1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6381/25 1-кп/335/756/2025
07 серпня 2025 року м. Запоріжжя
У судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів. Клопотання прокурора вмотивоване тим, що ухвалою суду від 15 липня 2025 року продовжено строк тримання обвинуваченого пі вартою до 12 вересня 2025 року. Підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, оскільки ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для запобігання яким було застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під варто, продовжують існувати.
Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на недоведеність існування ризиків, зазначених прокурором у клопотанні. Обвинувачений повідомив, що незгодний з правовою кваліфікацією вчиненого ним діяння. Наміру чинити перешкоди кримінальному провадженню він не має та хоче повернутися на військову службу в іншу військову частину. Обвинувачений не може впливати на свідків сторони обвинувачення, оскільки між ним та зазначеними свідками склалися неприязні стосунки.
Захисник зазначив, що прокурором не доведено існування жодного з перелічених у клопотанні ризиків. Обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, а навпаки хоче довести свою невинуватість у пред`явленому обвинувачені. Доводи прокурора про те, що обвинувачений може виїхати за межі України є необґрунтованим припущенням.
З огляду на викладене сторона захисту просила суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, що дозволить обвинуваченому продовжити проходження військової служби у військової частині НОМЕР_1 , командир якої 14.07.2025 звертався до суду з відповідною письмовою згодою.
Заслухавши думку сторін, вивчивши клопотання прокурора, суд доходить наступних висновків.
Метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 липня 2025 року із визначенням застави в розмірі 242240,00 грн.
Ухвалою суду від 15 липня 2025 року призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні, продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою до 12 вересня 2025 року із визначенням застави в розмірі 242240,00 грн.
Застава обвинуваченим або іншою особою за обвинуваченого не вносилася.
Судовий розгляд кримінального провадження триває і вочевидь не буде закінчений до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Згідно узгодженого графіку розгляду кримінального провадження наступне судове засідання заплановане на 18 вересня 2025, тобто за межами строку дії ухвали від 15 липня 2025 року в частині строку тримання обвинуваченого під вартою.
Вирішуючи клопотання прокурора суд бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого, певна ступінь ймовірності того, що останній вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
В підготовчому судовому засіданні прокурором наведено достатню кількість переконливих доводів існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КК України.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчинені інкримінованого йому злочину, та те, що до нього не може бути застосовані приписи ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки він вдруге обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Вірогідним є й ризик незаконного впливу обвинуваченим на свідків, оскільки наразі жоден з них не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів. З огляду на викладене, цілком ймовірно, що обвинувачений, якому відомі анкетні дані свідків обвинувачення, може здійснювати на них протиправний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання суду для уникнення покарання.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що гарантувати запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вбачається можливим.
Застосований до обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, перешкоджає вчиненню ним перешкод кримінальному провадженню.
Даних щодо наявності у обвинуваченого захворювань, що виключають можливість утримання йог під вартою, суду не надано.
На переконання суду, прокурором доведено існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі.
Також суд враховує приписи ч. 8 ст. 176 КК України, якою передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 15 липня 2025 обвинуваченому як альтернативний запобіжний захід визначено заставу в розмірі в розмірі 242240,00 грн. із покладенням обов`язків повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, прибувати до суду за першою вимогою, утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Підстав для зміни розміру застави та обсягу покладених на обвинуваченого обов`язків, визначених попередньою ухвалою, судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд доходить висновку що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 314-316, 369-372 376, 395 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 05 жовтня 2025 року включно на умовах, визначених ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 15 липня 2025 року.
Визначити строк дії ухвали до 05 жовтня 2025 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали складений 07 серпня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1