Справа № 138/2313/24
Провадження №:1-кп/138/66/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

в ході розгляду у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду, в режимі відеоконференцїїпоза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС, кримінального провадження №0000074 від 22.01.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.2 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження №0000074 від 22.01.2024 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.2 ст.369-2 КК України.

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження №0000074 від 22.01.2024.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться зазначена кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч.2 ст.369-2 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2024, в зазначеній вище справі, накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «HONDA ACCORD» державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , власником якого був ОСОБА_6 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для накладання арешту на автомобіль марки «HONDA ACCORD» державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , власником якого був ОСОБА_6 , було те, що санкція ч.3 ст.368 КК України, яка інкримінувалася ОСОБА_6 передбачала додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. На даний час на розгляді в суді обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України, санкція якої не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, а відтак підстави для арешту вказаного транспортного засобу відпали.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що у зв`язку з складним матеріальним становищемпродав транспортний засіб та бажає перереєструвати його.

Прокурор, заперечуючи щодо скасування арешту, стверджує, що питання про скасування арешту, накладеного на речові докази, повинно бути вирішене судом одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд справи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які передбачені ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

Зокрема, ч.2 ст.174 КПК України, передбачає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 07.02.2024, накладено арешт на майно ОСОБА_6 , зокрема, на автомобіль марки «HONDA ACCORD» державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , з метою конфіскації майна як виду покарання (п.3 ч.2 ст.170 КПК).

Разом з тим, в ході судового розгляду клопотання, з матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується за ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України, санкція якої не передбачає додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, а відтак підстави для арешту вказаного транспортного засобу відпали.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного вище, беручи до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючи те, що транспортний засіб не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала об`єктивна потреба, а тому клопотання слід задовольнити.

Крім того, 23.06.2024 на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про зупинення кримінального провадження, зміну запобіжного заходу у виді застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, повернення застави застоводавцям. Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_7 відповідно до розпорядження начальника УСБУ у Вінницькій області від 12.05.2025 №199 дск відряджений з 14.05.2025 до Херсонської області для здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України. Згідно надісланого на адресу суду листа першого заступника начальника управління УСБУ у Вінницькій області станом на день судового розгляду 24.06.2025 підполковник ОСОБА_7 , безпосередньо продовжує здійснювати заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави через військову агресію російської федерації проти України у складі тимчасових оперативних груп на території Херсонської територіальної громади, до окремого розпорядження та не матиме можливості приймати участь в судовому засіданні в тому числі з використанням відеозв`язку.

Окрім того, згідно ухвали Печерського районного суду від 03.02.2024 відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 906900 грн. 06.02.2024 заставодавцями ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 було внесено визначену в ухвалі слідчого судді суму застави. Заставу було сплачено особами, які на даний час мають потребу у її поверненні, зокрема, ОСОБА_10 здійснює лікування свого чоловіка ОСОБА_12 , який хворіє на ряд хронічних захворювань (копія виписки з медичної картки хворого №5441), ОСОБА_9 та ОСОБА_11 змінили місця роботи, виховують неповнолітніх дітей. На даний час ОСОБА_7 одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, доглядає за батьком з інвалідністю, на даний час здійснює заходи необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів, активно підтримує збройні сили шляхом переказу коштів на потреби ЗСУ, а тому, є всі підстави для зміни запобіжного заходу, повернення застави заставодавцям.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав з підстав у ньому зазначених.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання захисника про зупинення судового провадження. Вважає, що лист першого заступника начальника управління ОСОБА_13 про відрядження обвинуваченого ОСОБА_7 не є доказом його неможливості брати участь в судовому провадженні, а свідчить лише про поважність причин неявки саме, в дане судове засідання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч.2 ст.318 КПК України участь обвинуваченого в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження є обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст.335 КПК України у разі, якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

При вирішенні питання зупинення судового провадження ключовим є не сама по собі відповідність фактичної ситуації одній з обставин, закріпленій у ч.1 ст.335 КПК України, а й те, що її існування призводить до об`єктивної неможливості обвинуваченого брати участь у судовому провадженні, що унеможливлює здійснення розгляду справи.

За змістом ст.335 КПК України, суд може зупинити судове провадження стосовно обвинуваченого, який набувши статус обвинуваченого, був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В судовому засіданні встановлено, що 15.06.2017 обвинувачений ОСОБА_7 уклав контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України. Злочин який інкримінується останньому, скоєно в січні-лютому 2024 року. Статусу обвинуваченого ОСОБА_7 набув 06.08.2024.

Згідно листа першого заступника начальника управління ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_7 , згідно розпорядження №199 дск від 12.05.2025, знаходиться у відрядженні для здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України у Херсонській області, тобто в близькій територіальній доступності до Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до пункту 1 розділу I Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Мінфіну від 13 березня 1998 року № 59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника державного органу (поїздка державного службовця - за розпорядженням керівника державної служби), підприємства, установи та організації, що повністю або частково утримується (фінансується) за рахунок бюджетних коштів (далі - підприємство), на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв`язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства).

Стороною захисту не надано доказів на підтвердження того, що існують об`єктивні обставини, а також, їх тривалість, пов`язані зі службовими відрядженнями обвинуваченого для виконання бойових завдань чи іншими переміщеннями, які мають підтверджуватись відповідними розпорядженнями та наказами, що можуть перешкоджати виконанню ОСОБА_7 функціональних обов`язків за посадою та одночасного виконання обов`язків обвинуваченого, передбачених ст.42 КПК України, а саме, прибувати за викликом до суду.

Враховуючи зазначене вище, обвинувачений не є особою, яка призвана на військову службу під час мобілізації на особливий період, тому дія положень ст.335 КПК України на нього не поширюється, а тому в задоволенні клопотання захисника про зупинення судового провадження слід відмовити.

Щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 та повернення застави заставодавцям, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Обов`язкова участь обвинуваченого під час зміни запобіжного заходу визначається статтею 193 Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, частина перша цієї статті вказує, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Це означає, що обвинувачений має право бути присутнім на засіданні, де розглядається питання про зміну запобіжного заходу, і має право на захисника.

Отже, загальне правило полягає в обов`язковій участі обвинуваченого у розгляді питання про зміну запобіжного заходу, за винятком специфічних випадків, передбачених КПК.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. відповідно до розпорядження начальника УСБУ у Вінницькій області від 12.05.2025 №199 дск відряджений з 14.05.2025 до Херсонської області для здійснення заходів необхідних для забезпечення оборони України. Згідно надісланого на адресу суду листа першого заступника начальника управління УСБУ у Вінницькій області станом на день судового розгляду 24.06.2025 підполковник ОСОБА_7 , безпосередньо продовжує здійснювати заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави через військову агресію російської федерації проти України у складі тимчасових оперативних груп на території Херсонської територіальної громади до окремого розпорядження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 із застави на особисте зобов`язання відкласти.

Керуючись ст. ст.170-174, 193, 331, 335, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування арешту накладеного в межах кримінального провадження провадження №0000074 від 22.01.2024 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме на автомобіль марки «HONDA ACCORD» державний номерний знак НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 .

Відмовити в задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в частині зупинення судового провадження.

Розгляд клопотання про зміну запобіжного заходу - відкласти.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1