Справа № 953/3875/25
н/п 1-р/953/17/25
"30" травня 2025 р. слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про роз`яснення протокольної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2025, -
27 травня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2 про роз`яснення ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова постановленої 06.05.2025 без виходу до нарадчої кімнати під час розгляду його заяви про роз`яснення судового рішення з посиланням на постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у задоволенні клопотання без повідомлення мотивів та висновку суду, що суперечить вимогам ч.2 ст.372 КПК України.
Дослідивши заяву про роз`яснення протокольної ухвали слідчого судді від 06.05.2025, слідчий суддя зазначає:
Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Роз`яснення рішення - це викладення рішення в більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє у роз`ясненні рішення.
Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. При цьому, під час роз`яснення судового рішення не може ставитися питання про зміну рішення, про внесення до нього нових даних або про роз`яснення мотивів прийняття рішення.
Відтак, роз`яснення судового рішення має значення не саме по собі, а в контексті його правильного виконання з урахуванням змісту рішення і волі суду, який його ухвалив. Метою роз`яснення судового рішення є його удосконалення для правильного розуміння учасниками судового провадження, органом виконання судового рішення. Роз`яснення судового рішення спрямоване на усунення незрозумілості, що ускладнює його реалізацію.
При тому, суд відзначає, що суть роз`яснення судового рішення полягає не в роз`ясненні мотивів, які покладені в основу рішення, а в роз`ясненні рішення саме з метою наступного його виконання.
Отже, з наведеного можна зробити висновок, що не кожна заява про роз`яснення судового рішення матиме наслідком її розгляд та прийняття слідчим суддею, судом рішення про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`ясненні, як це передбачено ч.4 ст.380 КПК України.
Разом з тим, як слідує з ч.1 ст.376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно після виходу суду з нарадчої кімнати, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.
З урахуванням викладеного, законом передбачено два різних порядки роз`яснення судових рішень - один з них стосується усного роз`яснення, що є необхідним після проголошення судового рішення, а другий - письмового роз`яснення судового рішення, у формі відповідної ухвали, постановленої в порядку ч.4 ст.380 КПК України.
Якщо учаснику провадження не зрозуміла протокольна ухвала, то він може з`ясувати це безпосередньо під час розгляду усно, що передбачено ч.1 ст.376 КПК України.
Слід звернути увагу на сформований у постанові ОП ККС ВС від 18.11.2019 висновок про застосування ч.1 ст.380 КПК України, а саме: якщо судове рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішено питання, що становило предмет його розгляду, за виключенням рішення слідчого судді апеляційного суду ухваленого в порядку, передбаченому гл.21 КПК України, є незрозумілим, суд, слідчий суддя, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Ключовим аспектом можливості розгляду письмової заяви про роз`яснення судового рішення в порядку ст.380 КПК України є порушення у цій заяві питання про роз`яснення саме судового рішення, яке є результатом судового провадження та яким вирішене питання, що становило предмет його розгляду.
Отже, з урахуванням мети ст.380 КПК України - забезпечити процесуальний механізм подолання неясності судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню, а не доповнення аргументації того чи іншого судового рішення кожного разу, коли особа не погоджується із постановленим судовим рішенням чи вважає, що наведених у ньому мотивів недостатньо чи вони є непереконливими, суд доходить висновку, що не можуть бути предметом роз`яснення ухвали суду, що стосуються процедури підготовки до розгляду.
За таких обставин відкриття провадження для вирішення питання про задоволення або відмову у задоволенні заяви про роз`яснення протокольної ухвали матиме суто формальний характер і не несе жодних юридичних наслідків для її виконання.
Також на підтримку висновку щодо необхідності прийняття рішення про відмову у відкритті провадження (або закриття провадження за вже призначеним до розгляду) за заявами про роз`яснення протокольних ухвал, якими вирішено процедурні питання, слід звернути увагу на наявність у ч.1 ст.380 КПК України указівки на суб`єктів звернення із заявою про роз`яснення судового рішення в цій статті, серед яких називаються не тільки учасники судового провадження, але й «орган виконання судового рішення, приватний виконавець», яка свідчить про те, що предметом такого роз`яснення може бути не будь-яке рішення, а лише те рішення, яке підлягає виконанню, а його суть полягає в роз`ясненні не мотивів чи процедури ухвалення рішення, а його резолютивної частини, тобто тієї частини рішення, яке підлягає виконанню.
Наведене указує на мету цієї норми - забезпечити процесуальний механізм подолання неясності судового рішення, що перешкоджає його належному виконанню, а не доповнення аргументації того чи іншого судового рішення кожного разу, коли особа не погоджується із постановленим судовим рішенням чи вважає, що наведених у ньому мотивів недостатньо чи вони є непереконливими.
У сукупності із визначеним у ч.2 ст.380 КПК України окремим процесуальним порядком розгляду заяв про роз`яснення судового рішення, який виходить за межі судового провадження по суті, наведене вище дає можливість зробити висновок, що за змістом ст.380 КПК України роз`ясненню підлягають не будь-яке рішення, а лише судові рішення, яким завершується такий судовий розгляд.
Протилежний висновок призвів би до порушення законодавчої логіки побудови єдиної процедури судового розгляду, за якою всі питання, що стосуються судового розгляду кримінального провадження, мають вирішуватися судом, який його розглядає, в межах процедури судового розгляду (єдине виключення із цього правила на даний момент прямо передбачено для вирішення питання щодо відводу судді, який розглядає кримінальне провадження одноособово, але таке виключення обумовлене необхідністю розгляду цього питання іншим суддею).
Іншими словами, якщо вважати, що ст.380 КПК України передбачає можливість окремого від основного процесу розгляду питання про роз`яснення будь-якого судового рішення, ухваленого під час судового провадження (включаючи як письмові ухвали, постановлені в нарадчій кімнаті, так і усні ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати та занесені секретарем судового засідання до журналу судового засідання), це підірвало б не просто ідею безперервності судового розгляду, а створило б небезпечні й широкі можливості для перешкоджанню судовому розгляду шляхом подання недобросовісною стороною численних заяв про роз`яснення усіх письмових чи усних ухвал, постановлених судом, що вимагало б проведення окремих судових засідань щодо розгляду кожної такої заяви, що б призвело до надмірного затягування судового провадження та «паралізувало» б роботу суду.
Тобто, безальтернативне відкриття провадження за заявою про роз`яснення будь-якого судового рішення призвело б до ситуації, за якої відбувається відкриття судового провадження заради вирішення питання щодо необхідності роз`яснення будь-якого процесуального рішення в рамках здійснення вже відкритого судового провадження з розгляду справи, розподіленої (переданої) для розгляду слідчому судді, суду в порядку ст.35 КПК України. Інакше кажучи, це мало б наслідком відкриття за кожною заявою про роз`яснення окремого судового провадження з дотриманням відповідних вимог щодо складу суду та призначення її до розгляду (без перевірки її на прийнятність) заради роз`яснення процедури здійснення іншого судового провадження, розгляд якого триває.
З огляду на це, висновок про те, що в порядку, передбаченому ст.380 КПК України, роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, ухвалені під час судового провадження, а лише ті рішення, якими таке провадження завершено, є цілком обґрунтованим і базується на поєднанні логічного, системного та телеологічного (цільового) методів тлумачення.
У зв`язку з цим, з урахуванням наведених вище міркувань, я вважаю, що в порядку ст.380 КПК України слідчий суддя, суд наділені повноваженнями щодо роз`яснення або відмови в роз`ясненні лише тих судових рішень, якими завершено відповідне судове провадження щодо розгляду того чи іншого питання, віднесеного до його компетенції. При цьому не можуть бути предметом роз`яснення ухвали слідчих суддів, суду що стосуються процедури підготовки та розгляду вказаних питань.
Системний аналіз КПК України дозволяє констатувати, що законодавець, регламентуючи повноваження слідчого судді, судді-доповідача, суду за наслідками перевірки поданих клопотань, скарг на їх прийнятність вживає, зокрема, термінологію «повертає» та «відмовляє у відкритті».
Так, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом подано без додержання вимог ст. 150 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу (ч.3 ст.151 КПК України); слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст.155 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу (ч.2 ст.156 КПК України); слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу (ч.3 ст.172 КПК України); у разі встановлення слідчим суддею, що клопотання подано без додержання вимог частини другої цієї статті, слідчий суддя повертає таке клопотання особі, яка його подала, про що постановляє ухвалу (ч.4 ст.244 КПК України); слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог цієї статті, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу (ч.2 ст.295-1 КПК України); слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог статті 297-2 цього Кодексу, повертає його прокурору, слідчому, про що постановляє ухвалу (ч.2 ст.297-3КПК України); скарга повертається, якщо:1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.2 ст.304 КПК України); повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.7 ст.304 КПК України); апеляційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу; 3) апеляційна скарга не підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; 4) апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (ч.3 ст.399 КПК України); залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження (ч.7 ст.399 КПК України); касаційна скарга повертається, якщо: 1) особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк; 2) її подала особа, яка не має права подавати касаційну скаргу; 3) вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення (ч.3 ст.429 КПК України); залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження (ч.4ст.429 КПК України), тощо.
Разом з цим, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч.4 ст.304 КПК України); суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу (ч.4 ст.399 КПК України); суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку; 2) з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає (ч.2 ст.428 КПК України); суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 цього Кодексу (ч.3 ст.428 КПК України).
Таким чином, можна дійти висновку, що за наслідками перевірки поданих процесуальних звернень на їх прийнятність, рішення про повернення таких звернень постановляються у разі недотримання відповідних умов, передбачених КПК України, проте, у разі виправлення недоліків яких, особи можуть повторно їх подати.
На відміну від зазначеного, за наслідками перевірки поданих процесуальних звернень на їх прийнятність, рішення про відмову у відкритті провадження за відповідними процесуальними зверненнями постановляються в тому випадку, коли за жодних обставин такі звернення не підлягають розгляду в будь-якому суді.
У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу, про що зазначено ч. 6 ст. 9 КПК України.
Таким чином, враховуючи наведені вище висновки, вважаю, що за наслідками перевірки на прийнятність поданої заяви про роз`яснення протокольної ухвали, яка за жодних умов не підлягає роз`ясненню в порядку ст.380 КПК України слідчий суддя, суддя-доповідач, суд має відмовити у відкритті провадження з її розгляду, а відкрите провадження підлягає закриттю з цієї підстави, без розгляду такої заяви по суті.
Слідчим суддею встановлено, що питання, яке зазначає ОСОБА_2 у поданій ним заяві, не є предметом роз`яснення за правилами ст.380 КПК України, підстави, передбачені ст.380 КПК України для призначення до розгляду заяви ОСОБА_2 про роз`яснення протокольної ухвали слідчого судді від 06.05.2025 відсутні, а відтак, у відкритті провадження слід відмовити.
Керуючись ст. 7, 9, 380, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
У відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про роз`яснення протокольної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2025, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1