Справа № 156/921/25
Провадження № 1-кп/156/108/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

представника служби

у справах дітей ОСОБА_7 ,

представниці підрозділу з ювенальної

превенції органу Національної поліції ОСОБА_8 ,

при розгляді у підготовчому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області кримінального провадження (№ за ЄРДР 0000452 від 23.05.2025) за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Щодо відкладення підготовчого засідання

1.1. До Іваничівського районного суду Волинської області надійшов для розгляду від прокурора Волинської обласної прокуратури обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000452 від 23.05.2025.

1.2. Ухвалою судді від 07.08.2025 було призначено підготовче засідання у справі № 156/921/25 на 08.08.2025 на 13 год 15 хв. У призначеному засіданні взяли участь прокурор ОСОБА_3 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , представник служби у справах дітей Поромівської сільської ради Волинської області ОСОБА_7 , представниця підрозділу з ювенальної превенції органу Національної поліції ОСОБА_8 ..

1.3.Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання щодо відкладення підготовчого засідання на іншу дату у зв`язку з тим, що в кримінальному провадженні між сторонами обвинувачення та захисту досягнута угода про визнання винуватості, для підготовки тексту угоди щодо визнання винуватості та погодження такої угоди з вищим за посадою прокурором потрібен певний час. Усі інші присутні учасники кримінального провадження підтримали таке клопотання прокурора.

1.4. Згідно зі ст. 322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку. Не вважаються порушеннями безперервності судового розгляду випадки відкладення судового засідання внаслідок: 1) неприбуття сторони або інших учасників кримінального провадження; 2) складення та погодження прокурором процесуальних документів щодо відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення; 3) підготовки захисту обвинуваченого від зміненого чи додаткового обвинувачення; 4) підготовки потерпілого для підтримання обвинувачення в суді, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення; 5) проведення дослідження речових доказів за місцем їх знаходження, огляду на місці; 6) проведення експертизи у випадках та порядку, передбачених ст. 332 КПК; 7) надання доступу до речей чи документів або доручення проведення слідчих (розшукових) дій у випадках та порядку, передбачених ст. 333 КПК.

1.5. Отже, у кримінальному провадженні може бути відкладено судовий розгляд з підстав, передбачених у ст. 322 КПК України, що не вважатиметься порушенням безперервності судового розгляду. Поряд з цим варто врахувати, що усі підстави для відкладення судового розгляду у кримінальному проваджені в КПК не визначені. За такого правового регулювання важливу роль відіграє судова дискреція щодо оцінки обставин, які дають можливість відкласти судовий розгляд.

1.6. Підставами для відкладення судового розгляду у кримінальному провадженні є обставини, передбачені у кримінальному процесуальному законі та (або) визнані судовою практикою, що виникли під час судового розгляду чи були виявлені до моменту початку судового розгляду кримінального провадження, перешкоджають судовому розгляду, не можуть бути усунуті під час поточного судового засідання та зумовлюють перенесення судового розгляду кримінального провадження з метою вжиття заходів до подолання виявлених перешкод.

1.7. Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України). У разі недосягнення згоди щодо укладення угоди факт її ініціювання і твердження, що були зроблені з метою її досягнення, не можуть розглядатися як відмова від обвинувачення або як визнання своєї винуватості. Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право ухвалити рішення, зокрема, про затвердження угоди у кримінальному провадженні.

1.8. Одним із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України). Для досягнення мети та виконання завдань кримінального провадження необхідні ефективні заходи та засоби їх забезпечення. Тому забезпечення реалізації прав учасників судового провадження також визнається судовою практикою як підстава для відкладення судового розгляду у кримінальному провадженні.

1.9. З огляду на це, у зв`язку з досягненням угоди у кримінальному провадженні між сторонами обвинувачення та захисту, для підготовки тексту угоди щодо визнання винуватості та погодження такої угоди з вищим за посадою прокурором суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання у кримінальній справі № 156/921/25 на 02.09.2025 на 10 год 45 хв, про що повідомити учасників кримінального провадження.

2. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 .

2.1. Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 12.06.2025 щодо неповнолітнього обвинуваченого (підозрюваного) ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк дії такого запобіжного заходу щодо неповнолітнього обвинуваченого (підозрюваного) визначено до 10.08.2025. На теперішній час судовий розгляд кримінальної справи № 156/921/25 не розпочато.

2.2. Прокурор ОСОБА_3 05.08.2025 подала до суду клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці. Своє клопотання прокурор мотивує обґрунтованістю підозри неповнолітнього у скоєнні тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів з корисливих мотивів, необхідністю забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, наявністю ризиків з боку обвинуваченого в подальшому переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення. На думку сторони обвинувачення, застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілком здатне спонукати обвинуваченого дотримуватись покладених на нього процесуальних обов`язків, інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні нівелювати існування ризиків у кримінальному провадженні з боку цієї особи.

2.3. Захисник адвокат ОСОБА_6 вказав, що неповнолітній ОСОБА_4 не намагається переховуватись від органу досудового розслідування та суду, повідомив, що обвинувачений має фактичне місце проживання у с. Михалє Волинської області, де мешкає разом з матір`ю та батьком, не завершив здобуття повної загальної середньої освіти, має необхідність у продовженні навчання, просив пом`якшити раніше застосовані до неповнолітнього обов`язки та дозволити обвинуваченому залишати обране місце проживання в денний час доби для відвідування освітнього закладу, адже з 1 вересня має початись новий навчальний рік у ліцеї.

2.4. Неповнолітній ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 , представник служби у справах дітей ОСОБА_7 , представниця підрозділу з ювенальної превенції органу Національної поліції ОСОБА_8 підтримали позицію, висловлену захисником, не заперечували проти продовження строку тримання неповнолітнього під домашнім арештом, але просили в подальшому застосовувати до обвинуваченого домашній арешт лише у нічний час доби, надавши обвинуваченому можливість у денний час доби залишати житло для здобуття освіти.

2.5. Розглядуване клопотання сторони обвинувачення суд вирішує таким чином.

2.6. За змістом ч.1 ст. 92 КПК України, за загальним правилом, обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.

2.7. Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

2.8. Згідно з ч.1,2 ст. 181 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

2.9. Згідно з ч.6 ст. 181 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

2.10. Згідно з ч.1 ст. 194 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2.11. Згідно з ч.5 ст. 194 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

2.12. Відповідно до ч.4 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора.

2.13. Згідно зі ст. 177 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2.14. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії.

2.15. Оцінюючи наведені підстави для продовження у даній конкретній справі строку тримання неповнолітнього ОСОБА_4 під домашнім арештом, суд звертає увагу на таке.

2.16. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Ст. 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

2.17. Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

2.18. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

2.19. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Саме така правова позиція висловлена у п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

2.20. Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21.04.2011, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти і інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_4 до вчинення умисного тяжкого злочину у сфері недоторканості державних кордонів з корисливих мотивів в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість підозри, повідомленої неповнолітньому.

2.21. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази у кримінальному провадженні, котрі дозволяють об`єктивному спостерігачу з великим ступенем упевненості стверджувати про причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення (допити свідків, протоколи огляду місця події, огляду особи, огляду речей, протокол за результатами спеціального слідчого експерименту, протоколи негласних слідчих (розшукових) дій тощо). Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи.

2.22. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 органом досудового розслідування пред`явлені обвинувачення, зокрема, у скоєнні тяжкого умисного кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.3 ст. 332 КК України (санкція відповідної частини статті КК передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна).

2.23. Обвинувачений є неповнолітньою особою, на теперішній час не здобуває освіту і не працює, мешкає у с. Михалє Волинської області (в межах територіальної юрисдикції суду, котрий розглядає кримінальну справу), під впливом суворості можливого покарання за скоєння тяжкого злочину може намагатись уникнути суду, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого в цьому випадку можуть бути визнані менш небезпечними, ніж покарання за скоєний злочин та процедура його відбування. Суд враховує на фоні складної суспільно-політичної обстановки в Україні, запровадженні в державі воєнного стану та збройної агресії російської федерації проти України високу імовірність виїзду особи на територію, котра є тимчасово непідконтрольною державній владі України, або за межі України, що тягнутиме за собою неминуче ускладнення процедури подальшого судового розгляду кримінальної справи.

2.24. Відтак, прокурором доведено існування щодо ОСОБА_4 ризику переховуватись від правосуддя.

2.25. Стороною обвинувачення не надано до суду жодних доказів, котрі дозволяли б поза розумним сумнівом припускати можливість впливу обвинуваченого на інших учасників кримінального провадження (заяв свідків про наявність протиправного тиску на них з боку обвинуваченого, звернень з цього приводу до правоохоронних органів тощо). Доказів наявності соціальних зв`язків обвинуваченого зі свідками стороною обвинувачення не надано.

2.26. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France), заява № 12369/86, від 26.06.1991, п. 39, визнав, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може таки бути на початку справи, але з часом вона значно зменшується й врешті зникає зовсім. Таким чином, прокурором не було доведено існування з боку ОСОБА_4 ризику здійснення протиправного впливу на інших учасників кримінального провадження.

2.27.Оцінюючи існування з боку ОСОБА_4 ризику вчинити інше кримінальне правопорушення суд враховує, що інкриміноване особі діяння на теперішній час припинилось зовсім унаслідок втручання правоохоронних органів, твердження сторони обвинувачення про можливість вчинити інше правопорушення є абстрактним, не було підтверджене певними доказами у підготовчому засіданні.

2.28. Європейський суд з прав людини вже неодноразово висловлював у своїй практиці позицію, згідно з якою «висновки про наявність небезпеки вчинення нових правопорушень мають бути підкріплені конкретними фактами» (п.134 рішення Суду від 12.03.2009 у справі «Александр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява 15217/07).

2.29. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2025 було визначено строк тримання неповнолітнього ОСОБА_4 під домашнім арештом до 10.08.2025, на обвинуваченого (підозрюваного) були покладені певні обов`язки. Прокурор у поданому до суду клопотанні просить продовжити строк тримання обвинуваченого під домашнім арештом на два місяці.

2.30. Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2.31. Отже, суд вважає за можливе продовжити застосування відносно ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу домашнього арешту, з огляду на доведеність стороною обвинувачення існування одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

2.32. Оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_4 переховуватися від суду, суд звертає увагу на те, що для зменшення існування такого ризику в майбутньому цілком достатнього покласти на обвинуваченого обов`язки прибувати до прокурора або до суду за першим викликом у разі необхідності, не виїжджати за межі с. Михалє Волинської області без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

2.33. Водночас згідно зі ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту, повна загальна середня освіта є обов`язковою. Ураховуючи можливість істотного зменшення з плином часу (за умови покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України) існування з боку ОСОБА_4 ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про можливість зміни умов раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений є неповнолітнім, має потребу завершити здобуття повної загальної середньої освіти.

2.34. Зважаючи на серйозність висунутих обвинувачень, суд продовжує строк тримання під домашнім арештом неповнолітнього ОСОБА_4 та встановлює обвинуваченому заборону на строк до 02.10.2025 щодоби на час з 19-ї години вечора до 7-ї години ранку наступної доби залишати обране місце проживання (житло) за адресою: АДРЕСА_1 . Також суд покладає на ОСОБА_4 обов`язки прибувати до прокурора або до суду за першим викликом у разі необхідності, не виїжджати за межі с. Михалє Волинської області без дозволу прокурора або суду, повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (навчання); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

2.35. Таким чином, суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, прийшов до висновку про можливість частково задовольнити розглядуване клопотання прокурора та задовольнити клопотання сторони захисту щодо зміни умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, раніше застосованого до неповнолітнього ОСОБА_4 ..

Керуючись ст. 7,8, 131, 176, 177, 178, 194, 314,315,322 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора щодо відкладення підготовчого судового засідання задовольнити.

У зв`язку з досягненням угоди у кримінальному провадженні між сторонами обвинувачення та захисту, для підготовки тексту угоди щодо визнання винуватості та погодження такої угоди з вищим за посадою прокурором відкласти підготовче засідання у кримінальній справі № 156/921/25 на 02.09.2025 на 10 год 45 хв, про що повідомити учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Продовжити відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту за обраним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 02.10.2025 включно.

З дня постановлення цієї ухвали змінити умови раніше застосованого відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, поклавши на обвинуваченого такі обов`язки:

1)щодоби на час з 19-ї години вечора до 7-ї години ранку наступної доби не залишати обране місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)прибувати до прокурора або до суду за першим викликом у разі необхідності;

3)не виїжджати за межі с. Михалє Володимирського району Волинської області без дозволу прокурора або суду,

4)повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (навчання);

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

Контроль за виконанням неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на начальника Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області (особу, яка виконує обов`язки начальника відділення поліції).

Копію цієї ухвали надати (направити) неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , законному представнику неповнолітнього ОСОБА_5 , захиснику ОСОБА_6 (для відома та для виконання) та до Відділення поліції № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області (для здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого під час домашнього арешту).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення (складення), підлягає негайному виконанню після її оголошення і окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст цієї ухвали суду виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 11.08.2025 о 16 год 45 хв.

Суддя ОСОБА_1