Справа№938/738/25
Провадження № 1-кп/938/109/25
УХВАЛА

іменем України

10 червня 2025 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000044 від 16.04.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_5 при таких обставинах.

ОСОБА_4 16.04.2025 року близько 16.00 годин, перебуваючи в житловому будинку за місцем свого проживання, розміщеного в АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин вступила з чоловіком ОСОБА_5 у словесний конфлікт.

Під час даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесла потерпілому ОСОБА_5 один удар скляною банкою в область голови.

У результаті умисних дій, спрямованих на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця лобної частини обличчя, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 21.05.2025 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких дій.

З огляду на вищенаведене, обставини вчинення кримінального правопорушення свідчать про наявність у діянні ОСОБА_4 ознак, вказаних у ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинення домашнього насильства щодо подружжя.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю, вказавши, що дійсно 16.04.2025 року, перебуваючи за місцем проживання, один раз вдарила скляною пляшкою в голову свого чоловіка.

У судовому засіданні потерпілий подав заяву, в якій вказує, що він та обвинувачена примирилися, обвинувачена відшкодувала йому завдану шкоду (матеріальну та моральну), жодних претензій до неї не має, а тому просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні подав заяву, в якій просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, так як вона з потерпілим примирилася, а справу провадженням закрити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяв потерпілого та обвинуваченого не заперечив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, обговоривши заявлені клопотання, суд вважає, що вони підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , дійсно мало місце та містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Крім цього, наявні підстави звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачені ст. 46 КК України, оскільки ОСОБА_4 1) раніше не судима, 2) відшкодувала потерпілому заподіяні збитки, 3) щиро розкаюється у вчиненому; 3) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком, не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів; 4) потерпілий подав до суду письмову заяву про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених у ст. 46 КК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Із врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що обвинувачену ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим та закрити провадження в справі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

Судових витрат у кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлявся.

Також відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд зобов`язаний вирішити питання про долю речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Зокрема, постановою від 22.05.2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000044 від 16.04.2025 року медичну карту стаціонарного хворого №3098/25 від 15.04.2025 року КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської міської ради на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Пробійнівка Верховинського району Івано-Франківської області, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження (органу дізнання).

У ч. 9 ст. 100 КПК України передбачено, що майно, яке було предметом кримінального правопорушення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення конфіскується, крім того, яке повертається власнику.

Керуючись ст. ст. 284,285,286,372 КПК України, ст. 46 КК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілого та обвинуваченої задоволити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст.46 КК України - у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрити.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :

- медичну карту стаціонарного хворого №3098/25 від 15.04.2025 року КНП «Косівська центральна районна лікарня» Косівської міської ради на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.Пробійнівка Верховинського району Івано-Франківської області, повернути цьому лікувальному закладу.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_6