Справа № 587/2371/25
УХВАЛА
У ході розслідування вказаного кримінального провадження проведено значний обсяг слідчих дій, однак вжитими заходами не встановлено осіб, які вчинили вказане кримінальне правопорушення, і вичерпані можливості їх встановити. Кримінальне провадження залишається не розкритим і жодній особі не повідомлено про підозру. Також від потерпілого ОСОБА_3 надійшла заява від 22 квітня 2025 року, в якій останній не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання про закриття кримінального провадження у письмовому провадженні без виклику сторін та застосування засобів технічної фіксації судового процесу, клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином, раніше направив до суду заяву про розгляд клопотання про закриття кримінального провадження без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував, претензій ні до кого не має.
Дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження, суд зазначає таке.
Кримінальне законодавство обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.
Зокрема, у ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених, окрім іншого, ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг.
При цьому необхідно зауважити, що застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону.
Як зазначено у п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Цією нормою права законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
При цьому за змістом ст. 284 КПК України умовами для закриття кримінального провадження за вказаною підставою є невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та наявність відповідного клопотання прокурора.
Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Судом встановлено, що незважаючи на вжиття слідчим процесуальних заходів для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, жодна з осіб у цьому кримінальному проваджені в якості підозрюваного допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, тобто не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Поряд з цим із наявних матеріалів провадження встановлено, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився 22 липня 2024 року з урахуванням положень ст. 12 КК України про тяжкість відповідного кримінального правопорушення та положень ст. 49 КК України, якою передбачені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, не віднесено законом України про кримінальну відповідальність до особливо тяжких злочинів проти життя чи здоров`я особи або злочинів, за які згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. 284, 372 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1