Номер провадження: 11-сс/813/1199/25
Справа № 947/9855/25 1-кс/947/6227/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 02 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ст. 1 ст. 199 КК України, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 15.04.2025 у ході обшуку автомобіля Ford Mondeo (vin ТЗ: НОМЕР_1 ), державний номер: НОМЕР_2 , а саме на:

1.Фрагмент паперу із чорновими записами друкованими записами на 1 арк.;

2.Фрагмент картону від блоку сигарет з написом «Smoking Kills»;

3.2 ключі у зв`язці;

4.5 ключів у зв`язці;

5.31 арк. документів (ТТН, банківські реквізити, договори оренди, угоди, додаткові угоди);

6.3 рулони із пустими ТТН «Нова Пошта» (наліпки);

7.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_2 № НОМЕР_3 ;

8.Транспортний засіб «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_1 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що арештоване майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки транспортний засіб міг використовуватися для перевезення підакцизних товарів, а саме слугував засобом для ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження; фрагмент картону від блоку сигарет, рулони з пустими ТТН, а також документи (ТТН, банківські реквізити, договори оренди, угоди, додаткові угоди, фрагменти паперу з чорновими записами), зміст яких може містити інформацію щодо незаконного виготовлення, зберігання, збуту або транспортування з метою збуту підакцизних товарів; ключі можуть бути від приміщень, де зберігаються підакцизні товари, що у свою чергу свідчить про наявність необхідності у забезпеченні збереження вилученого майна.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

- слідчий суддя не врахував, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває з 02 жовтня 2024 року, однак особи, які здійснюють незаконне придбання, зберігання збут та транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів, - не встановлено;

- прокурор у клопотанні не наведено фактів та обставин, відповідно до яких до вчинення даного кримінального правопорушення можливо причетна ОСОБА_7 ;

- під час обшуку транспортного засобу жодних речей та документів, які б свідчили про використання автомобіля у протиправній діяльності, вилучено не було;

- постанова про визнання транспортного засобу речовим доказом заснована на припущення, є суто формальною та необґрунтованою.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвали, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, яке обґрунтоване тим, що з мотивами прийнято рішення представник власника майна ознайомився лише 04 червня 2025 року після отримання копії повного тексту ухвали слідчого судді, вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Позиції учасників судового розгляду.

Представник власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , та прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 надали заяви про розглдя справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вимоги і доводи апеляційної скарги та правову позицію, висловлену в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, апеляційний суд повинен перевірити доводи апеляційної скарги (1) щодо наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, та за наявності підстав для його поновлення (2) щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді.

Щодо клопотання на поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК України.

Відповідно до ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених, цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частинами 1 і 2 ст. 309 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Ухвала про арешт майна, відповідно до п. 9 ч.1 статті 309 КПК України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Приписами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачений строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, який становить п`ять днів з дня проголошення.

В свою чергу, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України прямо вказує - якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Однак поняття поважності причин пропуску процесуальних строків є оціночним. Зокрема, з системного аналізу ст. ст. 117, 138, п. 1 ч. 1 ст. 232, п. 1 ч. 1 ст. 336, ч. 3 ст. 400 КПК слідує, що під поважними причинами пропуску звернення до суду слід розуміти лише ті обставини, які не залежали від волі особи і об`єктивно перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне її звернення до суду у встановлений КПК строк. Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 13.07.2017 по справі № 5-117кс(15)17.

Тож можливість поновити строк на апеляційне оскарження кримінальний процесуальний закон пов`язує з тим чи обставини, унаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення в суд.

Зі змісту матеріалів кримінального провадження убачається, що оскаржена ухвала постановлена слідчим суддею у судовому засіданні 29 травня 2025 року за участі сторін кримінального провадження, тобто для апелянта строк для апеляційного оскарження почав обчислюватись відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України (з дня оголошення вказаної ухвали). Натомість, апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції 09 червня 2025 року, тобто поза межами п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

Натомість, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, наведеними на обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, щодо наявності поважних причин, у зв`язку з якими апеляційну скаргу подано з пропуском строку. Так, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України. Такий висновок сформульовано у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18).

З цих підстав, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність поновлення представнику власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ст. 1 ст. 199 КК України.

Щодо законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У судовому засіданні встановлено, що детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000179, внесеному до ЄРДР 02 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 1 ст. 199 КК України

Згідно клопотання про арешт майна, невстановлені особи з початку 2024 року на території м. Одеси та Одеської області здійснюють незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів.

В ході проведення досудового розслідування, співробітниками Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України отримано інформацію, про групу осіб у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , які на території м. Одеси та Одеської області здійснюють протиправну діяльність, що полягає у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з цією метою, а також збуті та транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, зокрема тютюнових виробів.

Збут тютюнових виробів здійснюється за допомогою месенджера «Telegram» під назвою групи «Сигарети Україна в роздріб та оптом».

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено та допитано в якості свідка громадянина України ОСОБА_14 , з обставин незаконної діяльності вказаних осіб, який надав згоду добровільно видати тютюнові вироби, невідомого походження, придбані через застосунок «Telegram», в інтернет магазині «Сигарети Україна в роздріб і оптом».

Також свідок пояснив, що під час замовлення на вказаному телеграм каналі сигарет, автоматично відсилає користувача на сторінку під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В рамках вказаного кримінального провадження, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано відомості щодо можливих місць незаконного зберігання незаконно виготовлених підакцизних товарів вищезазначеними особами, а саме: гаражне приміщення, яке розташоване на території гаражного кооперативу, за адресою: на перехресті вулиць Мацієвської та 2-й Західний провулок в межах географічних координат: ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ),( НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ), ( НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ), ( НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ).

Окрім цього, встановлено, що до протиправної діяльності причетний ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у протиправній діяльності (транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів) використовує Ford Mondeo (vin ТЗ: WF0WXXGBBW2U29656), державний номер: НОМЕР_2 .

У ході обшуку, проведеного 15 квітня 2025 року , у автомобілі Ford Mondeo (vin ТЗ: НОМЕР_1 ), державний номер: НОМЕР_2 , виявлено та вилучено: фрагмент паперу із чорновими записами друкованими записами на 1 арк.; фрагмент картону від блоку сигарет з написом «Smoking Kills»; постанову по справі про адміністративне правопорушення Серія ОДП 2271007, складеного за адресою м. Одеса, Французький бульвар, 11Б; ключі у зв`язці; ключів у зв`язці; 31 арк. документів (ТТН, банківські реквізити, договори оренди, угоди, додаткові угоди); рулони із пустими ТТН «Нова Пошта» (наліпки); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ; транспортний засіб «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_1 .

У подальшому постановою детектива від 15 квітня 2025 року виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

Враховуючи вказані обставини прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно з метою його збереження як речового доказу.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на положення частини 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд констатує, що з огляду на долучені до клопотання матеріали у своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають стандарту «достатніх підстав (доказів)», зокрема, у протоколі за результатами проведення НСРД спостереження за місцем, зафіксовано, неодноразове відвідування ОСОБА_10 та ОСОБА_13 гаражного кооперативу, у якому під час обшуку виявлено підакцизні товарів, акцизні марки яких не містять голографічного елементу, які завантажували пакети до автомобіля Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_2 , що дає підстави для підозри щодо ймовірного використання вказаного транспортного засобу, як засіб вчинення кримінального правопорушення, на якому здійснювалось транспортування незаконно виготовлених підакцизних товарів тютюнових виробів, тобто, наявні достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження.

З огляду на зазначене, посилання апелянта на те, що власнику майна не повідомлено про підозру в рамках вказаного кримінального провадження, не має ніякого правового значення при вирішенні питання щодо арешту майна з метою збереження речового доказу, оскільки уданому випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Апеляційний суд акцентує увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

З урахуванням того, що під час обшуку автомобіля Ford Mondeo (vin ТЗ: НОМЕР_1 ), державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 , не виявлено буд-яких слідів або інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, однак, використовувався іншими особами, то під час досудового розслідування вказаного кримінально провадження необхідно встановити чи знала власниця майна про ймовірне незаконне його використання, тому, колегія суддів доходить переконання, що висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб із обов`язковою забороною користування ним, є необґрунтованими, оскільки, у цьому випадку заборона користування, є невиправданим обтяжливим способом арешту майна.

Апеляційний суд вважає, у даному випадку достатнім способом забезпечення буде арешт шляхом позбавлення права на розпорядження транспортним засобом, тобто вчиняти дії, які змінюють юридичну або фактичну його долю власником або особою, яка здійснює його володіння, до скасування арешту у порядку встановленому КПК України, що дозволить не порушувати право власності особи та належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для арешту свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із постановленням нової ухвали.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити.

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ст. 1 ст. 199 КК України.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 02 жовтня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ст. 1 ст. 199 КК України,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000179, внесеного до ЄРДР 02 жовтня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ст. 1 ст. 199 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно шляхом позбавлення права на користування та розпорядження на майно, вилученого 15 квітня 2025 року у ході обшуку автомобіля Ford Mondeo (vin ТЗ: НОМЕР_1 ), державний номер: НОМЕР_2 , а саме на:

1. фрагмент паперу із чорновими записами друкованими записами на 1 арк.;

2. фрагмент картону від блоку сигарет з написом «Smoking Kills»;

3. 2 ключі у зв`язці;

4. 5 ключів у зв`язці;

5. 31 арк. документів (ТТН, банківські реквізити, договори оренди, угоди, додаткові угоди);

6. 3 рулони із пустими ТТН «Нова Пошта» (наліпки).

Накласти арешт на транспортний засіб «Ford Mondeo» р.н. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на розпорядження вказаним майном власником або особою, яка здійснює його володіння, до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4