Провадження № 1-кс/756/2023/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000538, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 липня 2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною 4 статті 358, статті 290 Кримінального кодексу України.

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000538 від 16 липня 2025 року.

Суть клопотання

У клопотанні прокурор просить накласти арешт на майно, а саме:

-транспортний засіб марки «Тойота», моделі «Камрі», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 (WIN НОМЕР_2);

-посвідчення працівника поліції НОМЕР_3 від 9 листопада 2022 року на ім`я ОСОБА_4 у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження.

Позиція сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор підтвердив доводи, викладені у клопотанні, просив задовольнити його у повному обсязі, а також долучив до матеріалів копію ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року.

Особа, у володінні якої знаходилися речі у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила.

Заслухавши слідчого та дослідивши клопотання і додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 16 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення №0000538 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною 4 статті 358, статті 290 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 липня 2025 року за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 23 працівниками поліції виявлений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пред`явив посвідчення працівника поліції НОМЕР_3 від 9 листопада 2022 року, яке має явні ознаки підробки. А також виявлено транспортний засіб марки «Тойота», моделі «Камрі», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 (WIN НОМЕР_2 ), який має ознаки підробки номеру шасі та яким керував ОСОБА_4 .

Під час обушку 16 липня 2025 року проведеного у транспортному засобі марки «Тойота», моделі «Камрі», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, просп. Степана Бандери, 23 виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Тойота», моделі «Камрі», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 (WIN НОМЕР_2) та посвідчення працівника поліції НОМЕР_3 від 9 листопада 2022 року на ім`я ОСОБА_4 .

Постановою дізнавача ВД Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 17 липня 2025 року зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000538.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами кримінального провадження, що зазначене майно може містити відомості, які можуть мати істотне значення для вказаного кримінального провадження.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Відповідно до статті 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі щодо верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, невтручання у приватне життя, недоторканність права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно вимог абзацу другого частини 10 статті 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з вимогами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як убачається із клопотання про накладення арешту на майно та матеріалів доданих в його обґрунтування, прокурором доведена необхідність арешту вказаного у клопотанні майна, зокрема, вказано перелік і види майна, що належить арештувати та надано документи, які підтверджують право власності на майно, що відповідає вимогам пунктів 1-3 частини 2 статті 171 КПК України.

Слідчий суддя наголошує, що на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для кримінального провадження, оцінювати чи було вірно органом досудового розслідування визначено кваліфікацію ймовірного кримінального правопорушення, а також ставити під сумнів виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий суддя вбачає достатньо підстав вважати, що мета забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні є доведеною прокурором.

Слідчий суддя вважає переконливими доводи прокурора, що незастосування такого обмеження, як арешт, може призвести до знищення та/або пошкодження цього майна, що може суттєво вплинути на дієвість даного кримінального провадження.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 395 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання.

Накласти арешт на майно, а саме:

-транспортний засіб марки «Тойота», модела «Камрі», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 (WIN НОМЕР_2);

-посвідчення працівника поліції НОМЕР_3 від 9 листопада 2022 року на ім`я ОСОБА_4 у вигляді заборони користування, розпоряджання та відчуження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ ОСОБА_1