УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року, яким його визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 15 п.п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року, яким його визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.15, п.п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що рішення суду про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставини, є суто формальним та необґрунтованим.

Пояснює, що відмовляючи у відкритті провадження суд протирічить сам собі, зазначаючи, що вже відмовляв у відкритті провадження за нововиявленими обставинами ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.12.2017р. Разом з тим, звертає увагу, що в ухвалі про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами від 12.12.2017р. причиною відмови суду було те, що висновок судово-медичної експертизи від 13.05.2014р., був не належним чином завірений. Натомість вказує, що на повторний запит його адвоката був наданий висновок експерта №11-к від 20.02.2018р., в якому надані більш розширені відповіді, проте суд в ухвалі від 10.09.2024р. не вказав, що на період постановлення ухвали від 12.12.2017р., висновок експерта від 20.02.2018р. ще не існував, а попередній висновок від 13.05.2014р. не був досліджений і не досліджувався.

Вважає, що оскаржувана ухвала суду, є необґрунтованою та невмотивованою, оскільки висновки експертів №53-к від 15.05.2014р, та №11-к від 20.02.2018р., жодного разу не були досліджені, а тому на думку, засудженого вони є належними нововиявленими обставинами та заперечують можливість вчинення апелянтом певних злочинних дій 16.09.2002р., які вказані у вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14.04.2004р. за епізодом розбійного нападу та вбивства ОСОБА_8 .

Обставини встановлені судом першої інстанції.

У травні 2024 року засуджений ОСОБА_5 надіслав заяву до Центрального районного суду м. Миколаєва, в якій просив переглянути вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви послався про те, що вказаним вироком був засуджений, зокрема, за вбивство ОСОБА_9 . Проте, як далі зазначив обвинувачений, під час ухвалення цього вироку судом не було враховано ту обставину, що внаслідок отриманої у січні 2002 року травми 16 вересня 2002 року він не міг швидко пересуватися, що наразі підтверджується висновком експерта № 11-к від 20 лютого 2018 року, про наявність якого суду відомо не було. Спираючись про таке, просив переглянути вказаний вирок за нововиявленими обставинами.

Ухвалою судді, відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року, яким його визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.15, п.п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України.

Відмовляючи у відкритті провадження, суддя зауважив, що заява засудженого про наявність підстав для перегляду вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року за нововиявленими обставинами у зв`язку із тим, що суд не врахував, що внаслідок отриманої у січні 2002 року травми 16 вересня 2002 року він не міг швидко пересуватися, що наразі підтверджується висновком експерта № 11-к від 20 лютого 2018 року, вже було вирішене ухвалою суду від 12 грудня 2017 року, яка набула чинності, за такого у відкритті провадження за нововиявленими обставинами на підставі повторної заяви про таке, вважав, що слід відмовити.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, дослідивши матеріали справи, думку прокурора, який вважав, що ухвала суду підлягає скасуванню, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з ухвали суду, ОСОБА_10 засуджений вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року, у вчиненні злочинів, передбачених ст.15, п.п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України до довічного позбавлення волі.

У травні 2024 року засуджений ОСОБА_5 надіслав заяву до Центрального районного суду м. Миколаєва, в якій просив переглянути вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року за нововиявленими обставинами. Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2024р. заява засудженого ОСОБА_5 розподілена судді доповідачу ОСОБА_11 .

За змістом статей 459 - 467 КПК перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину. Після набрання вироком законної сили особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, вже не має статусу обвинуваченого, натомість залежно від прийнятого судом рішення вважається виправданою або засудженою. Забезпечення додаткових гарантій для такої особи у виді перегляду вироку щодо неї за нововиявленими обставинами судом присяжних процесуальний закон не передбачає.

Вказане узгоджується з приписами ч. 10 ст. 31 КПК, відповідно до яких перегляд судового рішення за виключними обставинами в суді першої інстанції здійснюється виключно колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів. І хоча ця норма не визначає складу суду для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, однак з урахуванням подібності процедур провадження за нововиявленими та виключними обставинами, здійснення яких регулюються главою 34 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.

Як зазначено вище, ОСОБА_10 засуджений вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року, у вчиненні злочинів, передбачених ст.15, п.п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України до довічного позбавлення волі.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву засудженого одноособово, порушив вимоги ст. 31 КПК України, що призвело до незаконного рішення суду.

Як передбачено п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Викладене свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги допущену судом неправильне застосування закону України, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2004 року, яким його визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 15 п.п. 6, 12, 13, ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді