Справа № 308/6977/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000186 25.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000186 25.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 25.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказано у клопотанні досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації та вторгнення її збройних сил на територію України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-IX, із 05:00 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк якого продовжувався відповідними Указами Президента України та який діє по теперішній час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З огляду на викладене, з початку зазначеної збройної агресії російської федерації, на території України введено відповідні правові режими, які обмежують конституційні права і свободи людини, у тому числі обмеження конституційних прав громадян України щодо обмеження перетину державного кордону України та не можливості виїзду за межі держави особам чоловічої статі призовного віку (18-60 років).

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 18.05.1992 (надалі ОСОБА_4 ) перебуває на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці, тобто являється посадовою особою органів доходів і зборів (митного органу), який виконує правозастосовні або правоохоронні функції і відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», являється працівником правоохоронного органу.

Водночас ОСОБА_4 , будучи обізнаним з особливостями роботи пунктів пропуску через Державний кордон України та охорони державного кордону, вирішив використати вказані обставини у своїх власних корисливих інтересах з метою власного протиправного збагачення та вчинити дії, спрямовані на незаконне переміщення осіб зазначеної категорії через державного кордон України до країн Європейського союзу, при наступних обставинах.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 23.04.2025, у м. Ужгород, у ОСОБА_4 , виник злочинний корисливий умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Зокрема, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного плану, 23.04.2025 близько 11 год. 20 хв. під час особистої зустрічі з ОСОБА_5 (анкетні дані особи змінені) у м. Ужгород по вул. Легоцького, 80, біля ресторану «Дикий Захід», запропонував своє сприяння у незаконній організації переправлення осіб ОСОБА_5 та його товариша через держаний кордон України за грошову винагороду, запропонувавши різні варіанти як у межах пунктів пропуску через Державний кордом України так і поза ними.

Наступного дня, тобто 24.04.2025 близько 14 год. 23 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру під час особистої зустрічі з ОСОБА_5 , у тому ж місці у м. Ужгород по вул. Легоцького, 80, біля ресторану «Дикий Захід», повторно підтвердив останньому свої злочинні наміри щодо сприяння у незаконній організації переправлення осіб ОСОБА_5 та його товариша через держаний кордон України, знову запропонувавши різні варіанти як у межах пунктів пропуску через Державний кордон України так і поза ними, зокрема на території Закарпатської області, обумовивши останньому про необхідність надання йому за такі його дії частину грошових кошти в якості завдатку, в розмірі близько 6 тисячі доларів США, та запевнивши, що має широке коло знайомств, зокрема серед працівників Державної прикордонної служби, які можуть допомогти у цьому.

Далі, 14.05.2025 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру під час особистої зустрічі з ОСОБА_5 , у тому ж місці у м. Ужгород по вул. Легоцького, 80, біля ресторану «Дикий Захід», знову повідомив останньому, що зможе особисто сприяти у незаконній організації переправлення осіб ОСОБА_5 та його товариша через держаний кордон України, за що останні повинні передати йому 32 тисячі доларів США, тобто по 16 тисяч доларів США з особи. В ході цією розмови ОСОБА_4 також поставив умову ОСОБА_5 щодо передачі йому в якості завдатку частини з обумовленої суми коштів, а саме 6 тисяч доларів США, після чого ОСОБА_4 повідомить ОСОБА_5 всі деталі подальшої схеми незаконного переправлення ОСОБА_5 та його товариша через держаний кордон України, зокрема в Румунію.

16.05.2025 близько 15 год. 17 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру під час особистої зустрічі з ОСОБА_5 , у м. Ужгород на автостоянці перед вантажним пунктом пропуску «Ужгород», перебуваючи у автомобілі ОСОБА_4 марки SKODA OCTAVIA A7, д.р.н. НОМЕР_1 , одержав від останнього в якості завдатку раніше обумовлену частину коштів у сумі 6 тисяч доларів США.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_4 також повідомив ОСОБА_5 деталі подальшої схеми незаконного переправлення ОСОБА_5 та його товариша через держаний кордон України, зокрема в Румунію, однак виключно поза пунктом пропуску. Зокрема, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що останній зі своїм товаришем про свою готовність незаконно перетинати державний кордон повинні заздалегідь повідомити ОСОБА_4 , який у свою чергу забезпечить «безпечний», поза увагою блокпостів переїзд з м. Ужгород у м. Мукачево, де ОСОБА_5 повинен передати йому решту раніше обумовленої суми грошових коштів, а у подальшому ОСОБА_5 та його товаришу з м. Мукачево забезпечить «безпечний», поза увагою блокпостів у прикордонних районах, переїзд до Державного кордону України та піший перехід через держаний кордон України, зокрема в Румунію, поза пунктом пропуску. При цьому ОСОБА_4 , з метою створення вигляду законного перетину Державного кордону України ОСОБА_5 та його товаришем, пообіцяв зробити відповідні відмітки у їх паспортах для виїзду за кордон, для чого останні після перетину кордону повинні передати йому свої паспорти.

21.05.2025 близько 14 год. 18 хв. ОСОБА_4 приїхав на своєму автомобілі марки SKODA OCTAVIA A7, д.р.н. НОМЕР_1 на АЗС «ОККО» в с. Барвінок Ужгородського району Закарпатської області, де з метою реалізації свого злочинного наміру до кінця, діючи відповідно до заздалегідь розробленого та обумовленого з ОСОБА_5 плану з незаконного переправлення через держаний кордон України, зустрівся з останнім та його товаришем ОСОБА_6 , яких до вказаного місця від ресторану «Дикий Захід», що у м. Ужгород по вул. Легоцького, 80, на прохання ОСОБА_4 привіз ОСОБА_7 на автомобілі марки Skoda SuperB з д.р.н. НОМЕР_2 .

Перебуваючи на АЗС «ОККО» в с. Барвінок Ужгородського району Закарпатської області, о 14 год. 22 хв. ОСОБА_4 сів за кермо свого автомобіля марки SKODA OCTAVIA A7, д.р.н. НОМЕР_1 , а на заднє сидіння - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , і на вказану автомобілі вони поїхали у напрямку м. Мукачево. Під час руху до м. Мукачево ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поради та інструкції щодо їх подальшої поведінки, запевнив, що забезпечить «безпечний», поза увагою блокпостів проїзд до м. Мукачево, а у подальшому з м. Мукачева до Державного кордону України та піший перехід через держаний кордон України, зокрема в Румунію поза пунктом пропуску та проза увагою військовослужбовців Державної прикордонної служби України, а з метою створення вигляду їх нібито законного перетину Державного кордону України у подальшому пообіцяв зробити відповідні відмітки у паспортах для виїзду за кордон.

Далі, Близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою реалізації свого злочинного наміру до кінця, зупинив автомобіль марки SKODA OCTAVIA A7, д.р.н. НОМЕР_1 на автостоянці біля готелю «Вікенд», за адресою м. Мукачево по вул. Автомобілістів, 19, повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що вони повинні оселитись у цьому готелі і чекати його подальших інструкцій щодо незаконного переправлення їх через Держаний кордон України, після чого одержав від ОСОБА_5 іншу частину раніше обумовлених грошових коштів у сумі 26 тисяч доларів США в якості повного розрахунку за організацію незаконного переправлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 через Державний кордон України, та у подальшому був затриманий працівниками правоохоронних органів.

22.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вказаними фактами, а саме за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в сприянні в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, вчинене щодо кількох осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Прокурор зазначає, що відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 на праві власності, в тому числі часткової володіє наступним нерухомим майном: земельна ділянка, кадастровий номер: :59:001:0236, площа (га):0.0216, (вартістю 213984, 00 грн.); підвального приміщення, загальною площею (кв.м): 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, (загальна вартість 213894,00 грн.); житловий будинок, загальна площа (кв.м): 155, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 1000000, 00 грн.).

У клопотанні вказано на те, що відповідно до санкції інкримінованого на даний час підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачено обов`язкове додаткове покарання конфіскація майна.

Прокурор зазначає, що відповідно до п. 3 ч.2, ч.ч. 5, 10 ст. 170 КПК України арешт майна окрім іншого допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Накладення арешту на вказане майно із забороною на розпорядження ним та на його відчуження викликано необхідністю збереження його як засобу забезпечення можливої конфіскації майна з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Як вказано у лопотанні, незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт на вказане вище майно із забороною на розпорядження ним та його відчуження негативно впливатиме на кримінальне провадження, а саме може призвести до їх втрати, пошкодження чи їх приховування від органу досудового розслідування, що сприятиме уникненню осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, від передбаченої законом кримінальної відповідальності в частині виконання обов`язкового додаткового покарання конфіскація майна.

Покликаючись на положення ст. 172 КПК України, прокурор зазначає, що враховуючи той факт, що існує ризик того, що підозрюваний може відчужити своє майно, зокрема з метою уникнення від покарання за вчинення вказаного злочину, зокрема в частині конфіскації мана, з метою збереження майна на яке планується накласти арешт, розгляд даного клопотання необхідно провести без участі власника майна, тобто ОСОБА_4 та його захисника (чи представника).

Вказані потреби досудового розслідування та встановлені обставини, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного як застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна підозрюваного з відповідною метою.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення завдань кримінального провадження, зокрема для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, та з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна, в порядку ст.ст. 36, 131-132, 170-172 КПК України, прокурор просить слідчого суддю: накласти арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавлення права на відчуження та розпорядження майном, а саме на: земельну ділянку, кадастровий номер: :59:001:0236, площа (га):0.0216, (вартістю 213984, 00 грн.); підвального приміщення, загальною площею (кв.м): 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, (загальна вартість 213894,00 грн.); житловий будинок, загальна площа (кв.м): 155, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 1000000, 00 грн.). Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою збереження майна, прошу провести розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного (власника, користувача майна), захисників, представників, сторони захисту.

Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено необхідність з метою забезпечення арешту майна розглядати клопотання без повідомлення підозрюваного та відповідно як власника майна.

При цьому слідчий суддя враховує що майно на яке прокурор просить накласти арешт не є тимчасово вилученим майно, а також, що існує імовірність того, що підозрюваний може відчужити своє майно, зокрема з метою уникнення від покарання за вчинення вказаного злочину, зокрема в частині конфіскації майна, з метою збереження майна на яке планується накласти арешт, розгляд даного клопотання необхідно провести без участі власника майна, тобто ОСОБА_4 та його захисника (чи представника).

За наведеного слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без повідомлення підозрюваного власника майна та без повідомлення його захисника.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Разом із тим, подав заяву у якій просить проводити розгляд клопотання без його участі. Клопотання просить задоволити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч.2 вказаної норми, заходом забезпечення кримінального провадження є: арешт майна;

Частиною третьою ст. 132 КПК України, передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Згідно частини 5 ст. 172 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна…

Відповідно до ч.ч. 12, 11 вказаної норми передбачає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчим суддею встановлено, Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000186 від 25.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

22.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вказаними фактами, а саме за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в сприянні в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад, вказівок, вчинене щодо кількох осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: рапортом оперативного підрозділу про виявлення кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків; протоколами огляду, ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів від 16.05.2025, 21.05.2025; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 ; протокол обшуку транспортного засобу, яким користується ОСОБА_4 , а саме SKODA OCTAVIA A7, номер та серії знака: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Також, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2025, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та визначено розмір застави.

Згідно санкції ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає доведеним, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за яке у разі визнання його винним передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні наведено достатньо аргументів що свідчать про існування сукупності підстав вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт, підлягає можливій конфіскації, як виду покарання.

Таким чином, на переконання слідчого судді, у клопотанні доведено необхідність такого арешту, з вище зазначених підстав.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 на праві власності, в тому числі часткової володіє наступним нерухомим майном: земельна ділянка, кадастровий номер: :59:001:0236, площа (га):0.0216, (вартістю 213984, 00 грн.); підвального приміщення, загальною площею (кв.м): 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, (загальна вартість 213894,00 грн.); житловий будинок, загальна площа (кв.м): 155, що знаходяться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Нова, буд. 25 (вартістю 1000000, 00 грн.).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість його конфіскації, в разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Слідчий суддя переконаний, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

В даному випадку на переконання слідчого судді, матеріалами клопотання надано в достатній мірі доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Виходячи із вказаного, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, слідчий приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого.

З огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна, для його власника та враховуючи потреби досудового розслідування щодо втручання у права та інтереси власників майна на даному етапі кримінального провадження, слідчий суддя вважає вірним застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, та вважає, що заборона розпорядження (відчуження) вказаним нерухомим майном забезпечить його збереження та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх, без позбавлення права користування ним.

Крім того, власники або володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість його конфіскації, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення, а саме щодо заборони розпорядження (відчуження) майна, належного підозрюваному ОСОБА_4 , без заборони власників або володільців майна права користування нерухомим майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000186 25.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавлення права на відчуження та розпорядження майном, а саме на: земельну ділянку, кадастровий номер: :59:001:0236, площа (га):0.0216, (вартістю 213984, 00 грн.); підвального приміщення, загальною площею (кв.м): 3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, (загальна вартість 213894,00 грн.); житловий будинок, загальна площа (кв.м): 155, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 1000000, 00 грн.), без заборони власників або володільців майна права користування нерухомим майном.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та фізичним особам, щодо майна яких вирішувалось питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1