Справа №295/3702/23
У Х В А Л А

20.05.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

їх захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Житомира клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9 про відсутність у прокурорів повноважень для підтримання державного обвинувачення в суді у кримінальному проваджені № 0000182 від 02.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває вказана кримінальна справа.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про недопущення до судового розгляду цієї справи прокурорів Житомирської обласної прокуратури та Житомирської окружної прокуратури у зв`язку із відсутністю у них повноважень для підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000182 від 02.03.2023 в суді. Клопотання захисника обґрунтовано тим, що постанова заступника Генерального прокурора про зміну групи прокурорів у даному проваджені винесена в порушення чинного законодавства, оскільки не передбачено право вищого прокурора утворювати групи прокурорів з числі працівників прокуратур нижчої ланки.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання свого захисника.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисники підтримали заявлене клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти заявленого клопотання, вказавши, що він має достатні повноваження та постанова про зміну групи прокурорів винесена з дотримання норм процесуального закону.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить висновку, що у задоволенні клопотання захисника слід відмовити виходячи із такого.

Статтею 131-1 Конституції України закріплено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Систему прокуратури України, відповідно до статті 7 Закону України «Про прокуратуру» становлять:

1) Офіс Генерального прокурора;

2) обласні прокуратури та окружні прокуратури;

Обласну прокуратуру очолює керівник обласної прокуратури.

У разі потреби рішенням Генерального прокурора можуть утворюватися спеціалізовані прокуратури на правах структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора, на правах обласних прокуратур, на правах підрозділу обласної прокуратури, на правах окружних прокуратур, на правах підрозділу окружної прокуратури.

Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру», передбачено, що Офіс Генерального прокурора організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон) Генеральний прокурор організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур у частині виконання конституційних функцій.

До повноважень керівника обласної прокуратури, згідно з ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, належить затвердження актів з питань, що стосуються організації діяльності обласної прокуратури та виконання інших повноважень, передбачених цим та іншими законами України (п.4, 10).

Згідно з пунктом 4 наказу Генерального прокурора від 07.08.2020 року № 365 «Про загальні засади організації роботи в органах прокуратури України» розмежування повноважень між органами прокуратури щодо виконання конституційних функцій визначається відповідними наказами Генерального прокурора.

Пунктом 8 наказу Генерального прокурора від 30.09.2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» (далі - наказ № 309) передбачено, що нагляд за додержанням законів у конкретному кримінальному провадженні за дорученням Генерального прокурора або виконувача його обов`язків може здійснюватися без урахування визначеної спеціалізації в органах прокуратури.

Також відповідно до пункту 9 та 9.5. Наказу №309 Керівникам прокуратур усіх рівнів, їх першим заступникам і заступникам відповідно до розподілу обов`язків та у межах повноважень, передбачених КПК України дозволено у кримінальному провадженні визначати групу прокурорів, зокрема із числа прокурорів прокуратур різних рівнів, а також прокурора для керівництва такою групою (старшого групи прокурорів).

Крім цього порядок, підстави призначення та заміни прокурора у конкретному кримінальному провадженні регулюються положеннями ст. 37 КПК.

Відповідно до частин 1, 3 цієї статті прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури.

Частиною 3 ст. 110 КПК України передбачено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був затверджений та направлений до суду прокурором Офісу Генерального прокурора.

В подальшому, відповідно до постанови заступника Генерального прокурора від 22.03.2023 про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні, з метою забезпечення ефективного підтримання державного обвинувачення та оперативності судового провадження було змінено групу прокурорів та додатково включено до складу групи прокурорів Житомирської обласної прокуратури та Житомирської окружної прокуратури.

Вказана постанова заступника Генерального прокурора є процесуальним рішенням прокурора найвищого рівня про організацію діяльності прокурорів, в тому числі нижчого рівня, та визначення їх повноважень у даному конкретному кримінальному провадженні на виконання ними конституційних функцій щодо представництва інтересів в суді у складі групи прокурорів прокуратур різних рівнів, що прямо передбачено пунктами 9 та 9.5. Наказу №309.

Крім цього із системного аналізу вказаної нормативної бази слідує, що Офіс Генерального прокурора та Генеральний прокурор (чи його заступники) є органом прокуратури найвищого рівня та має право координувати повноваження між різними органами прокуратури щодо представництва інтересів в суді та приймати процесуальні рішення по конкретним кримінальним провадженням, які перебувають під їх процесуальним керівництвом, в тому числі виносити постанови про зміну групи прокурорів із включенням прокурорів з різних рівнів та спеціалізацій. Тому винесення заступником Генерального прокурора постанови про зміну групи прокурорів відповідає його повноваженням, є обгрунтованим та узгоджується із нормами діючого законодавства.

Стосовно обмежень, передбачених статтею 37 КПК України при зміні прокурора, на які посилається захисник, то із зазначеної правової норми вбачається, що частина 1 статті 37 КПК України дозволяє керівнику відповідного органу прокуратури визначити прокурора чи групу прокурорів, які будуть здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні. При цьому жодних обмежень щодо можливості зміни групи прокурорів в ході судового розгляду діючим кримінальним процесуальним законодавством не встановлено.

Більше того частина 3 статті 37 КПК України надає можливість керівнику органу прокуратури передати повноваження іншому прокурору за наявності інших поважних причин, що унеможливлюють участь попереднього прокурора. При цьому КПК не містить переліку таких поважних причин. А тому до їх числа слід віднести обставини, вказані у постанові заступника Генерального прокурора щодо необхідності ефективного підтримання публічного обвинувачення та оперативності судового провадження.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не наділяє суд повноваженнями щодо надання вказівок керівнику прокуратури, його першому заступнику і заступникам, які діють у межах своїх повноважень, на вчинення процесуальних дій щодо участі того чи іншого прокурора у конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, Генеральний прокурор чи його заступник в ході здійснення процесуального керівництва може приймати процесуальні рішення та виносити постанови не тільки у випадках, які прямо передбачені КПК України, але і в інших випадках, коли він визнає це за потрібне.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що зміна групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні та включення до їх складу прокурорів Житомирської обласної прокуратури та Житомирської окружної прокуратури здійснена з порушенням вимог закону.

Таким чином, заявлене клопотання захисника про відсутність у прокурора законних повноважень для підтримання державного обвинувачення в суді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.37, ч. 1 ст. 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 про відсутність у прокурора ОСОБА_3 законних повноважень для підтримання державного обвинувачення в суді у кримінальному провадженні № 0000182 від 02.03.2023 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1