Справа № 162/540/25
Провадження № 1-кп/162/103/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття кримінального провадження

02 липня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29.05.2025 за №0000333 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, із повною середньою освітою, несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 літом 2023 року, точної дати слідством не встановлено, здійснюючи догляд за господарством та фактично використовуючи суміжні земельні ділянки ОСОБА_6 з кадастровими номерами :02:001:0107, :02:001:0009, які знаходяться у АДРЕСА_2 та призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), без відома останнього, достовірно знаючи межі вказаних земельних ділянок, умисно, з власних корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на збільшення фактичних меж землекористування для можливості проведення любительської риболовлі на розташованій поряд річці Прип`ять, а також обмеження доступу до даної території сторонніх осіб, діючи всупереч вимогам ст. 60, 61, 112, 113, 115, 116, 118, 123-126 Земельного кодексу України, ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. 87-89, 93 Водного кодексу України, достовірно знаючи, що земельна ділянка біля річки Прип`ять відноситься до прибережної смуги та відведена в натурі на місцевості окремим проектом землеустрою, здійснив самовільне захоплення земель загальною площею 0,0876 га шляхом встановлення огорожі, облаштування на березі річки тимчасової споруди пірсу, маючи намір у подальшому використовувати зазначену самовільно захоплену земельну ділянку для любительської риболовлі, при цьому достовірно знав, що вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку у володіння і користування йому не надавалась та не передавалась у власність або оренду, тобто за відсутності правочину щодо таких земельних ділянок.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, тобто самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

Від захисника через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 25.06.2025 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження. Клопотання мотивує тим, що до початку судового розгляду даної справи ОСОБА_4 усунув заподіяну шкоду та привів земельну ділянку у попередній стан шляхом розгородження та демонтажу тимчасової споруди пірсу. Тому підстави для притягнення його до кримінальної відповідальності відпали та змінилась обстановка, обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечною особою, вперше обвинувачується у вчиненні злочину, визнає вину у повному обсязі, щиро розкаюється.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні подане клопотання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор проти задоволення вказаного клопотання не заперечив. Зазначив, що обвинувачений дійсно привів земельну ділянку у попередній стан, що підтверджено матеріалами кримінального провадження. Він під час досудового розслідування добровільно відшкодував заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, визнав свою винуватість у скоєному. Разом з тим, заперечував щодо покладення судових витрат на залучення експертів на рахунок держави, просив стягнути їх з обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане клопотання та обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8,10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частина 4 ст. 286 КПК України передбачає, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ст. 44 КК України, ч.1 ст.285, ч.1 ст.286 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності виключно судом у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Відповідно до ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно зі ст.48 КК України це право, а не обов`язок суду. Застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила кримінальне правопорушення, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення кримінального правопорушення та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного кримінального правопорушення обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового кримінального правопорушення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст.48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.03.2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04.02.2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Судом із наданих прокурором документів встановлено, що вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність, так як обвинувачений ОСОБА_4 привів земельну ділянку у попередній стан шляхом розгородження та демонтажу тимчасової споруди пірсу, добровільно сплатив завдані збитки.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, під час проведення досудового розслідування активно сприяв встановленню всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, у скоєному щиро розкаявся, добровільно усунув заподіяну шкоду, що свідчить про зміну обстановки, через що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним, а тому суд дійшов висновку, що вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність.

У результаті таких змін, на думку суду, втрачається доцільність застосування до обвинуваченого заходів кримінально-правового впливу.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, суд вважає обґрунтованим клопотання захисника, оскільки наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, згідно ст.48 КК України. Відтак, кримінальне провадження підлягає закриттю.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 124, ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Відповідно до обвинувального акта розмір витрат на залучення експертів: вартість проведення судової земельно-технічної експертизи № 194-Е від 19.02.2025 стосовно трьох земельних ділянок (в тому числі стосовно земельної ділянки ОСОБА_6 ) становить 46 648,80 гривень, тобто 1/3 загальної вартості експертизи становить 15 549, 60 гривень.

Згідно з Актом № 1 від 09.01.2025 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта № 194-Е за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000014 від 21.10.2024 за постановою слідчого від 08.01.2025, попередня вартість експертизи становить 110х424,08 грн/год = 46 648, 80 гривень.

З врахуванням вищенаведеного вбачається, що розрахунок витрат на залучення експертів здійснено за формулою 46 648,80/3 = 15 549,60 гривень, які просить прокурор стягнути з обвинуваченого.

Такий підхід за відсутності відповідних документальних даних для визначення розміру судових витрат на залучення експертів, на думку суду, є некоректним.

При цьому, суд враховує, що в матеріалах даного кримінального провадження взагалі не здійснено конкретного розрахунку, зокрема яка необхідна кількість годин була витрачена експертом для проведення експертизи земельної ділянки ОСОБА_6 , не зазначено фізичних характеристик інших земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо), щодо яких проводилась експертиза, не зазначено роботи експерта щодо кожної із трьох земельних ділянок та не надано відповідних документально підтверджених витрат.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат на залучення експертів за недоведеністю їх розміру.

Керуючись ст. 48 КК України, ст. 284-286, 288 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2025 за №0000333 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Любешівський районний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_7