КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/4539/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3146/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, із вищою освітою, офіційно працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 31.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830, про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , строком на 60 (шістдесят) днів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з моменту затримання - 31.03.2025.

Установлено ОСОБА_7 заставу в розмірі 115 (ста п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 348 220(триста сорока восьми тисяч двісті двадцяти) грн 00 коп.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_7 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вона буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави зобов`язано ОСОБА_7 з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження, а також покласти наступні обов`язки строком на 60 днів:

- не виїжджати за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду, у залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, у залежності від стадії кримінального провадження, про необхідність зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконання, а останнім днем строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою є 29.05.2025.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , а саме цілодобовий домашній арешт, або зменшити розмір застави та встановити її у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ухвалі суду присутнє істотне порушення КПК України та норм європейського права у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу.

Апелянт вказує на те, що під час судового розгляду прокурором не доведено обґрунтованість підозри та наявності ризиків.

Слідчий суддя не дослідив належним чином докази, якими орган досудового розслідування обґрунтовує підозру та не звернув увагу на те, що підозрювана проходить лікування у клініці ім. Гальченко з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів та потребує стаціонарного лікування, позитивно характеризується за місцем мешкання, офіційно працевлаштована, раніше не судима, опікується двома бабусями,має постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

Встановлення в даному провадженні застави в розмірі 115 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є надмірно не посильною сумою для підозрюваної. Встановлення такого розміру протирічить п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України відповідно до якого застава щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб. Слідчим суддею та прокурором в судовому засіданні не доведено можливості підозрюваної внести саме такий розмір застави. Слідчим суддею не враховано майновий стан підозрюваної, відсутність у неї рухомого та нерухомого майна.

Враховуючи міцні соціальні зв`язки ОСОБА_7 , в даному кримінальному провадженні на думку сторони захисту, є також можливість застосування застави до підозрюваної в меншому розмірі, а саме 60 прожиткових мінімумів, так, як вона забезпечить виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що у провадженні слідчого відділу Оболонського відділу поліції ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 31.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

01.04.2025 у наведеному кримінальному провадження ОСОБА_7 було повідомлено про підозру щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, з тих підстав, що у невстановлений під час досудового розслідування день, час та місці, однак не пізніше 31.03.2025, в ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин з метою збуту.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 у невстановлений день, час та місці, однак не пізніше 31.03.2025, за невстановлених органом досудового розслідування обставин, придбала та розпочала зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої обмежено - PVP, з метою збуту. Вказана речовина була розфасована та упакована в однакові пакети із полімерного матеріалу з пазовими застібками, в середині яких знаходилась кристалоподібна речовина бежевого кольору.

Так, 31.03.2025, близько о 13:41 год., ОСОБА_7 перебуваючи за адресою м. Київ, пров Балтійський, у районі будинку № 1, використовуючи вигадані анкетні дані « ОСОБА_9 , номер мобільного телефон НОМЕР_1 », відправила через поштомат «Нова пошта» № 31377 поштове відправлення за № 20 4511 3394 1616, в якій був упакований фрагмент тканини та прозорий пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком із вмістом кристалоподібної речовини бежевого кольору, яка була розфасована однаковим чином.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена та надана на дослідження кристалоподібна речовина бежевого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP в речовині становить 3,788 грам, що є великим розміром.

Орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах.

02.04.2025 слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням в рамках кримінального провадження, внесеного 31.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000830, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 160 (сто шістдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

02.04.2025 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва задоволено частково вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , строком на 60 (шістдесят) днів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, починаючи з моменту затримання - 31.03.2025.

Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 115 (ста п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 348 220(триста сорока восьми тисяч двісті двадцяти) грн 00 коп., з покладенням на неї обов`язків, які визначено даною ухвалою, в разі внесення застави, останнім днем строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою є 29.05.2025.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваної до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою, а також дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме на підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази:

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 31.03.2025;

- протокол затримання особи, підозрюваної в учинені кримінального правопорушення від 31.03.2025, згідно з яким, в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_7 ;

- протокол огляду речових доказів від 01.04.2025, згідно з яким слідчим здійснено огляд мобільного телефону марки «Apple», моделі «XR» білого кольору в чохлі синього кольору;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 31.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 31.03.2025;

- протокол допиту підозрюваної ОСОБА_7 від 31.03.2025;

- протокол обшуку від 31.03.2025, згідно з яким, слідчим проведено обшук місця мешкання ОСОБА_7 , за адресою АДРЕСА_2 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 31.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 31.03.2025;

- протокол огляду місця події від 31.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 31.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 31.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 31.03.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 31.03.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/111-25/19626-НЗПРАП від 01.04.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 01.04.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 01.04.2025.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваної відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане кримінальне правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, захисника, беручи до уваги особистість ОСОБА_7 , слідчий суддя погодився з тим, що на даній стадії досудового розслідування наявні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення (пункти 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Як свідчать надані матеріали кримінального провадження, підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування/ суду, оскільки наразі триває воєнний стан, а отже ускладнений контроль за особами, щодо яких здійснюється досудове розслідування, ураховуючи й те, що підозрювана вільно може виїхати за межі території України, як і може учинити інше кримінальне правопорушення, ураховуючи, що остання маючи сталий матеріальний дохід, обґрунтовано підозрюється у зберіганні з метою збуту психотропних речовин, а отже є імовірність того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може продовжити вчиняти аналогічні правопорушення в якому наразі підозрюється.

До цих висновків слідчий суддя прийшов з тих підстав, що як указують надані матеріали досудового розслідування, у підозрюваної було вилучено значну кількість психотропних речовин, а щодо певної також значної кількості речовин ще не проведені експертизи. А отже, ці обставини вказують на тривалу системну злочинну діяльність підозрюваної, яка хоча і мала місце роботи, між тим основним джерелом доходів обрала збут психотропних речовин.

Проте слідчий суддя не погодився з прокурором щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у частині впливу підозрюваною на свідків, з тих підстав, що такі дії слід оцінювати з поведінки підозрюваної, у сукупності з іншими відомостями щодо особистості підозрюваної, а також наявності інших доказів які б у своїй сукупності підтверджували факт такого впливу на свідків в минулому.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчинених злочинів, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваної та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив їй заставу у розмірі в розмірі 115 (ста п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 348 220(триста сорока восьми тисяч двісті двадцяти) грн 00 коп.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя, виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваній альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 115 (ста п`ятнадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 348 220(триста сорока восьми тисяч двісті двадцяти) грн 00 коп., оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваною, покладених на неї законом обов`язків, й повинна утримувати підозрювану в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати її завідомо непомірним, у колегії суддів немає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для відмови у застосуванні відносно підозрюваної запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, в тому числі її майновий стан, а також доведені прокурором ризики можливої неправомірної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 .

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваній особі - ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 квітня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4