Справа № 344/9442/25
Провадження № 1-кп/344/1018/25
У Х В А Л А

28 травня 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглядаючи на підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.345, КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку із наявністю ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

Захисник частково підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте просив суд визначати обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення рощміру застави з наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 01 червня 2025 року включно.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Суд враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України, є нетяжкими та тяжкими злочинами, і наявні ризики, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: п.1 - можливість переховуватися від суду, п.3- незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб, яким відомі обставини вчинення злочинів, а також п.5- вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому, враховуючи вищенаведені ризики та характеризуючі дані обвинуваченого та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід саме у виді у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до шістдесяти днів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177-179, 183, 184, 194-196, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосування запобіжного заходу обраного щодо ОСОБА_5 , відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2025 року у виді тримання під вартою - продовжити до 26 липня 2025 року включно.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6