Провадження № 1-кп/129/2025
Справа № 557/1341/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

секретар судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2025 року за № 0000088 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2025 року до Гощанського районного суду Рівненської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В підготовче судове засідання 12.08.2025 прокурор подав письмове клопотання про продовження на стадії судового розгляду запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про що свідчить вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів. Зазначає, що останній може незаконно впливати на свідків, потерпілу, спеціаліста, експерта у даному кримінальному провадженні з метою схиляння їх до неправдивих показів, що суттєво буде впливати на судовий розгляд. Також вказує на те, що обвинувачений буде вчиняти й інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечували проти задоволення заявленого клопотання, просили обрати запобіжний захист у виді домашнього арешту. Захисник заначила, що будь-які ризики, заялені прокурором, відсутні. Окрім того, сторона захисту посилається на те, що підозрюваний не є здоровим і не може утримуватись в умовах ізоляції від суспільства.

Із вищенаведених підстав захисник ОСОБА_4 подала через канцелярію суду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домащній арешт в період з 22 години по 7 годину, тобто, в нічну пору доби.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника.

Потерпіла вказане клопотання підтримала, вказала, що обвинувачений загалом не є агресивним, з дитинства хворіє на психічні захворювання, потребує регулярного лікування.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт та клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою і клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою на нічний домашній арешт, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 13 травня 2025 року, близько 20 год. 30 хв.перебуваючи по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 , в ході виниклого словесного конфлікту, повіязаного із домашнім насильством з дідом ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс останньому три удари деревіяною качалкою в область голови, в результаті чого спричиь игз потерпілому тілесні ушкодження у вигляді поеднаної краніо-лицевої травми, важкої відкритої ЧМТ, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мазку важкого ступеню, травматичного САК, отогемоліквореїзліва, множинних переломів кісток лицевого осаднення міяких тканин обличчя (S 06.3; S 02.0; S02.1), які є небезпечним для життя в момент заподіяння та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

14 травня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та в цей же день йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.07.2025.

02 червня 2025 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 10.07.2025 року ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 14.08.2025 року включно. При цьому суд враховував, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що створює ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказане кримінальне провадження на даний момент не розглянуто.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України суддя продовжує строк тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий зокрема доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою і ці обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Поряд з цим, в судовому засіданні встановлено факти, які розкривають стан психічного здоров`я обвинуваченого.

Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 18.02.2025, відповідно до якого ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи, основний діагноз F07.8 згідно з Міжнародною класифікацією хвороб (МКХ-10) "Інші органічні розлади особистості та поведінки, зумовлені хворобою, травмою або дисфункцією головного мозку". Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом "Епілептичний синдром з частими генералізованими пароксизмами".

Відповідно до висновку судово психіатричного експерта Рівненської філії судових експертиз ДУ "Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров?я України" № 146/25 від 14.07.2025 ОСОБА_3 під час вчинення суспільно - небезпечного діяння не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_8 на даний час не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_8 станом на 13.05.2025 страждав на Розлади особистості та поведінки у вигляді помірного психоорганічного синдрому (змішаний варіант) внаслідок РОЦН. (F07.8- за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду); ОСОБА_8 на даний час страждає на Розлади особистості та поведінки у вигляді помірного психоорганічного синдрому (змішаний варіант) внаслідок РОЦН. (F07.8- за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду); ОСОБА_8 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Допитана в якості свідка мати обвинуваченого ОСОБА_9 показала, що ОСОБА_3 хворіє на психічні захворювання з віку 10 місців, є інвалідом з дитинства ІІІ групи, раз нак рік потребує лікування, перебуває на рівні розвитку восьмирічної дитини.

За таких обставин суд вважає, що існування наведених прокурором у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ризиків, такі як ризик того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на фактичні обставини, встановлені при розгляді клопотань прокурора та захисника, не доведено. Суд критично оцінює здатність обвинуваченого ОСОБА_3 на свому рівні психічного розвитку реалізувати переховування від суду чи впливати на свідків та потерпілу. Що ж стосується ризику вчинення інших кримінальних правопорушень то суд вважає, що іншого, менш суворого запобіжного заходу в комплексі із впливом на обвинуваченого домашнього оточення буде достатньо для уникнення цього ризику.

Суд констатує, що тримання під вартою у якості запобіжного заходу не є покаранням за злочин, а є заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки. Тому необхідність його застосування не може залежати виключно від тяжкості вчиненого злочину.

Принцип пропорційності передбачає необхідність встановлення рівноваги між важливістю забезпечити негайне виконання зобов?язання та важливістю права на свободу в демократичному суспільстві (рішення ЄСПЛ Сааді проти Сполученого Королівства).

Пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема

«Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обгрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Аналіз наведених обставин та вимог закону з урахуванням практики Європейського суду з прав людини дозволяє суду зробити висновок про можливість зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, що на думку суду буде достатнім й необхідним заходом забезпечення досудового розслідування кримінального провадження для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню певним ризикам.

Разом з тим, суд не погоджується із твердженнями захисника про те, що домашній арешт лише в нічну пору буде достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Також обвинуваченому підлягають роз`ясненню його обов`язки не залишати житло у нічний час, а також прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

А відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченного ОСОБА_3 та заміну цього запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 59, 176-178, 181, 183, 193-196, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 на домашній арешт в нічну пору задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженцю с.Горбаків Гощанського району Рівненської області, що зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, раніше не судимий, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти суд, слідчого, прокурора про зміни місця проживання чи фактичного перебування, або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та визначених у ній обов`язків встановити до 11 жовтня 2025 включно.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно після отримання адміністрацією Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» копії резолютивної частини або повного тексту цієї ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000088.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено і проголошено 13.08.2025.

Суддя ОСОБА_1