Справа № 446/640/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/445/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Червоноград Львівської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, пенсіонера, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8

встановила:

оскарженою ухвалою звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із його примиренням з потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до ст. 46 КК України. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Згідно ухвали суду, 18.05.2022 прокурором Червоноградської окружної прокуратури передано до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2019 за №0000362 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 18 серпня 2019 року, близько 19:30 години, знаходячись на березі технічного каналу Добротвірської ТЕС, що на території с. Долина, Кам`янка-Бузького району (до набрання чинності постанови Верховної ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів»), Львівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, зловив рукою за шию ОСОБА_10 та застосувавши силу штовхнув його, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю обличчям до низу, після чого ОСОБА_6 підтягнувши його шляхом волочіння по землі, сів на його спину та наніс йому три удари кулаком правої руки в грудну клітку справа та два удари кулаком правої руки в область грудної клітки зліва. Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи на спині у ОСОБА_10 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки в грудну клітку зліва ОСОБА_9 , який сидів поряд на землі. Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 по відношенні до ОСОБА_10 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді одного садна на лівій нижній кінцівці, одного синця на правій нижній кінцівці, одного синця на грудній клітці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 по відношенні до ОСОБА_9 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців на грудній клітці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 подав на вказану ухвалу апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржену ухвалу та повернути кримінальне провадження органу досудового розслідування.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 19.08.2019 року в смт. Добротвір згідно наказу від 08.04.2021 року № 1-3-17/516-21 Державного агентства рибного господарства у Львівській області працювала рейдова група рибоохорони, в якій він брав участь як громадський інспектор рибоохорони, що підтверджується відповіддю №1-2-16/843-24 від 13.12.2024року пункт №1 Державного агентства рибного господарства у Львівській області. До них звернулись рибалки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , що двоє невідомих на Технічному каналі Добротвірської ТЕС виловлюють рибу браконьєрським способом, даними невідомими виявився селищний депутат ОСОБА_10 і ОСОБА_9 .

Згідно відповіді №1-2-16/843-24 від 13.12.2024 року пункт №2 Державного агентства рибного господарства у Львівській області ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , 19.10.2019 року Кам`янка-Бузьким судом притягнені до відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП і обоє сплатили штраф по 340грн.

Під час притягнення до відповідальності за адміністративне порушення ОСОБА_10 і ОСОБА_9 рибінспектора ОСОБА_13 , який прирівняний до працівника правоохоронного органу держави, вдарили і кинули в воду. Від місця подій він знаходився на відстані 10-15 метрів і втрутився тільки тоді, коли дійсно була загроза життю рибінспектору який був з головою у воді, його дії були спрямовані, щоб роз`яснити ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , що вони вчиняють тяжкий злочин, жодних ударів нікому з них він не наносив, що підтверджується свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

По даному факту Державним агентством рибного господарства у Львівській області була проведена перевірка і за результатами перевірки агентство звернулось листом № 1-16-17/1475-19 на восьми аркушах до Начальника Кам`янка -Бузького ВП ГУНП у Львівській області з проханням притягнути до відповідальності ОСОБА_10 і ОСОБА_9 які під час здійснення адміністративного порушення чинили опір та нанесли шкоду державному майну.

По вчинених діях ОСОБА_10 і ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0000393 за ч.1 ст.345 КК України і рибінспектор ОСОБА_19 є потерпілим.

Щоб уникнути відповідальності за ч. 1 ст. 345 КК України ОСОБА_10 і ОСОБА_9 написали заяву в ДБР, що вони одержали легкі тілесні ушкодження від учасників рейдової групи Державного агентства рибного господарства у Львівській області, по даному факту заяву було внесено до ЄРДР і відкрито провадження №0000041 усі учасники рейдової групи опитані як свідки і провадження закрите.

Свідок ОСОБА_14 під час дачі пояснень долучив до матеріалів кримінального про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, два відео файли які він зняв особисто, де були незаперечні докази, що нікому тілесних ушкоджень ніхто не наносив.

Щоб спростувати дані файли з відео апелянт звернувся до Сумського науково-дослідницького експертно-криміналістичниого центру провести експертизу відео-файлів. 04.02.2025 року було зроблено висновок експерта № СЕ- 19/119-25/1660-ВЗ Сумського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру, що відео файли містять ознаки монтажу і на сторінках експертом зроблено фото світлини, що ОСОБА_10 і ОСОБА_9 тримають за одежу і ОСОБА_10 і ОСОБА_9 ніхто не наносив жодних ушкоджень як підтвердження в додатках.

По факту дачі неправдивих показань ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №20000362 про обвинуваченні його за ч. 1 ст. 125 КК України розслідується кримінальне провадження №0000005 за ч. 1ст. 384 КК України - дача завідома неправдивих показань.

Факт відкриття провадження за ч. 1 ст. 384 КК України підтверджується відповіддю №5411-2025 від 06.01.2025року Шептицького районного відділу поліції №1 про початок досудового розслідування яке розпочато за ухвалою Червоноградського міського суду і відповіддю Шептицької окружної прокурату №14.58/03-22-185 вих - 25 від14.01.2025року.

Враховуючи наведені факти кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України є надуманим і способом тиску на нього, як на свідка в кримінальному провадженні по обвинуваченні ОСОБА_10 і ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 345 КК України.

Також зазначає, що під час розгляду кримінального провадження про його обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, і винесення ухвали про закриття за ст. 46 КК України, де відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005р. суд першої інстанції не переконався, що діяння, яке поставлене мені в провину, дійсно мало місце. Також в ухвалі жодним словом не зазначено, що сторонам роз`яснено наслідки закриття провадження за ст. 46 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо ОСОБА_20 дотримано.

На підставі аналізу матеріалів провадження та оскаржуваного судового рішення вбачається, що 18 серпня 2019 року, близько 19:30 години, ОСОБА_6 знаходячись на березі технічного каналу Добротвірської ТЕС, що на території с. Долина, Кам`янка-Бузького району (до набрання чинності постанови Верховної ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів»), Львівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, зловив рукою за шию ОСОБА_10 та застосувавши силу штовхнув його, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю обличчям до низу, після чого ОСОБА_6 підтягнувши його шляхом волочіння по землі, сів на його спину та наніс йому три удари кулаком правої руки в грудну клітку справа та два удари кулаком правої руки в область грудної клітки зліва. Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 перебуваючи на спині у ОСОБА_10 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки в грудну клітку зліва ОСОБА_9 , який сидів поряд на землі. Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 по відношенні до ОСОБА_10 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді одного садна на лівій нижній кінцівці, одного синця на правій нижній кінцівці, одного синця на грудній клітці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 по відношенні до ОСОБА_9 , останньому спричинено тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців на грудній клітці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

У зв`язку із чим колегія суддів зазначає, що твердження ОСОБА_6 про те, що кримінальне провадження відносно нього за ч. 1 ст. 125 КК України є «надуманим» і використовується як «засіб тиску», не відповідає дійсності та є голослівним.

Кримінальне провадження було розпочато у передбаченому законом порядку на підставі заяви потерпілого та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що повністю відповідає вимогам ст. 214 КПК України. Отже, провадження не може вважатися «надуманим», оскільки воно ґрунтується на встановлених фактах.

На досудовому слідстві були зібрані докази, що підтверджують факт заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України. Наявність таких доказів виключає можливість розцінювати провадження як інструмент «тиску» на обвинуваченого.

Так, відповідно до ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України

Згідно із ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюються судом.

За приписами ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 285 КПК України, суд при закритті провадження на підставі примирення між потерпілим та обвинуваченим зобов`язаний пересвідчитися у добровільності примирення та усвідомленні сторонами його наслідків.

Розглянувши клопотання (заяву) ОСОБА_21 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням, із потерпілими, на підставі ст. 46 КК України (а.с. 20), яке підтримане потерпілими, суд задовольнив його та звільнив ОСОБА_21 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та закрив кримінальне провадження.

Із матеріалів кримінального провадження, зокрема зі звукозапису судового засідання, встановлено, що судо першої інстанції у повному обсязі виконав вимоги закону та належним чином роз`яснив обвинуваченому положення ст. 46 КК України. Зокрема, суд наголосив на підставах закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а також на тому, що таке закриття не є реабілітуючою підставою та тягне за собою визнання факту вчинення кримінального правопорушення. Окрім того, сторонам було детально роз`яснено правові наслідки застосування ст. 46 КК України. Таким чином, доводи про відсутність належного роз`яснення сторонам наслідків закриття провадження спростовуються самим змістом технічного запису судового засідання.

Також під час апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до наданих суду заяв (а.с. 20, 21, 24) потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та обвинуваченим ОСОБА_6 , обвинувачений примирився з потерпілими та вибачився перед ними, зазначена інформація, підтверджується звукозаписом судового засідання.

У зв`язку із чим, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу колегії суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено. Відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Касаційна скарга на рішення суду може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4