Справа № 275/1299/24
У Х В А Л А

про закриття кримінального провадження

13 травня 2025 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000405 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, інваліда 3 групи захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу положень ст. 89 КК України - раніше не судимого,

- по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.08.2024 близько 14 год 30 хв., ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Pajero» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав ОСОБА_5 та рухався ним по проїзній частині автодороги між с. Биків та с. Западня спільно із пасажирами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по прямій горизонтальній ділянці дороги в правій смузі руху проїзної частини, автодороги між с. Биків та с. Западня Житомирського району Житомирської області, на відстані 659,5 м до початку останнього населеного пункту, в напрямку с. Западня Житомирської області, водій ОСОБА_5 в ясну пору доби, в задовільних умовах дорожнього руху, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний буди уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі, пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а також п. 12.6 г, Правил дорожнього руху України, відповідно до якого поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти , позначені знаком "5.51", дозволяється рух із швидкістю не більше 90 км/год, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, що призвело до втрати безпечного керування транспортним засобом та його виїзду за межі проїзної частини у правий кювет з подальшим перекиданням на дах автомобіля марки «Mitsubishi Pajero» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми правої скроневої ділянки, закритий перелом 5-го ребра ліворуч, множинні садна обличчя та тіла, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпіла до початку судового розгляду звернулась до суду з письмовим клопотанням, в якому просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням потерпілого з обвинуваченим, а кримінальне провадження - закрити.

У судовому засіданні 11.02.2025 потерпіла підтримала зазначене клопотання та просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки вони з ним примирилися, він повністю відшкодував завдані збитки та усунув заподіяну шкоду, будь яких претензій до обвинуваченого вона не має.

Обвинувачений у судовому засіданні не заперечував проти клопотання потерпілого та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим. В судовому засіданні 11.02.2025 визнав вину у скоєному, щиро розкаявся. Вказав, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимості погашені в зв`язку з завершенням іспитового строку та своєчасною сплатою покарання у виді штрафу.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання, посилаючись на те, що обвинувачений раніше вже вчиняв кримінальне правопорушення, що перешкоджає застосуванню до нього положень ст.46 КК України, незважаючи на погашення судимостей.

Ознайомившись із клопотанням потерпілого, заслухавши думку учасників кримінального провадження, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.46 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Підставами (умовами) для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК є два складових елементи, взятих у своїй єдності: це примирення особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, з потерпілим від цього кримінального правопорушення; відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №1 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23 січня 2020 року (справа № 455/1490/17), 20 травня 2021 року (справа №761/12266/19), під вчиненням злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості вперше розуміється, що особа раніше не вчиняла будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, а також і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не вперше, але на день його вчинення: 1) особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими КК України; 2) особа хоча і була засуджена за попередньо вчинений злочин, однак судимість була погашена або знята; 3) особа не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки злочинність раніше вчиненого діяння скасована новим кримінальним законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 вересня 2018 року (справа №647/1831/15-к), припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання.

Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

ОСОБА_5 раніше дійсно притягувався до кримінальної відповідальності - вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2023 призначено покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК України з іспитовим строком 1 рік, який минув. Також вироком Дарницького районного суду м. Києва від 16.06.2023 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., який сплачено 26.06.2023, тобто більш як за рік до події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Тобто судимості ОСОБА_5 за цими вироками погашені в силу положень п. 1, п. 5 ч.1 ст. 89 КК України.

З урахуванням наведеного, сталої практики Верховного Суду у подібних правовідносинах, беручи до уваги те, що судимість обвинуваченого ОСОБА_5 за попередніми вироками Дарницького районного суду м. Києва від 02.02.2023 та від 16.06.2023 погашена, останній підпадає під критерій особи, яка вчинила кримінальне правопорушення вперше, а тому суд приходить до переконання, що у даному кримінальному провадженні відсутні перешкоди у застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.46 КК України.

Зазначені висновки суду відповідають також правовій позиції Верховного Суду викладеній в постанові від 22 листопада 2022 року (справа № 672/1317/20).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є необережним нетяжким злочином та вважається таким, що вчинив кримінальне правопорушення вперше.

На виконання вимог ч.3 ст.285 КПК України, в судовому засіданні головуючий роз`яснив ОСОБА_5 суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Після цього обвинувачений пояснив, що у повній мірі усвідомлює та розуміє зазначені обставини та свої права, однак наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Разом з тим, примирення винної особи з потерпілим - це акт прощення ним цієї особи в результаті вільного волевиявлення. Внаслідок такого примирення потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду. При цьому саме потерпіла особа в цьому разі пропонує конкретні форми та механізм такого відшкодування або усунення. Якщо ж потерпілий незадоволений відшкодуванням, то застосування ст. 46 КК є неможливим.

Факт відшкодування обвинуваченим збитків потерпілій та примирення з ним підтвердила у судовому засіданні потерпіла.

За наведених вище обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілою у даному кримінальному провадженні та відшкодував завдані ним збитки, суд приходить до висновку, що клопотання потерпілої слід задовольнити і звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження відносно нього - закрити.

Суд враховує, що згідно ухвали Коростишівського районного суду № 1-кс/935/639/24 від 09 вересня 2024 арешт на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н.з. НОМЕР_1 скасовано.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст.126 КПК України).

При цьому положення КПК України не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17).

Оскільки ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України саме на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження відносно нього - підлягає закриттю із нереабілітуючих підставах, суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь держави понесені витрати на залучення експертів на суму 9087,36 грн., а саме: за експертизу технічного стану транспортного засобу (висновок експерта № СЕ-19/106-24/12837-ІТ) 3029,12 грн.; за транспортно-трасологічну експертизу (висновок експерта № СЕ-19/106-24/12842-ІТ) 3029,12 грн.; за експертизу механізму та обставин ДТП (висновок експерта № СЕ-19/106-24/12945-ІТ) 3029,12 грн.

Така позиція узгоджується з висновками, що містяться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21), від 01 лютого 2024 року (справі № 930/497/23, провадження № 51-4798км23), від 08.04.2024 (справа 285/784/23, провадження №51-1791 ск.24).

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 284-286, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілої ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим і закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000405 від 17.08.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальному розмірі 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок.

Речові докази: автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» д.н. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 та знаходиться на зберіганні за адресою: АДРЕСА_2 залишити власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Брусилівський районний суд Житомирської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1