Березівський районний суд Одеської області
02.06.2025
Справа № 494/1120/25
Провадження № 1-кп/494/105/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 03.04.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Зуївка Харцизьк Донецької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не маючому судимості, на момент вчинення кримінального проступку військовослужбовця, курсанта 2 навчального взводу 2 навчальної роти зведеного навчального батальйону «Граніт-79» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»;

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоселівка Березівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч.1 ст 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що військовослужбовцем призваним по мобілізації та проходячи військову службу на посаді курсанта 2 навчального взводу 2 навчальної роти зведеного навчального батальйону «Граніт-79» військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 02.04.2025, приблизно о 13:00 год. більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 разом зі своїм братом ОСОБА_4 , прийшли до

квартири багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , з метою з`ясування обставин повернення раніше придбаного у ОСОБА_5 автомобіля.

ОСОБА_3 керуючись спільним з ОСОБА_4 умислом, направленим на порушення недоторканості володіння особи, не маючи на те законних підстав та відповідного дозволу ОСОБА_5 достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла та іншого володіння особи, з порушенням вимог ст. ЗО Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, проник через вхідні двері до приміщення коридору квартири, чим порушив право власника на недоторканість житла, після чого протиправні дії ОСОБА_3 були виявлені власником квартири - ОСОБА_5 .

Окрім того, 02.04.2025, приблизно о 13:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_6 , який знаходився в приміщенні коридору квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , спільно з ОСОБА_4 , в присутності дітей ОСОБА_7 2011 року народження та ОСОБА_8 2014 року народження, виникла сварка з ОСОБА_5 з приводу повернення придбаного раніше автомобіля.

У ході сварки, у ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, виник спільний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 умисно, протиправно, завдав потерпілому один удар лівою рукою в область правої скроні.

Надалі ОСОБА_3 в продовження свого спільного з ОСОБА_4 протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, умисно, протиправно, разом з ОСОБА_4 почали наносити чисельні удари кулаками обох рук в область обличчя, голови та верхніх кінцівок потерпілого.

В подальшому ОСОБА_4 схопив потерпілого ОСОБА_5 лівою рукою за шию та стискаючи пальцями рук штовхнув його до приміщення спальної кімнати. Внаслідок вказаного поштовху потерпілий впав на підлогу вдарившись ліктем лівої руки.

Після цього ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 в момент коли потерпілий лежав на підлозі почали завдавати чисельні удари кулаками та ногами в область тулубу, спини та верхніх кінцівок ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми неправомірними діями, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умисно спричинили потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: струсу головного мозку, забитої рани верхньої губи та синців голови, що є єдиним комплексом закритої внутрішньочерепної травми в формі струсу головного мозку та легкі- тілесні ушкодження у вигляді саден тулубу ( лівої ключиці, грудини, правої лопатки), та задньої поверхні лівого ліктьового суглобу синців шиї, правого плечового суглобу та правого плеча, лівого плечового суглобу та лівої кисті.

За вшцевикладених обставин, солдат ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 125 КК України - у незаконному проникненні до житла та в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 02.04.2025, приблизно о 13:00 год. більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, разом зі своїм братом ОСОБА_3 , прийшли до квартири багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , з метою з`ясування обставин повернення раніше придбаного у ОСОБА_5 автомобіля.

ОСОБА_4 керуючись спільним з ОСОБА_3 умислом, направленим на порушення недоторканості володіння особи, не маючи на -де законних підстав та відповідного дозволу ОСОБА_5 достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла та іншого володіння особи, з порушенням вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не

допускаєпроникнення до житла чи іншого володіння особи, проник через вхідні двері до приміщення коридору квартири, чим порушив право власника на недоторканість житла, після чого протиправні дії ОСОБА_4 були виявлені власником квартири - ОСОБА_5 .

Окрім того, 02.04.2025, приблизно о 13:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , який знаходився в приміщенні коридору квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , спільно з ОСОБА_3 , в присутності дітей ОСОБА_7 2011 року народження та ОСОБА_8 2014 року народження, виникла сварка з ОСОБА_5 з приводу повернення придбаного раніше автомобіля.

У ході сварки, у ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, виник спільний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 умисно, протиправно, завдав потерпілому один удар лівою рукою в область правої скроні.

Надалі ОСОБА_4 в продовження свого спільного з ОСОБА_3 протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, умисно, протиправно, разом з ОСОБА_4 почали наносити чисельні удари кулаками обох рук в область обличчя, голови та верхніх кінцівок потерпілого.

В подальшому ОСОБА_4 схопив потерпілого ОСОБА_5 лівою рукою за шию та стискаючи пальцями рук штовхнув його до приміщення спальної кімнати. Внаслідок вказаного поштовху потерпілий впав на підлогу вдарившись ліктем лівої руки.

Після цього ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_3 в момент коли потерпілий лежав на підлозі почали завдавати чисельні удари кулаками та ногами в область тулубу, спини та верхніх кінцівок ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми неправомірними діями, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 умисно спричинили потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: струсу головного мозку, забитої рани верхньої губи та синців голови, що є єдиним комплексом закритої внутрішньочерепної травми в формі струсу головного мозку та легкі тілесні ушкодження у вигляді саден тулубу ( лівої ключиці, грудини, правої лопатки), та задньої поверхні лівого ліктьового суглобу синців шиї, правого плечового суглобу та правого плеча, лівого плечового суглобу та лівої кисті.

За вищевикладених обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 ч. 2 ст. 125 КК України - у незаконному проникненні до житла та в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подані відповідні заяви обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_9 в яких обвинувачені також додатково зазначили про визнання вини у скоєні зазначених кримінальних проступків та повідомили, що ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачені разом з захисником не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження. Потерпілий ОСОБА_10 подав також заяву, в якій не заперечував проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, зазначив, що ознайомлений з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається: враховуючи те, що обвинувачені розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, не оспорюють їх, беззаперечно визнають свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні і згодні з розглядом обвинувального акту за їх відсутності, а також те, що потерпілому роз`яснено зміст ст.302 Кримінально процесуального кодексу України (далі КПК України), тобто про можливість розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні, або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин, про що від потерпілого було отримано згоду, то відповідно

до ст. 302 КПК України, прокурор просить розглянути обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України та ч.1 ст.162 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків.

Згідно ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальні проступки, передбачені ч.2 ст 125 та ч. 1 ст 162 КК України, а саме: у незаконному проникненні до житла та в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінальних проступків, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_11 в поданих заявах зазначені обставини не оспорюють, вважають, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаних кримінальних проступків визнають в повному обсязі, їх позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 і ОСОБА_4 кримінальних проступків, дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.2 ст 125 та ч. 1 ст. 162 КК України , а саме: у незаконному проникненні до житла та в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку..

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у присутності дітей ОСОБА_7 , 2011 року народження і ОСОБА_8 , 2014 року народження.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скоїли кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України є кримінальними проступками, свою провину в скоєнні кримінальних проступків визнали повністю та щиросердно покаялися у вчиненому.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарань обвинувачених обставин, наданих суду відомостей щодо осіб обвинувачених, тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень відповідно до статті 12 КК України, позицію державного обвинувача та самих обвинувачених, думку потерпілого, з врахуванням ставлення обвинувачених до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що вони щиро розкаялися у скоєному, а тому суд вважає за необхідне обрати їм покарання у межах ч.2 ст 125 та ч. 1 ст. 162 КК України, тобто за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, та за ч.1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, із застосуванням ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних проступків,шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності .

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів - відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обиралась.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. 12, 302, 373-376, 381-382 КПК України, ст. 125,162 КК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень 00 коп.,

- за ч.1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних проступків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.2 ст 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень 00 коп.,

- за ч.1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 коп.

Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних проступків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - не застосовувалися.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні прокурором - не заявлені.

Речові докази по справі -відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1