ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року

м. Київ

Справа № 369/13247/17

Провадження № 51-5331 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. є) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2024 року щодо нього. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначав, що строк він пропустив із поважних причин, оскільки у нього було тяжке захворювання обох очей, у зв`язку з чим була проведена складана хірургічна операція, що позбавило його можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Також вирішено копію ухвали про повернення апеляційної скарги та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування свого прохання зазначає, що, на його думку, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою викладені в апеляційній скарзі поважні причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження й ухвалив незаконне рішення про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку та повернення апеляційної скарги, чим обмежив йому доступ до правосуддя.

На обґрунтування поважності причин пропуску зазначеного строку ОСОБА_6 вказував на те, що на час завершення розгляду справи в суді першої інстанції у нього виникло захворювання обох очей, й під час проголошення вироку він практично вже мав зір в обсязі 10 %, тому у 30-денний строк після оголошення вироку 11 січня 2024 року реалізувати право на апеляційне оскарження він не зміг у зв`язку з хворобою обох очей.

Однак, після відновлення зору в результаті операції, яке відбулося 15 липня 2024 року, він, ознайомившись з раніше поданою апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 й переконавшись, що не всі підстави для оскарження були враховані захисником, подав самостійно апеляційну скаргу на вирок суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження, порушеного з поважних причин.

Окрім того ним були додані до апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку лікарняні листи та виписки про те, що у березні 2024 року в Британському офтальмологічному центрі ОСОБА_6 проведено лікування правого ока. Згодом 20 березня 2024 року була проведена хірургічна операція в Київській міській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока» на лівому оці.

Після закриття лікарняного листа 15 липня 2024 року в межах 30-денного строку, а саме 09 серпня 2024 року, ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Крім того зазначає, що всупереч вимогам п. 4 ч. 3 ст.399 КПК України апеляційний суд, відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, не вказав, що робити із самою апеляційною скаргою, адже суд не зазначив про її повернення скаржнику, а відсутність юридичного статусу апеляційної скарги, яка є у справі з пропущенням строку її подання, але не була при цьому й повернута скаржнику, робить незрозумілим обсяг апеляційного оскарження у справі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_6 вважає, що апеляційний суд мав всі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку, тому ухвала про відмову в поновленні такого строку є необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження

Скаржник та його захисник підтримали подану скаргу.

Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги.

Іншим учасникам судового провадження були направлені повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Згідно з положеннями ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому положеннями ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом статей 370, 419 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції дотримано не було.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги твердження ОСОБА_6 про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно позбавили його можливості оскаржити зазначений вирок у встановлені законом строки, та вважав їх безпідставними, мотивувавши свою позицію тим, що доводи щодо неможливості вчасно подати апеляційну скаргу на вказаний вирок у зв`язку з хворобою не знайшли свого підтвердження, оскільки апелянтом не надано відповідних медичних документів на підтвердження зазначених обставин, а лікарняні виписки, які додані до апеляційної скарги, починаються з березня 2024 року, однак строк на подання апеляційної скарги закінчився в лютому 2024 року.

Разом із тим Верховний Суд вважає зазначені висновки суду апеляційної інстанції невмотивованими.

Частиною 1 ст. 117 КПКвстановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому про поважність причин для поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом установленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, мали несподіваний характер і не могли бути контрольовані особою, яка звернулася з апеляційною скаргою.

Отже, під час вирішення питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінка особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) й інші доречні обставини.

Однак, апеляційним судом без належного аналізу характеру захворювання ОСОБА_6 , й того, яким чином воно позбавляло його можливості подати апеляційну скаргу на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2024 року особисто в строк, дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Однак, із матеріалів провадження, зокрема із долучених до апеляційної та касаційної скарг медичних документів, а саме із виписки медичної картки амбулаторного (стаціонарного ) хворого № 2024/3046 вбачається, що у березні 2024 року в Британському офтальмологічному центрі ОСОБА_6 проведено лікування правого та лівого очей (а.п. 23).

Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 2237 20 березня 2024 року ОСОБА_6 проведена хірургічна операція на лівому оці в Київській міській клінічній офтальмологічній лікарні «Центр мікрохірургії ока» (а.п. 25).

Відповідно до інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я від 01.07.2024 період непрацездатності ОСОБА_6 закінчився 15 липня 2024 року (а.п. 37).

ОСОБА_6 звернувся із апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження 09 серпня 2024 року ( а.п. 20).

З огляду на це, колегія суддів касаційного суду вважає, що апеляційний суд належним чином зазначені доводи щодо поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження не перевірив, дійшовши передчасного та невмотивованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Окрім того, хоча в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду і вказано про повернення апеляційної скарги з усіма доданими матеріалами як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження й за відсутністю підстав для його поновлення, однак в резолютивній частині всупереч вимогам п. 4 ч. 3 ст.399 КПК України про це не зазначено. Натомість йдеться лише про направлення копії ухвали про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Вказані порушення згідно з вимогами КПК України колегія суддів вважає істотними. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України це є підставою для скасування оскарженого судового рішення з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись положеннями статей 412, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3