Справа № 487/2197/25
Провадження № 1-кс/487/3428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000456 від 01.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України про арешт майна

встановив:

21.07.2025 прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000456 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке вилучено в ході обшуку транспортного засобу марки «LAND ROVER» д.н.з НОМЕР_1 , а саме на: мобільний телефон IPhone 14pro max, з сім карткою оператора вадафон НОМЕР_2 , який упаковано в сейф пакет PSP 2332672; технічний паспорт на автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , який упаковано в сейф пакет PSP 3243147; транспортний засіб Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 .

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що зазначене вище майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ст. 170 КПК України на вилучене майно необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явився.

На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0000456 від 01.04.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.04.2025 надійшла заява від ОСОБА_4 , щодо вжиття заходів до невстановлених осіб, котрі 01.04.2025 близько 20:45 годин, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_1 , умисно із застосуванням вибухонебезпечного предмету ззовні схожого на гранату, кинули у подвір`я вказаного домоволодіння,внаслідок вибуху пошкодили майно заявниці ОСОБА_4

18.07.2025, на підставі ухвали слідчого судді Заводського РС м. Миколаєва від 14.07.2025, проведено санкціонований обшук транспортного засобу марки «LAND ROVER» д.н.з НОМЕР_1 , в ході якого старшим слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївської області ОСОБА_5 виявлено та вилучено: мобільний телефон IPhone 14pro max, з сім карткою оператора вадафон НОМЕР_2 , який упаковано в сейф пакет PSP 2332672; технічний паспорт на автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , який упаковано в сейф пакет PSP 3243147; транспортний засіб Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою начальника відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 18.07.2025 вилучені речі було визнано рачовими доказами у кримінальному провадженні № 0000456.

У зв`язку з викладеним в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна, яке є речовим доказам та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором, з огляду на кваліфікацію за якою здійснюється кримінальне провадження № 0000456, не доведено, що майно, вилучене під час обшуку, а саме: технічний паспорт на автомобіль Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , транспортний засіб Land Rover, д.н.з. НОМЕР_1 , зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у даному кримінальному провадженні, а також не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже слідчий суддя, вважає, що таке обмеження права власності на зазначене майно не є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

При цьому, що стосується накладення арешту на мобільний телефон IPhone 14pro max, з сім карткою оператора вадафон НОМЕР_2 , слідчий суддя доходить до переконання, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді його арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна - мобільного телефону IPhone 14pro max, з сім карткою оператора вадафон НОМЕР_2 .

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку транспортного засобу марки «LAND ROVER» д.н.з НОМЕР_1 , а саме на: мобільний телефон IPhone 14pro max, з сім карткою оператора вадафон НОМЕР_2 , який упаковано в сейф пакет PSP 2332672.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1