та має на утриманні неповнолітнього сина, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, урахувавши обґрунтованість пред`явленої останньому підозри, наявність вказаних ризиків, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не убачає.

Крім того, судом першої інстанції розглянуто питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 іншого більш м`якого та альтернативного запобіжного заходу і апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з встановленням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2025 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 травня 2025 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 876000 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4