Справа №712/3336/25
Провадження № 1-кс/712/1360/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 04.02.2025 про закриття кримінального провадження № 0000056 від 22.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_4 звернулась зі скаргою до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 04.02.2025 про закриття кримінального провадження № 0000056 від 22.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на неповноту досудового розслідування, невмотивованість та необґрунтованість прийнятої слідчим постанови про закриття кримінального провадження. ОСОБА_4 зазначила, що їй спричинені тілесні ушкодження, нанесена інша шкода, про що зазначала у заяві, однак слідчим жодного разу допитана не була, не викликалась, їй спричинені тілесні ушкодження про що є довідка лікарні, однак судово-медична експертиза у справі не призначалась, очевидці події не допитані, не долучені відеозаписи із нагрудних камер учасників обшуку. Крім того в ході обшуку пошкоджене її майно, однак у постанові слідчого про це взагалі нічого не зазначено.

У судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримала та просила задовольнити, зазначила, що у провадженні досудове розслідування належним чином не проведене, нею подана заява про вчинення щодо неї злочину та спричинення тілесних ушкоджень в ході обшуку, однак її слідчий для допиту жодного разу не викликав та не допитав, на судово-медичну експертизу не направив, хоча скаржниця зверталась до медичного закладу за медичною допомогою, не допитані очевидці події, не виконані інші необхідні слідчі дії.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_4 зазначила, що в ході досудового розслідування всі обставини події досліджені, постанова слідчого є обґрунтованою та вмотивованою. Обшук у домоволодінні, яке належить ОСОБА_4 за місцем проживання ОСОБА_6 проведений після отримання ухвали слідчого судді на дозвіл на проведення обшуку, в ході досудового розслідування відомостей, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення не встановлено, що підтверджено висновком проведеного службового розслідування та відеозаписом проведеного обшуку, просила відмовити у задоволенні скарги.

Вивчивши скаргу, приєднані до неї докази та матеріали кримінального провадження, заслухавши думку сторін, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000056 від 22.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором за заявою ОСОБА_4 , яка вказує про перевищення працівниками поліції своїх службових повноважень, ке полягало у тому, що 05.10.2023 під час проведення обшуку домоволодіння, яке на праві власності належить заявниці та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 працівниками поліції, як брали участь у забезпеченні проведення обшуку, незаконно застосовано до неї фізичну силу за наслідком чого у ОСОБА_4 відповідно до долученої заяви копії медичної довідки, встановлено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та підшкірної гематоми.

Крім того, до ТУ ДБР у м. Києві надійшла ухвала у справі № 761/40660/23, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 17.10.2023, яка вказує, що співробітники ЧРУП ГУНП в Черкаській області 05.10.2023 незаконно провели обшук будинку її сина ОСОБА_6 та нанесли ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Постановою від 20.03.2024 обидва провадження об`єднані в одне, під загальними № 0000056 від 22.12.2023.

У кримінальному провадженні проведені ряд слідчих дій: допитані свідки, долучено відеозапис слідчої дії, долучені копії висновку службового розслідування, ухвали про дозвіл на проведення обшуку. Здійснені інші слідчі та процесуальні дії.

04.02.2025 слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000056 від 22.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Постанова аргументована тим, що обставини, наведені у заяві ОСОБА_4 щодо вчинення щодо неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, під час проведення службового розслідування, а також в ході допиту свідків та під час огляду наявних безперервних відеозаписів свого підтвердження не знайшли.

Однак, вивченням матеріалів провадження встановлено, що зібрані матеріали кримінального провадження, на які посилається слідчий у постанові, факти, які б однозначно спростовували викладені у заяві ОСОБА_4 обставини, не спростовують. Водночас сама заявниця слідчим не допитана, слідчим допитані два свідки події, інші очевидці події слідчим не допитувались, до провадження долучений відеозапис події, однак враховуючи, що камера знаходиться за спинами правоохоронців, момент події чітко не відображено, водночас, інформація щодо наявності інших відеозаписів, у тому числі боді камер, відсутня, не з`ясовані механізм та причини тілесних ушкоджень, на які посилається скаржниця. До матеріалів провадження долучені виклики на ім`я ОСОБА_4 , однак підтвердження їх направлення заявниці відсутні, ОСОБА_4 виклики до слідчого заперечувала.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

У ході розгляду скарги встановлено, що слідчим рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без дослідження всіх вагомих обставин справи.

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Під час розгляду вказаної скарги встановлено, що спірна постанова не вмотивована належним чином, оскільки не містить повного та об`єктивного дослідження слідчим всіх обставин, що виключають кримінальне провадження у співставленні з результатами слідчих та процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що спірна постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні слідчому слід виконати необхідні дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність обставин, що виключають кримінальне провадження і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи.

Керуючись ст. ст. 303, 305-307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_5 від 04.02.2025 про закриття кримінального провадження № 0000056 від 22.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - скасувати.

Копію ухвали направити Четвертому слідчому відділу (з дислокацією у м. Черкасах) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 05.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1