Справа № 336/6804/17
Провадження № 1-кп/333/18/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 80000063 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Якимівка, Якимівського району, Запорізької області, громадянки України, освіта вища, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення.

Згідно з пред`явленим органом досудового розслідування обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 24.11.2017, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин (наводиться в редакції обвинувального акту):

« ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що за усиновлення дитини їй передбачені обов`язкові соціальні виплати, 16 лютого 2008 року у не встановлений слідством час, знаходячись у приміщенні відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (станом на 16.02.2008 - служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради), за адресою: місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, з метою покращення свого добробуту за рахунок усиновлення дитини та отримання допомоги, не маючи при цьому достатніх коштів та належних умов для її виховання, утримання та проживання, звернулася із письмовою заявою на ім`я начальника відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про надання дозволу усиновити дитину - дівчинку віком до п`яти років, надавши також передбачений вимогами пункту 22 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 905 від 08.10.2008 «Про затвердження Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», пакет документів.

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя по справі № 2-о-222/2009 від 30.07.2009 задоволено позовну заяву ОСОБА_5 про усиновлення нею малолітньої дитини, дівчинки, прізвище якої змінено на ІНФОРМАЦІЯ_13, ім`я - на ІНФОРМАЦІЯ_13 .

В подальшому ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у разі взяття під опіку дитини їй, як опікуну, передбачено обов`язкові соціальні виплати, 07 травня 2013 року, у не встановлений слідством час, знаходячись у приміщенні районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, розташованої за адресою: місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, з метою покращення свого добробуту за рахунок взяття під опіку дитини у порушення вимог частини З статті 244 Глави 19 Сімейного кодексу України, згідно якої не можуть бути опікунами особи, зазначені в статті 212 цього кодексу (відповідно до пункту 7 частини 1 статті 212 Глави 18 Сімейного кодексу України - не можуть бути усиновлювачами особи, які не мають постійного заробітку (доходу)), не маючи належних умов для її виховання, утримання та проживання, звернулася із письмовою заявою на ім`я голови вищевказаної державної установи про призначення її опікуном над малолітніми дітьми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які, на підставі Рішень міського голови Запорізької міської ради "Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування" № 447/7, № 447/8 та № 447/9 від 30.11 2012, відповідно, мали статус дітей, позбавлених батьківського піклування, надавши також передбачений, відповідно до вимог пункту 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини»., пакет документів.

Розпорядженнями голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 305р, № 306р та № 307р від 18.05.2013, виданими на підставі статей 243, 244, 246 Сімейного кодексу України, статті 63 Цивільного кодексу України, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", та із урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації, ОСОБА_5 була призначена опікуном над малолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , відповідно.

Також, у подальшому ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що у разі взяття під опіку дитини їй, як опікуну, передбачено обов`язкові соціальні виплати, 15 січня 2014 року, у не встановлений слідством час, знаходячись у приміщенні районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, розташованої за адресою: місто Запоріжжя, проспект Моторобудівників, 34, не маючи при цьому достатніх коштів та належних умов для її виховання, утримання та проживання, звернулася із письмовою заявою на ім`я голови вищевказаної державної установи про призначення її опікуном над малолітніми дітьми: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які на підставі розпоряджень голови Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області "Про надання правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування" № 1 та № 2 від 08.01.2014 р. відповідно, мали правовий статус дітей, позбавлених батьківського піклування, надавши також передбачений, відповідно вимог пункту 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", пакет документів.

Розпорядженнями голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 31р та № 32р від 24.01.2014, виданими на підставі статей 243, 244, 246 Сімейного кодексу України, статті 63 Цивільного кодексу України, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини", та із урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації, ОСОБА_5 була призначена опікуном над малолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , відповідно.

Тобто ОСОБА_5 після призначення опікуном малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та усиновлення малолітньої ОСОБА_12 , не маючи іншого доходу, отримала соціальні виплати як усиновитель та опікун згідно даних Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, за період часу з 01.08.2009 по серпень 2017 року у сумі 576 889 гривень 52 копійки, що складає: за 2009 рік - 8506,57 грн.; 2010 рік - 13477,35 грн.; 2011 рік - 13148,73 грн.; 2012 рік - 3289,80 грн.; 2013 рік - 59079,87 грн.; 2014 рік - 149695,72 грн.; 2015- 131786,25 грн., 2016- 68616 грн.; 2017 - 129289,23 грн.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої на 44-й сесії Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй 20.11.1989, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 за № 789-XII, "батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини".

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно пункту 2 статті 150 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 за № 2947-III, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частини 4 статті 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на неї відповідальності, встановленої законам.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період тривалого часу, а саме з 30 липня 2009 року по 16 лютого 2016 року ОСОБА_5 , маючи умисел на злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною - малолітньою ОСОБА_12 , та за особами, стосовно яких встановлено опіку - малолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , штучно створила незадовільні побутові умови їхнього проживання за адресою спільного мешкання, де також мешкали її батьки похилого віку - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який із 1981 року по 2008 рік знаходився під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом "Шизофренія", а також зі своєю хворою матір`ю похилого віку - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2013 року з діагнозом " АДРЕСА_1 , які виразились у багаторазовому залишенні дітей упродовж тривалого строку без будь-якого нагляду, системному ухиленні від виховання - безпідставному обмеженні у забезпеченні повноцінним харчуванням, одягом, одягом, іншими предметами першої необхідності, що підтверджується: актом обстеження умов проживання від 03.06.2015, складеним за результатами проведення та засвідченим підписами начальника служби (управління і у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_15 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_16 , начальника відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_17 та головного спеціаліста відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_18 , згідно якого: "Умови проживання - не задовільні".

Так під час обстеження умови проживання, всі кімнати будинку знаходились у брудному стані. Дитяча спальня була завалена старим непрасованнм дитячим одягом, який знаходився у хаотичному стані. На питання показати місця відпочинку дітей, опікун не змогла показати спальні місця для чотирьох інших дітей опікун. Дитячі подушки були відсутні. У кухні та ванній кімнаті стояв сморід від брудних речей та посуду, залишків їжі. Санвузли та кухня також знаходилися у брудному та вкрай занедбаному стані. Обідній стіл для харчування шести дітей в кухні взагалі був відсутній На питання наявності приготовленої їжі для харчування дітей на вечерю конкретної відповіді опікуном не було надано. Також хліб був відсутній взагалі, дитячих ласощів ніяких не було. Діти під час спілкування нервувалися, не могли надавати конкретні відповіді на питання щодо харчування, одягу, проведення вільного часу. За результатами складено висновок про відсутність сімейної атмосфери спілкування опікуна та дітей:

- згідно з висновком про стан виховання, утримання і розвитку малолітньої дитини - ОСОБА_10 у сім`ї опікуна - ОСОБА_5 за 2015 рік, складеним головним спеціалістом відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_19 , та затвердженим начальником відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_17 від 25.01.2016:" ОСОБА_5 не в повній мірі виконує обов`язки опікуна";

- згідно з висновком про стан виховання, утримання і малолітньої дитини - ОСОБА_20 у сім`ї опікуна - ОСОБА_5 за 2015 рік, складеним головним спеціалістом відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_19 , та затвердженим начальником відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_17 від 25.01.2016: " ОСОБА_5 не в повній мірі виконує обов`язки опікуна";

- згідно з висновком про стан виховання, утримання і розвитку малолітньої дитини - ОСОБА_10 у сім`ї опікуна - ОСОБА_5 за 2016 рік, складеним головним спеціалістом відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_18 , та затвердженим начальником відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_17 від 24.01.2017: " ОСОБА_5 не в повній мірі виконує обов`язки опікуна";

- згідно з висновком про стан виховання, утримання і розвитку малолітньої дитини - ОСОБА_11 у сім`ї опікуна - ОСОБА_5 за 2016 рік, складеним головним спеціалістом відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_18 , та затвердженим начальником відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_17 від 24.01.2017: " ОСОБА_5 не в повній мірі виконує обов`язки опікуна".

ОСОБА_5 маючи скандальний та неврівноважений характер постійно конфліктувала з сусідами, виступала провокатором зазначених конфліктів, погрожувала їм, допускала спілкування з дітьми нецензурною лайкою, застосовувала до них фізичну силу, вказаними діями, у порушення вимог статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" щодо обов`язку батьків або осіб, які їх замінюють, виховувати дитину, піклуватися про її духовний і моральний розвиток, допустила нехтування загальноприйнятими нормами стосовно того, що батьківська поведінка має особливий вплив на формування соціально-психологічної адаптації дітей, відіграє вирішальне значення для формування, розвитку та становлення їх особистості та самосвідомості.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у період тривалогочасу, а саме з 30 липня 2009 року по 16 лютого 2016 року, ОСОБА_5 маючи умисел на злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною - малолітньою ОСОБА_12 та за особами, стосовно яких встановлено опіку - малолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 та ОСОБА_10 , ухиляючись від виконання покладених на нею державою та чинним законодавством України обов`язків, усвідомлюючи всі ризики, які можуть виникнути, знаходячись за адресою - АДРЕСА_1 , штучно створила незадовільні побутові умови їхнього проживання, які виразились у багаторазовому залишенні дітей упродовж тривалого строку без будь-якого нагляду, системному ухиленні від виховання - контролю за проведенням дозвілля, незабезпеченні дітям безпечних умов перебування за місцем проживання.

Так достовірно знаючи, що малолітня ОСОБА_12 неодноразово вживала монтажний клей "Дракон" багаторазово залишала його на видимому місці, не вжила заходів для знаходження зазначеного клею у безпечному місці поза межами доступу малолітніх дітей, достовірно знаючи, що малолітня ОСОБА_12 , розвиваючись у неналежних умовах, неодноразово вживала його як їжу, замість їжі та солодощів, що в подальшому призвело до тяжких наслідків, які виразились у наступному:

Так, 16 лютого 2016 року, у денний час доби, ОСОБА_5 , будучи усиновителем (матір`ю) малолітньої ОСОБА_12 , недбало ставлячись до наслідків невиконання покладених на неї обов`язків, злісно не виконуючи встановлені законом обов`язки по догляду за останньою, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 . залишила малолітню ОСОБА_12 удома за вищевказаною адресою разом зі своїм батьком похилого віку - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який із 1981 року по 2008 рік знаходився під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом "Шизофренія", а також зі своєю хворою матір`ю похилого віку - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 2013 року з діагнозом "Атеросклеротична деменція", не дивлячись на вік та стан здоров`я останніх, усвідомлюючи їхню неспроможність належним чином доглянути за малолітньою дитиною, поїхала за власною ініціативою разом із малолітніми дітьми - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до голови Запорізької обласної державної адміністрації на прийом.

Приблизно о 16 годині 00 хвилин, після повернення ОСОБА_5 за місцем свого мешкання, малолітній ОСОБА_12 стало зле, після чого ОСОБА_5 самостійно здійснила промивання шлунку останньої.

Далі ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за своєю малолітньою донькою, тобто ОСОБА_12 , що проявилося у невжитті заходів щодо її своєчасного лікування, нехтуючи обов`язком піклуватися про здоров`я дитини, приблизно о 20 годині 00 хвилин, тобто через тривалий проміжок часу, привезла малолітню ОСОБА_12 до Комунальної установи "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня", розташованої за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, 70, у зв`язку із тим,шо малолітня ОСОБА_12 погано себе почувала, де останній була надана перша медична допомога черговими лікарями вказаного медичного закладу.

У зв`язку із тим, стан здоров`я малолітньої ОСОБА_12 був встановлений як незадовільний, ОСОБА_5 рекомендовано її госпіталізувати до Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5, яка розташована за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Новгородська, 28-А, так як дитина є мешканкою міста Запоріжжя.

Проте, 16.02.2016, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, нехтуючи обов`язком піклуватися про здоров`я дитини, недбало ставлячись до наслідків невиконання встановлених законом обов`язків що проявилося у невжитті заходів щодо своєчасного лікування малолітньої ОСОБА_12 , знаходячись у приміщенні боксу приймального відділення Комунальної установи "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня", розташованої за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, 70, не зважаючи на рекомендації лікарів вказаного медичного закладу щодо необхідності госпіталізації дитини до лікарні, злісно не виконала обов`язки по догляду за малолітньою ОСОБА_12 , а саме відмовилась від її госпіталізації, тим самим не вжила заходи для надання дитині кваліфікованої медичної допомоги, та самовільно покинула приміщення медичного закладу, не написавши відповідну заяву про відмову від госпіталізації.

У зв`язку із тим, шо в ніч з 16.02.2016 на 17.02.2016 стан здоров`я малолітньої ОСОБА_12 погіршився. 17.02.2016, приблизно о 09 годині 35 хвилин, останню було госпіталізовано до Комунальної установи "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня", яка розташована за адресою: місто Запоріжжя, проспект Соборний, 70, у приміщенні якої 22.02.2016 малолітня ОСОБА_12 померла під наглядом лікарів.

Згідно висновку експерта Комунальної установи "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи" Запорізької обласної ради № 687 від 23.02.2016,смерть ОСОБА_12 настала внаслідок отруєння невідомою отруйною речовиною, що викликало розвиток поліорганної недостатності, яка виявилась безпосередньою причиною смерті.

Згідно висновку експерта Комунальної установи "Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи" Запорізької обласної ради № 108/к від07.12.2016,"існує причинно-наслідковий зв`язок між токсичною дією речовини, що діяли в організмі ОСОБА_12 та настанням її смерті. Відмова від госпіталізації до багатопрофільного лікувального закладу унеможливила своєчасне реагування медичних працівників на клінічні прояви отруєння і, відповідно, призвела до того, що з моменту погіршення стану ОСОБА_12 (ніч з 16 на 17.02.2016) до моменту повторного звернення 09:35-09:50 17.02.2016, дитина знаходилася поза лікувальним закладом та фактично була позбавлена можливості отримання кваліфікованої медичної допомоги. Відмова від госпіталізації дозволила причинно-наслідковому зв`язку реалізуватися. Потрапляння дитини одразу (у вечірній час 16.02.2016) після первинного обстеження під нагляд спеціалістів багатопрофільного лікувального закладу (якими є КУ "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня", КУ "Запорізька міська багатопрофільна лікарня № 5") дозволили б ретельно до обстежити дитину на стаціонарному рівні, динамічно здійснювати моніторинг стану дитини та невідкладно вживати необхідні заходи медичного характеру, а, відповідно, і зменшити ризик смерті дитини. Невідкладне медичне втручання в момент виникнення клінічних проявів токсичної дії часто суттєво вплинули на перебіг та наслідки отруєння. Таким чином, відмова від госпіталізації малолітньої ОСОБА_22 її матір`ю ОСОБА_5 до Комунальної установи "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня" призвела до тяжких наслідків, а саме дозволила причинно-наслідковому зв`язку між отруєнням дитини та настанням її смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 реалізуватися.

Таким чином, злісне невиконання ОСОБА_23 встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, тобто за малолітньою ОСОБА_12 , спричинили тяжкі наслідки - смерть останньої.

Таким чином ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила злочин, передбачений статтею 166 Кримінального кодексу України, який кваліфікується як: злісне невиконання батьками, опікунами встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки".

Позиція обвинуваченої ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала повністю та пояснила, що під опікою у неї було п`ятеро дітей, серед них: ОСОБА_8 , ОСОБА_24 та ОСОБА_9 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 та власна дитина ОСОБА_27 .

Починаючи з 2014 року разом із ними за адресою: АДРЕСА_1 стали проживати її пристарілі батьки

Вважає, що лікарями були не належно виконані свої обов`язки та фактично вбито дитину. Однак справа відносно лікарів не розслідується, а в якості тиску на неї було порушено цю кримінальну справу, яка зараз розглядається у Комунарському районному суді м. Запоріжжя.

16 лютого 2016 року вона була на прийомі у губернатора Запорізької області з питань опіки. Ввечері повернувшись до дому побачила, що дитина, яка залишалась вдома із батьками погано себе почуває. Викликала швидку, але не дочекавшись самостійно відвезла дитину в обласну дитячу лікарню.

По приїзду відразу повідомила лікарю-реаніматологу ОСОБА_28 , який чергував у лікарні, що вдома промивали шлунок, то виявили такі незрозумілі кульки, які схожі на пінопласт.

Ці кульки привезла із собою до лікарні та показала лікарям, однак останні сказали, що можете забирати дитину до дому, шлунок промили, нічого страшного. На госпіталізації наполягала саме вона, лікарі взагалі не пропонували госпіталізацію. Та після того, як лікарі заспокоїли, то вона забрала дитину до дому. Серед призначеного лікар сказав давати активований вугіль та промивати шлунок.

Всю ніч дитина була слабкою, а 17 лютого біля 7 ранку у неї відкрилася блювота, після чого знов самостійно поїхали до обласної дитячої лікарні. Дитину оглянули вже нові лікарі та відразу забрали до реанімації. ОСОБА_5 до реанімаційного відділення не впустили. Вважає, що там пошкодили дитині легені, що й стало причиною смерті.

Акцентує увагу на тому, що клей «Дракон» має сильний неприємний запах, жодна дитина не стала би його пити, дитина на будь-якому обліку у психіатра не перебувала, вона адекватна та сама не стала би пити цей клей. Такого клею вдома не було, цей клей принесла людина яка робила ремонт в будинку та потім залишила цей клей в гаражі, на видному місці він не зберігався.

Заявляє, що перша кримінальна справа за ст. 166 КК України була порушена у зв`язку із смертю дитини, однак пізніше справа була закрита у зв`язку із відсутністю складу злочину, при цьому постанову про закриття кримінальної справи ніхто не скасував. Справа яка розглядається зараз це вже друга справа, яку порушили та забули скасувати постанову про закриття кримінальної справи.

Також повідомляє, що відносно неї у 2017році було складно адміністративну постанову за нібито не допуск працівників Шевченківської районної адміністрації для перевірки умов поживання дітей. Зазначена постанова була оскаржена до Орджонікідзеського районного суду м. Запоріжжя та суд її скасував. Пізніше Дніпропетровський апеляційний суд залишив рішення в силі. Вважає, що жодних порушень не скоїла. До будь-якої відповідальності як опікун або як матір за неналежне виконання своїх обов`язків не притягувалася.

Докази сторони обвинувачення.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

За клопотанням сторони обвинувачення допитані свідки:

- ОСОБА_18 , працює на посаді головного спеціаліста відділу по Шевченківському району служби управління у справах дітей ЗМР.

З ОСОБА_5 знайома приблизно з 2013 року під час встановлення опіки над дітьми - ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . Призначенням опіки над цими дітьми займалася начальник відділу - ОСОБА_17 .

Щодо порядку проведення процедури пояснила, що особа звертається із відповідною заявою про встановлення опіки до відділу, далі особі надається список потрібних документів, далі проходить сама процедура та призначається опіка.

Під час дослідження житлово-побутових умов проживання опікуна до призначення опіки над дітьми присутньою не була.

Відповідно до законодавства для з`ясування умов утримання дітей в родині опікуна, відповідні виїзди комісій відбуваються не рідше 1 разу на рік. Особа, яка заважає перевірці може бути притягнена до адміністративної відповідальності.

Вона була присутня на виїзді комісії при обстеженні житлово-побутових умов проживання малолітніх дітей декілька разів та зазначила, що діти мали все потрібне для належного рівню життя, мали окремі спальні місця, мали місця для навчання, іграшки, житло утримувалося у задовільному стані. Дітей описує як контактних, але дуже зажаті. Діти будь-яких скарг, нарікань на той час не заявляли.

Комісія та спеціалісти районної адміністрації виїжджали у 2014 та 2015 році, а з березня 2016 року та впродовж 2-ох років після цього не було змоги потрапити до житла опікуна, оскільки остання заважала їхнім візитам, аргументуючи тим, що працівники заважають опікунські родині, заважають їй виховувати дітей, на її думку це було недоречно. Іншими словами опікун перешкоджала здійсненню вимоги, яка закріплена законодавством, про з`ясування умов проживання дітей, які знаходяться під опікою.

Виплати опікуну на дітей, які перебували під опікою здійснювалися приблизно у розмірі 3 000 грн. 00 коп. на кожну дитину. Виплати нараховувалися управлінням соціального захисту населення.

- ОСОБА_15 , працює на посаді начальника служби управління у справах дітей Запорізької міської ради з 2011 року по теперішній час. З обвинуваченою знайома з 03 червня 2015 року.

03.06.2015 їй зателефонували та сповістили про те, що у психіатричній лікарні перебуває дитина по імені - ОСОБА_29, яка знаходиться під опікою, але дитина не хоче повертатися додому. Було незадоволення щодо виконання обов`язків опікуна. Вона негайно відреагувала на зазначене звернення, виїхавши у супроводі свого заступника та працівника поліції за адресою місця мешкання опікуна для з`ясування обставин. Приїхавши на місце, працівники потрапили на подвір`я домоволодіння опікуна та виявили негативну картину: налякані, занедбані, брудні діти порозбігались від крику «ховайтесь», саме за таких обставин було знайомство з обвинуваченою ОСОБА_5 , яка не хотіла впускати працівників до своєї домівки та спілкуватися. Житлово-побутові умови помешкання описує як занедбані, брудні та антисанітарійні, вказала, що на кухні була зовсім відсутня їжа, в будинку була відсутня постільна білизна, а усюди стояв сморід. В шафах була одежа, однак ця одежа була попередньо-вживана та неохайна. Поспілкувавшись із сусідами опікуна було з`ясовано, що діти важко працюють на городі. Дітей карала не тільки опікун, а й її батько, зазначаючи те, що діти йому не подобаються і він їх ненавидить. Оголосивши усне попередження опікуну, працівники покинули місце її мешкання.

Повернувшись на своє робоче місце, вона прийняла рішення знову повернутися до місця мешкання малолітніх дітей та опікуна для вилучення дітей з даної сім`ї. Разом із працівником кримінальної поліції та підлеглими ОСОБА_17 та ОСОБА_18 вирушили на адресу та не змогли туди потрапити, оскільки ворота вже були зачинені. Після візиту було складено акт обстеження, опікун відмовилася від підпису на зазначеному акті, його було долучено до справи.

04.06.2015 вона відвідала психіатричну лікарню для з`ясування думки дитини про дані обставини. Неодноразово дитина потрапляла до лікарні та її діагноз не підтверджувався. Особисто спілкувалася із дитиною в присутності своїх колег та медичного працівника. Письмово дитина в своїх поясненнях зазначила те, що вдома її карають, б`ють, змушують фізично багато працювати та позбавляють їжі. Про психічні вади здоров`я дитини їй відомо, однак наголошує на тому, що нічого спільного у вадах здоров`я дитини та її поясненнями не має.

Вона направила до районної адміністрації клопотання щодо доцільності перебування малолітніх дітей під опікою ОСОБА_5 . Адміністрацією було вирішено виїхати комісійно на місце мешкання опікуна. 06.06.2015 комісія виїхала за адресою, де засвідчила факт належних умов проживання малолітніх дітей, будь-яких зауважень не було виявлено.

Зазначила те, що після даного випадку для урегулювання конфлікту між нею та ОСОБА_5 , останньою була запропонована неправомірна вигода. В результаті чого вона написала доповідну та скаргу, в свою чергу обвинувачена також написала скаргу, в обґрунтування якої зазначила те, що це саме вона схиляла її до надання неправомірної вигоди.

Крім цього, було колективне звернення (до 10-ти підписів громадян) стосовно невиконання опікунських обов`язків, стосовно обставин викладених вище від заявника із зазначенням його ПІБ, підписом та номером телефону, однак дане звернення було без зазначення ПІБ інших громадян, а тільки із вказаними їх підписами. Отримавши дане звернення було зроблено відповідне подання для розгляду на комісії з питань захисту прав дитини, стосовно доцільності перебування дітей під опікою.

- ОСОБА_32 працює на посаді заступника начальника служби управління у справах дітей Запорізької міської ради.

З обвинуваченою ОСОБА_5 знайома, бо остання зверталася за консультацією щодо форм сімейного виховання. 17.06.2015 у приміщенні будівлі ЗМР ОСОБА_5 власноруч взяла стілець та підсіла до начальника служби ОСОБА_15 із запитанням «Скільки ще будуть проходити обстеження та скільки ще будуть приходити до родини?». Після того як отримала відповідь, ОСОБА_5 попрохала аркуш паперу, де вона власноруч написала «скільки?» та передала керівнику. Після того як ОСОБА_15 показала цей аркуш із надписом працівникам, ОСОБА_5 вихватила його та покинула приміщення.

Участі у встановленні опіки та контролю над умовами життя дітей не приймала.

Під час перебування начальника служби управління у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_15 у декретній відпустці до служби надійшло повідомлення від сусідів, зі скаргою на дії опікуна, зокрема на те, що діти важко працюють на земельній ділянці. Шевченківський відділ служби у справах дітей відпрацьовував дане звернення. ОСОБА_5 разом із дітьми з`явилася до приміщення ЗМР, демонструючи те, що з дітьми все гаразд.

З дитиною по імені - ОСОБА_29 бачилась у психіатричній лікарні, під час виїзду зі своїм керівником. Під час спілкування дівчина вела себе адекватно, чітко відповідала на поставлені питання, та зазначала що не хоче повертатися в родину через те, що її ображали, принижували та змушували працювати. Під час відвідування дитини у психіатричній лікарні вона та ОСОБА_15 стали свідками того, що дійсно дитина злякалася коли побачила ОСОБА_5 : закривалася, ховала голову та очі.

- ОСОБА_33 працює на посаді головного спеціаліста загального відділу районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району з липня 2008 року по теперішній час.

З обвинуваченою ОСОБА_5 знайома з липня 2008 року, коли працювала у відділі служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації.

Частіше особистий прийом громадян з питань усиновлення проводив начальник служби - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Особисто з обвинуваченою не спілкувалася, бо останню з приводу консультації з питань встановлення опіки у відділі приймала начальник відділу.

До складу комісії, яка виїжджала на місце мешкання опікуна для огляду житлово-комунальних умов проживання не входила.

Дітей характеризує як зовсім звичайних (нормально спілкувалися, були контактні).

- ОСОБА_17 працює на посаді головного спеціаліста відділу житлово-комунального господарства районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району.

З обвинуваченої знайома з часів звернення останньої з приводу влаштування дітей в сімейні форми виховання. З 2011 року працювала на посаді начальника відділу управління служби у справах дітей ЗМР. На питання учасників відмовилась давати свідчення на підставі ст. 63 Конституції України.

- ОСОБА_34 працює на посаді завідуючої приймального відділення у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 2013 року по теперішній час.

Події які сталися припали на саме на її чергування. Вона йшла з обходу дітей, які перебували у лікарні під наглядом та зустріла мати та дитину, які йшли по коридору (матір`ю була обвинувачена ОСОБА_5 ) біля відділення реанімації. Потім вже зустріла останню, коли та виходила поруч з лікарем-реаніматологом з боксу, він вказав на те, що дитина з`їла клей.

Оглядала дитину разом із лікарем-реаніматологом, який зазначив, що дитині необхідно приймати сорбенти та, безпосередньо, відправити дитину на лікування до КНП «Міська дитяча лікарня №5» ЗМР, розмова тривала приблизно 10-15 хвилин. Дитина була в свідомості, чітко давала відповіді на запитання, активних скарг не заявляла, загальний стан дитини був середньо-важкий. Вони наполягали на госпіталізації дитини до лікарні (дані обставини залежать від місця реєстрації проживання дитини). Медичну документацію на дитину складав лікар-реаніматолог.

З побутовими отруєннями на своїй практиці зустрічалася часто, зокрема летальні випадки також траплялися.

На її думку стороння особа, яка не маючи медичного досвіду не могла надати допомогу, якби знала анамнез.

- ОСОБА_35 працює на посаді завідуючого дитячим відділенням у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, має стаж роботи у лікарні приблизно 38 років.

У лютому 2016 року на пункт прийомного покою звернулася мати з дитиною. Підставою для звернення було нібито отруєння дитини побутовим клеєм. Дитина була госпіталізована до лікарні у стані інтоксикації. Після госпіталізації у дитини були взяті всі необхідні аналізи та було запрошено лікаря-анестезіолога для огляду дитини. У відділенні дитина пробула приблизно дві години, далі стан різко став погіршуватися, у зв`язку із чим дитину було переведено до реанімації, усі інші дії проводились безпосередньо у реанімаційному відділенні.

Стан дитини описує як тяжкий, але контактний, при свідомості, вік приблизно 4-5 років, симптоми: болі в животі, слабкість, нудота.

Стан дитини на момент прибуття не викликав необхідності направляти її відразу до реанімації.

Стан дитини почав погіршуватися вже у відділенні.

Зазначає, що подібні випадки з отруєнням трапляються дуже часто, 10-12 раз на рік, але випадок з отруєнням даною хімічною речовиною, а саме клеєм перший раз.

- ОСОБА_36 працює на посаді лікаря - ендоскопіста у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, стаж роботи більше 20 років.

У лютому 2016 року приймав участь у наданні медичної допомоги дитині, яка в подальшому померла.

Під час знаходження дитини у відділенні реанімації, у останньої було встановлено дренаж у плевральній порожнині, він як лікар спостерігав за станом дитини під час чергування.

Стан дитини описує як тяжкий, у зв`язку з отруєнням речовинами які входять до складу клею.

Зазначив, що першу невідкладну допомогу самостійно батьками надати за даних обставин було неможливо, оскільки отруйна речовина вже знаходилася в організмі.

Під час даного випадку з матір`ю дитини не спілкувався, зазначив, що дитина під час огляду ним безпосередньо була вже не контактною, була на вентиляції легенів.

- ОСОБА_37 працює на посаді завідуючого відділення вузькопрофільної інтенсивної терапії у КНП «5 Міська лікарня екстреної та швидкої допомоги» ЗМР. Працює в лікарні з 1983 року, на даній посаді з 2008 року.

З обвинуваченою ОСОБА_5 бачився один раз, коли вона зверталася за консультацією.

У лютому 2016 року приймав участь в огляді дитини, яка отруїлася невстановленою речовиною, яка входила до складу побутового клею «Дракон», у складі комісії у якості консультанта, лікаря-токсиколога.

Судячи з медичної документації зазначає, що дитина вжила клей прерорально, після судово-медичної експертизи було з`ясовано, що уся порожнина шлунку та кишківника була в клею.

Стан дитини при огляді був як крайнє тяжкий.

Даний токсин спричиняє негативну дію на центральну нервову систему, печінку, нирки і на всі інші органи, що називається поліорганною недостатністю.

Отруєння складовими клею зустрічалися на практиці, протокол лікування залежить від тяжкості проявів симптомів. Такі випадки у його практиці, в тому числі летальні, траплялися досить часто.

Стороння людина, яка не має фахової медичної освіти не може встановити, що дитина отруїлася саме даною хімічною речовиною, а тому не може надати належну та невідкладну допомогу дитині.

- ОСОБА_38 працює на посаді завідуючого кафедри госпітальної педіатрії Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, спеціалізується на педіатрії та ендокринології.

З обвинуваченою ОСОБА_5 знайомий, консультував лікарів під час перебування дитини обвинуваченої у реанімації, при гострому отруєнні побутовим клеєм «Дракон».

Обставини за яких дана речовина потрапила до організму дитини йому невідомі.

Стан при огляді був дуже тяжким, наявна поліорганна недостатність.

Офіційно встановити хімічну речовину не вдалося.

Стороння людина, яка не має фахової медичної освіти не може встановити, що дитина отруїлася саме даною хімічною речовиною, дані обставини залежать від різноманітних чинників.

Протоколів лікування даних випадків отруєнь від даної хімічної речовини не існує.

- ОСОБА_39 , працює професором - анестезіологом у Запорізькому державному медичному університеті.

У якості консультанта був запрошений з обласним лікарем-токсикологом до складу медичної комісії, яка оглядала дитину за малий проміжок часу до біологічної смерті дитини.

Консиліум було зібрано з приводу отруєння дитини побутовим клеєм «Дракон».

Наголошує на тому, що токсин вже проник до органів та систем організму та можливості його видалити вже не було, після того, як дитина потрапила до лікарні, можливості щось зробити вже не було, оскільки спостерігалася саматогенна стадія гострого отруєння.

Вилучений зі шлунку дитини клей було відправлено на дослідження, однак, експерти не надали точної відповіді щодо складу токсичних речовин, які могли б спричинити смерть.

Конкретні випадки за час практики його траплялися дуже рідко.

Вказав, що вданому випадку можливо було б застосувати протокол лікування, якщо б була б відома токсична речовина, яка спричинила саме отруєння.

Для особи, не маючої медичної освіти, складно було б визначити походження отруєння.

- ОСОБА_40 , раніше працював лікарем з дитячої неврології у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР. Даного випадку та обставин не пам`ятає.

- ОСОБА_41 працює у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР.

У лютому 2016 року вперше побачила дитину на пункті приймального покою, дитину описує як таку, що має затримку інтелектуального розвитку, була в свідомості та відповідала на питання не чітко і з затримкою. Огляд дитини не проводила. Слідів від будь-яких речовин на тілі, одязі дитини не помітила.

- ОСОБА_42 працює медичною сестрою у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР.

16 лютого 2016 року о 08 год. 00 хв. вона була на своєму робочому місці. В цей день дитина надійшла до лікарні на кареті швидкої допомоги, далі вона відвела дитину до хірургічного відділення, викликала хірурга для огляду дитини, хірург оглянув останню та сказав заводити історію хвороби і направляти в хірургічне відділення. Дитина у супроводі матері пішли до хірургічного відділення. Дитина перебувала у свідомості, але була неактивна, відмічалися болі в животі. Поведінка матері була звичайна.

- ОСОБА_28 працює на посаді лікаря-анестезіолога у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 1995 року по теперішній час.

Був свідком звернення ОСОБА_5 до лікарні у зв`язку із отруєнням дитини. Події відбувалися взимку 2016 року. Його як лікаря, який перебував на чергуванні викликали до приймального відділення з проханням подивитися дитину, яка прийняла клей. Огляд відбувався на приймальному відділенні. Мати привезла дитину на своєму авто. Далі огляд дитини проводився за участі чергового педіатра. На момент огляду дитини мати сповістила, що дитина вжила побутовий клей «Дракон», який залишився після ремонту. Під час дослідження обставин події було з`ясовано, що від прийняття дитини речовини до звернення матері до лікарні пройшло багато часу, щонайменше 4 (чотири) години. Матері було запропоновано госпіталізувати дитину до КНП «Міська дитяча лікарня № 5» за місцем проживання дитини та мати відмовилася у присутності чергового педіатра та чергової медсестри, аргументуючи тим, що вдома є ще малолітні діти та потрібно їхати до медичної установи в інший кінець міста. Про даний факт зроблено відповідний запис у журналі приймального відділення.

На момент огляду дитина була у свідомості, дитина дихала, серце билося ритмічно, зі слів матері вдома вона проводила промивання шлунку дитині самостійно та у блювотних масах дитини було виявлено велику кількість клею шароподібної форми.

На наступну добу дитина знов потрапила до лікарні, відомості щодо подальшого стану дитини йому невідомі.

Рішення про госпіталізацію дитини приймає черговий лікар у згоді із батьками дитини.

Аналогічні випадки з отруєнням клеєм за часи його роботи не траплялися.

На момент огляду дитини безпосередню загрозу життю не виявив, стан дитини був середньої тяжкості, дитина була при свідомості, чітко відповідала на питання.

Протоколи лікування отруєнь безпосередньо існують, залежить від речовини, яка потрапила до організму.

- ОСОБА_43 працював на посаді завідуючого відділення реанімації новонароджених, у якості асистента у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР.

Про дитину обвинуваченої дізнався у лютому 2016 року під час щоранкового обходу, попередня зміна доповіла про перебування дитини у відділенні із симптомами гострого отруєння.

Дитину було госпіталізовано у відділення інтенсивної терапії у зв`язку із погіршенням стану: втрата свідомості, розлади гемодинаміки та ін.

Зазначає, що за даними судово-медичної експертизи було встановлено, що увесь кишечник дитини було заповнено масою (клеєм), який поляризувався. Хімічна структура клею «Дракон» йому не відома.

Була зібрана комісія лікарів та професорів для огляду дитини, у зв`язку із кардинальним погіршенням її стану.

Засобів, які могли б абсорбувати шкідливі речовини, які викликали отруєння дитини на даний час не існує.

На його думку кожна отрута має свої симптоми та чим більш виражені і специфічні симптоми, тим більше людина потребує госпіталізації.

- ОСОБА_44 , працює на посаді лікаря - хірурга у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 1993 року по теперішній час.

З обвинуваченою ОСОБА_5 раніше знайомий не був. Бачив її в лікарні під час надходження та лікування її дитини.

Дитина - дівчинка надійшла до лікарні зранку, приблизно о 09 год. 00 хв. Дитина була у свідомості, контактно спілкувалася, відповідала на поставлені питання. Мати наголошувала на тому, що дитина з`їла клей. Діагноз при госпіталізації - хімічний опік стравоходу, оскільки складові компоненти речовини були різні, а саме: ацетон, смоли та ін. Могла бути пошкоджена слизова оболонка стравоходу. Дитина була госпіталізована, були взяті усі необхідні аналізи та призначена інфузійна терапія.

Далі ж стан дитини поступово став погіршуватися, з`явилася плутаність у свідомості, дезорієнтація у часі, спостерігалася блювота. Був запрошений анестезіолог та дитина була переведена у відділення анестезіології інтенсивної терапії, де дитина знаходилась на лікуванні аж до самої смерті.

Стан дитини був викликаний отруєнням. Зі слів матері: дитина з`їла клей. Дитині було проведено процедуру ФГДС. При проведенні процедури, у шлунку дитини було виявлено клейкоподібну речовину, видалити яку хірургічно було неможливо. Який же був посмертний діагноз йому достеменно невідомо, на його думку - отруєння речовинами побутової хімії.

На початку госпіталізації дитини її стан було оцінено як середньої тяжкості. До лікарні дівчинка прийшла без будь-якої сторонньої допомоги, вдома ж відмічалася блювота та болі в животі.

У відділенні гнійної хірургії дитина пробула недовго (декілька годин), за цей час стан дитини поступово погіршувався. З моменту госпіталізації дитина лікарню вже не покидала. Шансу на життя за таких обставин практично не було. На його думку, якщо мати була первинним свідком висвітлених подій, то вона цілком могла надати дитині першу невідкладну допомогу: викликати швидку допомогу, надати дитині велику кількість води, викликати блювоту. Протоколи щодо лікування даних ситуацій є, але даний випадок не стосується саме хірургічного лікування, це специфіка реанімації та терапії.

- ОСОБА_45 працює на посаді дитячого лікаря-хірурга з надання екстреної допомоги у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 2000 року по теперішній час.

Дитина надійшла до лікарні у супроводі своєї матері, де матір зазначила, що дитина вжила клей пероральним способом.

Дитина була у свідомості, відповідала на поставлені питання чітко, спокійна, волосся дитини були у залишках клею.

Дитина була оформлена у хірургічне відділення для ряду процедур та аналізів.

Оскільки у дитини спостерігалася негативна динаміка, дитина була переведена у відділення реанімації.

Подібні випадки на практиці у нього відсутні.

- ОСОБА_46 працює медичною сестрою у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 2014 року по теперішній час.

З обвинуваченою ОСОБА_5 бачилась у лікарні, але не знайома.

Мати з дитиною дійсно зверталися до КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР, натомість лікарями цієї лікарні було запропоновано госпіталізувати мати з дитиною за допомогою карети швидкої допомоги до КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ЗМР, на що мати відмовилася та вони пішли додому. ОСОБА_5 відмовилася від госпіталізації в усній формі, розписки не писала.

Вона не володіє інформацією з приводу речовини, якою отруїлася дитина. Стан дитини описує як середній. У подібних випадках завжди надається невідкладна допомога. Подібні випадки бувають приблизно 1 раз на 3 місяці.

- ОСОБА_47 працює з 2004 року на посаді лікаря по наданню невідкладної допомоги, лікаря - хірурга у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР.

Детально усіх обставин не пам`ятає, наголошує на тому, що оглядав дитину на приймальному покої, потреби у хірургічній допомозі на той час не було.

Того дня його викликали на пункт приймального покою для огляду дитину з приводу отруєння невідомою речовиною. Під час огляду дитини запитав у жінки, яка супроводжувала про обставини, на що вона відповіла, що дитина вжила клей. На той момент надання екстреної хірургічної допомоги дитина не потребувала. При огляді у дитини спостерігався стан середньої важкості, остання була контактна, але не активна.

Летальність випадків залежить від того, яка речовина потрапила до організму.

- ОСОБА_48 працює на посаді лікаря - анестезіолога у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 1978 року.

Обвинувачену ОСОБА_5 знає, як опікуна дитини (матір), яка особисто привезла її до лікарні, наголошувала на тому, що дитина з`їла будівельний клей, потім їй стало погано.

Стан дитини був між середнім і тяжким, але дитина була контактною.

При першому огляді такого симптому як блювота у дитини не спостерігалося, даний симптом проявився пізніше.

Спочатку дитину оглянули спеціалісти на пункті приймального покою, потім перевели до хірургічного відділення.

Дитині було проведено інфузійну терапію, взяли усі необхідні аналізи та почали готувати до процедури фібро гастроскопії при цьому хірургічного втручання не було.

Під час знаходження дитини у відділенні хірургії їй стало значно гірше, далі дитина була переведена до реанімаційної зали, де лікарі почали промивати шлунок.

Під час процедури у дитини спостерігалася блювота із великими частинами речовини, схожої на клей. При цьому дитина була в змозі розмовляти та казала, що дійсно вживала клей (волосся останньої також було в клею).

Під час першого огляду дитина була контактною, але слабкою та в`ялою, у нього склалося враження, що дитина має порушення інтелектуального розвитку.

Усі подібні випадки, які траплялися під час його роботи були летальними.

Єдиного протоколу лікування даних випадків не існує, оскільки складові отруйних речовин - різні та механізм їх впливу на організм також різний.

- ОСОБА_49 працює на посаді лікаря - кардіоревматологау КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 1980 року.

Вона не була лікарем дитини, а лише приймала участь у консиліумі лікарів під час огляду дитини.

Патологій серця у дитини не спостерігалося. Проблеми, які були висвітлені на кардіограмі скоріш за все були спричинені дією отруйних хімічних речовин.

Стан дитини під час огляду комісією лікарів був важкий.

Алгоритм дій лікарів залежить від причин та етіології захворювання.

Своїх особистих рекомендацій у цьому випадку як лікар - кардіоревматолог не надавала.

Подібні випадки на її практиці відсутні. Наголошує на тому, що відповідних протоколів лікування не існує.

На її думку за таких обставин, шансів на життя у дитини не було.

- ОСОБА_50 працює на посаді лікаря - анестезіолога з надання невідкладної допомоги у КНП «Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня» ЗОР з 2008 року по теперішній час.

Знає про даний випадок, що дитина отруїлася невідомою речовиною та в результаті чого померла. Детально подробиць не пам`ятає, оскільки особисто не приймав участі у лікуванні. Будь-яких консиліумів з цього приводу не відвідував.

У своїй практиці, під час роботи на посаді лікаря-анестезіолога, подібних випадків не зустрічав.

Протоколи лікування існують, але подальше лікування залежить саме від того, яким шляхом отруйна речовина потрапила до організму.

- ОСОБА_51 працює на посаді головного спеціаліста відділу по Шевченківському району служби у справах дітей ЗМР з 2000 року.

На даній посаді вона займається питаннями дітей з неблагополучних сімей та іншими обов`язками, відвідування судів та ін.

Знайома з обвинуваченою ОСОБА_5 з того часу, як остання брала дітей під свою опіку. Особисто вона консультації обвинуваченій не надавала, цим займалася керівник відділу.

Дітей, взятих під опіку, бачила під час особистих звернень опікуна до відділу. Діти опікуна були у задовільному стані.

Обізнана про те, що складалися акти обстеження умов проживання відносно опікуна.

Вона не виїжджала за місцем мешкання опікуна у складі відповідних комісій.

- ОСОБА_52 працює на посаді заступника начальника управління служби у справах дітей Запорізької міської ради.

З обвинуваченою ОСОБА_5 знайома тільки в робочих моментах.

Перше спілкування з обвинуваченою відбулося при подачі ОСОБА_5 відповідної заяви про взяття на дитиною опіки.

Раніше вона не відвідувала місце проживання опікуна, вперше це сталося за її участі в червні 2015 року.

До служби надійшла інформація про те, що дитина ОСОБА_8 відмовляється повертатися до опікуна. Вона із керівником виїхали за місцем мешкання родини, з метою з`ясування ситуації, оскільки подібних ситуацій раніше не було. З пояснень дитини було з`ясовано, що її карають, б`ють, а також інших дітей, за таких обставин вона категорично відмовлялася повертатися в родину.

Через декілька днів після цього, на місце мешкання опікуна приїжджала комісія районної адміністрації та запросили її та керівника служби для з`ясування відповідних обставин щодо покращення житлово-комунальних умов життя малолітніх дітей, які перебувають під опікою ОСОБА_5 . Під час даних подій було встановлено, що умови проживання були значно покращені, аніж під час візиту першого разу. Вона зазначила про те, що першого разу при візиті до місця мешкання опікуна умови, в яких проживали діти були в незадовільному стані. Відповідні дані були зазначені в акті обстеження житлово-комунальних умов. Під час візиту другого разу попередні умови життя було ліквідовано та подальші умови були належним чином придатні до життя.

- ОСОБА_53 пояснила щообвинуваченою ОСОБА_5 знайома особисто, оскільки проводила у її будинку ремонтні роботи у червні 2014 року, а саме шпаклювала стелю в кухні будинку на протязі 5 (п`яти) днів, однак робота залишилась незавершеною. Побутовий клей у даних цілях не застосовувала.

Під час перебування у будинку, діти були залякані та постійно виконували хатню роботу. Дівчинка по імені ОСОБА_29 вказала на те, що мати її карає та б`є.

Дітей описує як неохайних, підстрижених та брудних. Тілесних ушкоджень не побачила.

Оскільки між нею та ОСОБА_5 виникло непорозуміння, вона більше не приходила на територію домоволодіння.

Обставини щодо факту отруєння дитини клеєм їй невідомі.

- ОСОБА_54 працює на посаді начальника відділу оптимізації навчальних закладів сімейних форм виховання з 2021 року. До цього працювала в цій же організації.

Працювала в Запорізькому обласному центрі соціальних служб у якості тренера-викладача та познайомилася з ОСОБА_5 під час навчання останньої у 2014 році.

Процедура навчання відбувається після наступного: кандидат, який має намір стати опікуном або піклувальником для дитини звертається із пакетом відповідних документів до служби у справах дітей, служба в свою чергу після дослідження документів особи виїжджає до місця мешкання майбутнього опікуна або піклувальника, після чого складається акт обстеження житлово-комунальних умов, далі служба у справах дітей звертається із відповідним поданням до центру соціальних служб для проведення навчання у формі семінару-тренінгу для даної особи. Навчання відбувається за затвердженою програмою. Після успішного завершення особою відповідного навчання видаються довідка про проходження навчання та рекомендація особи бути кандидатом в опікуни (піклувальники). Дані документи передаються в службу у справах дітей.

- ОСОБА_55 працює на посаді директора Запорізького обласного центру соціальних служб (попер. назва «Запорізький обласний центр соціальних служб для сімей, дітей та молоді») з 2006 року по теперішній час.

Один з провідних напрямків діяльності центру є підготовка у формі навчань (в цілому 32 год.) майбутніх кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки та усиновлювачі за програмою, яка затверджена Міністерство соціальної політики. За результатами центр надає рекомендації щодо осіб службі у справах дітей. Передує навчанню подання від служби у справах дітей з пакетом особистих документів майбутніх кандидатів.

ОСОБА_5 проходила навчання в центрі та була рекомендована.

Обставини щодо смерті дитини їй не відомі.

- ОСОБА_56 працює в Запорізькому обласному центрі соціальних служб на посаді заступника директора з 2019 року, в даному центрі працює з 2003 року. Дана служба проводить навчання у формі семінару-тренінгу, осіб які вирішили стати опікунами чи усиновлювачами дитини, програма навчання є затвердженою. У 2013 році ОСОБА_5 проходила дане навчання, з метою підготовки як кандидата в опікуни, пройшовши навчання вона отримала довідку та рекомендацію.

З ОСОБА_5 знайома опосередковано. У 2016 році за запитом Міністерства соціальної політики на представників міської ради надійшла скарга від ОСОБА_5 щодо неправомірності відносно неї, за таких обставин у області була створена комісія, до складу якої входила вона, для здійснення акту обстеження житлових умов. На момент самого обстеження будь-яких порушень виявлено не було.

Іншого разу до центру звертався працівник прокуратури за інформацію щодо подій стосовно випадку, пов`язаного зі смертю дитини ОСОБА_5

- ОСОБА_57 працює на посаді психолога у Гуманітарній місії «Проліска» з червня 2022 року, до цього обіймала посаду психолога у Благодійному фонді «Нео».

З обвинуваченою ОСОБА_5 знайома. Працювала у благодійному фонді «Щаслива дитина» з 2012 року. Має відповідний сертифікат особи, яка може проводити тренінги за запрошенням соціальних служб. Однією з провідних складових підготовки кандидатів в опікуни або піклувальники полягало навчання навичкам взаємодії з дітьми сиротами, дітьми позбавленими батьківського піклування, протягом 3-х діб. Збирається група (приблизно 15 чоловік), в якій проводиться навчання кандидатів в опікуни або піклувальники, у якій проводяться тренінги, затвердженої форми, за результатами яких відповідним особам надаються рекомендації про включення до єдиної системи даних кандидата в опікуни та піклувальники та довідки про проходження тренінгу.

Обставини, щодо смерті дитини обвинуваченої ОСОБА_5 їй не відомі.

- ОСОБА_58 , працює на посаді вчителя у Комунальному Закладі «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 2 для дітей з особливими потребами» ЗОР з 1999 року.

Обвинувачену ОСОБА_5 знає у якості опікуна однієї з вихованок школи-інтернату.

У дитини ОСОБА_59 спостерігалася затримка психічного розвитку, навчалася вона на середньому рівні, часто дитина була неохайна.

Були непорозуміння із представником - опікуном дитини ОСОБА_5 під час навчання дитини у школі-інтернаті. Були усні незадоволення зі сторони матері до роботи персоналу, їжі, опалення та ін. Дитина завжди була контактна до появи опікуна. Після зустрічі з опікуном дитина стала замкнутою та збентеженою. ОСОБА_5 зранку привозила дитину до школи, а ввечері забирала. Будь-яких скарг на дитину до школи-інтернату не надходило.

Під час одного з щотижневих медичних оглядів дитини було з`ясовано та зафіксовано певні садни, синці та подряпини та тілі дитини. Пояснення дитини були «дитячими». У деяких працівників школи-інтернату виникали сумніви, щодо походження даних синців та подряпин, але ж будь-яких важелів впливу працівники школи-інтернату на опікуна не мають.

Особистого звернення дитини не було. Будь-яких скарг дитини на опікуна вона не чула.

Працівники школи-інтернату неодноразово виїжджали на місце мешкання опікуна з її малолітніми дітьми, також вона виїжджали у присутності служби у справах дітей, у присутності превентивної служби, з медичним працівником.

За час її роботи у закладі був випадок, коли адміністрація закладу вимушена була звертатися із відповідними поданнями до служби із захисту прав дитини: опікун дитини звинуватила працівників школи-інтернату у невиконанні їх професійних обов`язків, у зв`язку із травмуванням дитини (внутрішня черепно-мозкова травма). У працівників даний факт викликав підозру, оскільки дитина покидаючи школу на вихідні не мала будь-яких симптомів.

Після вилучення дитини у опікуна її передали в іншу сім`ю.

- ОСОБА_60 пояснив суду, що ОСОБА_61 йому знайома, оскільки він працював у школі-інтернат на посаді соціального педагога. Дитина навчалася з п`ятого класу. Опікун ОСОБА_5 приводила дитину до закладу регулярно та забирала її. Навчалася у міру своїх здібностей. Якщо дитина була відсутня на навчанні, то в обов`язок опікуна входило своєчасно повідомляти до закладу про причини відсутності дитини, однак траплялися випадки, коли ОСОБА_5 порушувала даний обов`язок. Обвинувачена ОСОБА_5 не завжди виконувала свої обов`язки опікуна, про дані випадки заклад освіти повідомляв до органу опіки та піклування, а саме до служби управління у справах дітей. Оскільки у працівників закладу був обов`язок патронажу вихованців закладу, він виїжджав на місце мешкання опікуна та малолітніх дітей, для дослідження житлово-побутових умов проживання дітей. Зазначає, що у будинку опікуна було чисто, прибрано, діти мали все необхідне для необхідного життя та отримання належного рівня освіти, будь-яких скарг від дітей на опікуна не чув. ОСОБА_5 описує як своєрідну людину. Вказує, що з нею була конфліктна ситуація, безпосередньо через травмування дитини.

Про обставини, пов`язані зі смертю дитини йому не відомо.

- ОСОБА_62 працює на посаді начальника відділу адміністративно-правової роботи районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району. Працює у районній адміністрації з 1991 року.

ОСОБА_5 була опікуном дітей. Служба у справах дітей ЗМР по Шевченківському району неодноразово запрошувалась на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Вона особисто перебуваючи у складі відповідної комісії у 2015-2016 році виїжджала за адресою мешкання опікуна - ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 .

05.06.2015 вона у складі комісії виїжджала за даною адресою, з метою огляду житлово-комунальних умов проживання малолітніх дітей в родині опікуна ОСОБА_5 . Витребувавши у опікуна документи на будинок, комісія оглянула житлово-комунальні умови проживання малолітніх дітей, та з огляду на таке, зазначила, що опікуном було створено усі належні умови проживання для дітей, зокрема наявність, меблів, відповідних кімнат для дітей, їжі та підручників для здобуття належного рівня освіти. Насамперед, діти відвідували дошкільні та навчальні заклади. У будинку було чисто та прибрано. Підстав щодо негайного відібрання дітей у опікуна комісія не засвідчила. Опікун перешкод під час спілкування спеціалістів (членів комісії) із дітьми не проявляла.

11.03.2016 вона у складі комісії знову виїжджала за вказаною адресою. Підставою для виїзду був лист Запорізької обласної державної адміністрації від 26.02.2016 щодо «вжиття заходів до опікуна ОСОБА_5 ». Під час огляду комісією будинку та умов проживання малолітніх дітей порушень виявлено не було. Комісія засвідчила придбаний опікуном транспортний засіб, 2005 року випуску, для використання за цільовим призначенням. У самому ж будинку комісія засвідчила придбаний опікуном комп`ютер та 3 (три) телевізори. У будинку було чисто.

03.09.2015 року вона у складі комісії виїжджала до місця мешкання опікуна та її малолітніх дітей на підставі скарги мешканців будинків мікрорайону з метою дослідження висвітлених у скарзі фактів. Дана скарга була анонімною (без ПІБ мешканців, а тільки з їх підписами) й взагалі, при спілкуванні із заявницею, остання вказала, що будь-якого відношення до даної скарги не має. Відповідне провадження було закрито.

- ОСОБА_63 працює на посаді голови Шевченківської районної адміністрації. До 2015 року обіймав посаду заступника голови Шевченківської районної адміністрації.

Обвинувачену ОСОБА_5 знає як опікуна малолітніх дітей.

Один раз виїжджав до будинку обвинуваченої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі листа служби управління у справах дітей ЗМР, з листа йшлася мова про те, що діти живуть в неналежних умовах, є ряд недоліків та ін. Прибувши на місце, комісія недоліків не зафіксувала. Членом комісії не був, акту не підписував, виїхав на місце по запрошенню служби. Особисто спілкувався з дітьми, скарг від них не було. Вони мали усе, для нормального життя.

На момент відвідування у будинку проживали 6 (шість) дітей, їх опікун, батько обвинуваченої, але він його не бачив.

Обставини щодо смерті дитини йому не відомі.

- ОСОБА_64 наразі мешкає у Республіки Польща, виїхала з України 28-29 лютого 2022 року. Має п`ятьох дітей: ОСОБА_65 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_66 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_67 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_68 ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_69 ІНФОРМАЦІЯ_12 . Наразі діти перебувають на території Польщі під опікою батьків ОСОБА_70 .

З обвинуваченою ОСОБА_5 знайома, оскільки троє її дітей знаходились під опікою ОСОБА_5 . Вдома у обвинуваченої ОСОБА_64 не була, в яких умовах жили її діти не бачила.

Діти мешкали разом із нею до 2012 року, потім її позбавили батьківських прав, через чисельну кількість кримінальних правопорушень та алкогольну залежність, після цього діти знаходилися у дитячому будинку, контактів з ними ОСОБА_64 не підтримувала.

ОСОБА_5 знайшла її самостійно, сповістила їй про виниклі обставини та допомогла повернути їй дітей, потім вони не бачились. Після повернення дітей, вони завжди перебували з нею. Зазначила, що її донька ОСОБА_71 не хотіла знаходитись у будинку опікуна та будь-яких психологічних розладів не мала.

Обставини щодо смерті дитини їй відомі.

За клопотанням прокурора в прядку ч.11 ст.615 КПК України в судовому засіданні досліджено хід і результати за участю матері ОСОБА_64 , педагога ЗНВК №63 ОСОБА_72 , психолога школи інтернат №2 ОСОБА_73 допиту малолітніх свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 13.07.2017, 21.07.2017 та 13.09.2017, які фіксувалися за допомогою технічних засобів відео фіксації, відповідно до яких:

- ОСОБА_9 повідомила що мешкає разом із мамою, батьком, двома сестрами та братом.

Як вона потрапила до сім`ї ОСОБА_74 вона не пам`ятає. Там вона більше дружила із дітьми: ОСОБА_29 та ОСОБА_30 . ОСОБА_75 більше проводила часу разом із ОСОБА_76 та ОСОБА_77 та приділяли їм більше уваги. Іноді вона ставила ОСОБА_78 та її сестер в кут, іноді била їх ременем за те, що вони її не слухали та не прибирали в кімнатах.

Щодо отруєння, то вона знає, що ОСОБА_79 випила клей, бо він був солодкий та вона взяла його в шафі у ванній кімнаті. Ніхто з інших дітей клей не пробував.

- ОСОБА_8 повідомила, що мешкає разом із мамою, батьком, двома сестрами та братом.

Як вона попала до сім`ї ОСОБА_74 вона не пам`ятає. Але пам`ятає, що ОСОБА_80 змушувала їх прибирати в будинку, а іноді на подвір`ї. Ставила дітей у кут, іноді била ременем за те, що її не слухали. Вона часто збігала від ОСОБА_81 , тому що вона її била. До ОСОБА_81 вона не хотіла повертатись та їй краще жити разом із мамою.

Щодо отруєння, то вона знає, що ОСОБА_79 випила клей. Ніхто з інших дітей клей не вживав. Чому клей пила ОСОБА_79 вона не знає.

- ОСОБА_7 що мешкає разом із мамою, батьком, двома сестрами та братом. Проживати в родині їй подобається.

Як вона попала до сім`ї ОСОБА_74 вона не пам`ятає. Але пам`ятає, що ОСОБА_80 добре відносилась тільки до ОСОБА_82 та приділяла їй більше уваги. ЇЇ та сестер змушувала прибирати в будинку, а іноді на подвір`ї. Іноді ОСОБА_80 била її та сестер ременем, ставила на в кут за те, що її не слухали.

Щодо отруєння, то вона знає, що ОСОБА_79 випила банку клею та померла. Банка знаходилася в шафі в ванній кімнаті. Ніхто з інших дітей клей не вживав. Цю банку клею давно придбала ОСОБА_80 , за допомогою якого ремонтували підошву на взутті. ОСОБА_79 таємно пила клей протягом тижня та казала, що він смачний.

Коли ОСОБА_80 побачила як ОСОБА_79 пила клей та відразу забрала його. Після того пройшло 2-3 дня та ОСОБА_82 стало зле.

Під час судового розгляду, за клопотанням прокурора сторона обвинувачення відмовилась від допиту інших свідків зазначених в реєстрі до обвинувального акту, у зв`язку з чим відмова була прийнята судом.

Судом були досліджені наступні письмові докази сторони обвинувачення.

Запис в ЄРДР від 18.11.2016 р. (т.3, а.с.111), згідно з яким до Єдиного реєстру досудових розслідувань внаслідок самостійного виявлення прокурором включені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 166 КК України. Приводом для цього слугувало встановлення факту смерті ОСОБА_12 через злісне невиконання матір`ю встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною. Розпочато кримінальне провадження за № 0000063.

Рапорт прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_83 від 18.11.2016 р. (т, 3, а.с. 112).

Постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 18.11.2016 р. (т. 3, а.с. 113).

Повідомлення про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 18.11.2016 р. (т. 3, а.с. 113 зворот).

Постанова про визначення територіальної підслідності кримінального провадження за СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 18.11.2016 р. (т. 3, а.с. 114).

Вказівки про проведення слідчих дій від 21.11.2016 р. (т. 3, а.с. 115-116).

Доручення про проведення досудового розслідування від 16.12.2016 р. (т. 3, а.с. 118).

Постанова про доручення здійснення досудового розслідування слідчій групі від 01.08.2017 р. (т. 3, а.с. 119).

Постанова про зміну складу слідчої групи від 04.08.2017 р. (т. 3, а.с. 120).

Постанова про визначення групи прокурорів від 16.08.2017 р. (т. 3, а.с. 121).

Постанова про продовження строку досудового розслідування від 29.09.2017 р. (т. 3, а.с. 135-143).

Лист КУ "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня" Запорізької обласної ради від 10.08.2016 р. про список лікарів, які лікували ОСОБА_12 (т. 3, а.с. 146-148).

План проведення досудового розслідування від 10.08.2017 р. (т. 3, а.с. 149-152).

Акт обстеження умов проживання від 03.06.2015 р. (т. 3, а.с. 160).

Акт обстеження умов проживання від 11.06.2015 р. (т. 3, а.с. 161).

Акт обстеження умов проживання від 12.06.2015 р. (т. 3, а.с. 162).

Акт обстеження умов проживання від 17.06.2015 р. (т. 3, а.с. 163).

Акт обстеження умов проживання від 11.09.2015 р. (т. 3, а.с. 164).

Акт обстеження умов проживання від 11.03.2016 р. (т. 3, а.с. 165-166, 179-181).

Лист КУ "Обласна клінічна психіатрична лікарня" від 22.12.2016 р. (т. 3, а.с. 168-169) щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про встановлення опіки над малолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 (т. 3, а.с. 173-177).

Витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 16.09.2015 (т. 3, а.с. 178).

Лист Шевченківської РВ поліції до районної адміністрації (т. 3, а.с. 182).

Лист районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо розгляду звернення ОСОБА_84 від 29.09.2015 (т. 3, а.с. 183).

Заява ОСОБА_84 від 24.09.2019 (т. 3, а.с. 183 зворот).

Листи районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо колективного звернення ОСОБА_84 та інших (т.3, а.с.184-187).

Колективний лист щодо порушення ОСОБА_5 прав дітей, складений ОСОБА_85 і підписаний особами без зазначення прізвищ і інших контактних даних, датований 05.09.2015 (т. 3, а.с. 188).

Лист служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 10.10.2017 у відповідь на запит слідчого (т. 4, а.с. 82).

Лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_12 від 23.02.2016 (т. 6, а.с. 114).

Протоколи і відеозаписи допитів малолітніх ОСОБА_9 (т. 8, а.с. 211-215), ОСОБА_8 (т. 8, а.с. 204-208), ОСОБА_86 (т. 8, а.с. 217-222).

Висновок судово-медичної експертизи № 687 від 22.03.2016 р. (т. 6, а.с. 116-123).

Висновок судово-медичної експертизи № 67/к від 28.02.2017 р. (т. 6, а.с. 78-111).

Висновок судово-медичної експертизи № 108/к від 07.12.2016 р. (т. 6, а.с. 126-159).

Судом також досліджені речові докази - засвідчені копії документів із особових справ ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Оцінка доказів та висновки суду щодо винуватості обвинуваченої.

Заслухавши пояснення обвинуваченої, свідків, захисника, доводи прокурора, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд, оцінивши у сукупності наявні у справі докази в порядку ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, в їх сукупності, прийшов до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ст.166 КК України не знайшло підтвердження, з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Як позначив Європейський суд з прав людини по справі "Капо проти Бельгії", в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений статтею 166 Кримінального кодексу України, який кваліфікується як: злісне невиконання батьками, опікунами встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Фактично обвинувачення ґрунтується на наступному: по-перше, на твердженні, що обвинувачена достовірно знала, що малолітня ОСОБА_12 «неодноразово вживала монтажний клей "Дракон", багаторазово залишала його на видимому місці, не вжила заходів для знаходження зазначеного клею у безпечному місці поза межами доступу малолітніх дітей, достовірно знаючи, що малолітня ОСОБА_12 , розвиваючись у неналежних умовах, неодноразово вживала його як їжу, замість їжі та солодощів, що в подальшому призвело до тяжких наслідків», по-друге, що обвинувачена не вжила заходів для своєчасного надання медичної допомоги своїй малолітній дочці ОСОБА_12 , і саме внаслідок цього настала смерть дитини.

Перше з припущень сторони обвинувачення спростовується показаннями самої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які вказали, що потерпіла вживала клей таємно і як тільки ОСОБА_5 дізналася про це, то забрала клей. Інших доказів, які би поза розумним сумнівом підтверджували факт обізнаності потерпілої про неодноразове вживання клею ОСОБА_12 та не перешкоджання цьому з боку обвинуваченої сторона обвинувачення не надала.

До того ж, зазначаючи про умисел обвинуваченої ОСОБА_5 щодо злісного невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за особами, стосовно яких встановлено опіку ( ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 ), та її дії відносно вказаних дітей, сторона обвинувачення не вказала в обвинувальному акті, які тяжкі наслідки настали від дій ОСОБА_5 відносно цих дітей. В даному випадку встановлення такого наслідку є обов`язковим, адже злочин, передбачений ст. 166 КК України, вважається закінченим з моменту настання тяжких наслідків. Єдиним тяжким наслідком, про який йдеться в обвинувальному акті, є смерть малолітньої ОСОБА_12 . Відомості про вчинення ОСОБА_5 будь-яких кримінальних правопорушень щодо її підопічних ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 до ЄРДР не вносилися, в матеріалах кримінального провадження такі відомості відсутні, а формулювання обвинувачення в цій частині не відповідає диспозиції статті 166 КК України.

Долучені стороною обвинувачення акти обстеження умов проживання від 03.06, 11.06, 12.06, 17.06, 11.09.2015 р., 11.03.2016 р. (т. 3, а.с. 160-166, 179-181), містять окремі зауваження уповноважених осіб щодо забезпечення опікуном потрібних дітям побутових умов, проте з них не слідує, що діти знаходилися в небезпечних умовах або, що умови проживання дітей створювали реальну загрозу їх здоров`ю чи життю, а тим більше призвели до тяжких наслідків. Не вбачається існування таких наслідків і зі змісту пояснень малолітніх ОСОБА_9 (т. 8, а.с. 211-215), ОСОБА_8 (т. 8, а.с. 204-208), ОСОБА_24 (т. 8, а.с. 217-222). До того ж інформація, зафіксована в цих актах суперечить показанням свідків ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 які показали, що умови проживання дітей були суттєвим чином покращені, вони мали все необхідне для життя, скарг від дітей не було тощо.

З матеріалів листування, яке відбувалося під час перевірки звернення ОСОБА_84 та інших громадян про насильство, яке нібито вчинялося ОСОБА_5 відносно її підопічних, вбачається, що насправді ОСОБА_92 ніяких подібних скарг не писала, тобто це звернення по суті є анонімним (т. 3, а,с. 182-188).

Засвідчені копії документів із особових справ ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтверджують перебіг оформлення документів про опіку і не містять будь-яких даних, які б стосувалися суті обвинувачення.

Суд приймає до уваги, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.08.2018 у справі № 335/14757/17 було задоволено позовну заяву ОСОБА_5 та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення за ст. 186 КУпАП відносно ОСОБА_5 . Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 у справі № 335/14757/17 зазначене рішення залишено без змін (том 8, а.с.159-165).

Суди надаючи оцінку доказам та фактичним обставинам справи зазначили, що на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення додано акти відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорозької ради, відповідно до яких: 08 лютого 2017 року обстеження умова проживання не відбулося у зв`язку із тим, що двері ніхто не відчинив; 13 квітня 2017 року о 16:35 год. обстеження умова проживання не відбулося у зв`язку із відсутністю вдома мешканців (або не бажання відчинити); 05 вересня 2017 року обстеження умова проживання не відбулося у зв`язку із тим, що потрапити до оселі не вдалося; 12 вересня 2017 року о 16:00 - 16:25 год. обстеження умова проживання не відбулося у зв`язку із відсутністю можливості потрапити до житла.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме через ненадання доступу посадовим особам відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради для здійснення контролю за утриманням, вихованням, проживанням та навчанням неповнолітніх дітей. Колегія суддів акцентує увагу на тому, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ненадання доступу для здійснення контролю за утриманням, вихованням, проживанням та навчанням неповнолітніх дітей повинна передувати свідома поведінка особи, направлена на перешкоджання посадовим особам виконувати свої управлінські функції.

Надані акти відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорозької ради, на думку колегії суддів, не визначають вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки не встановлюють обставин реальних дій ОСОБА_5 направлених на не допуск посадових осіб до житла.

Отже, суд вважає не доведеним у належний спосіб факту вчинення ОСОБА_5 будь-яких злочинних дій щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 .

В показаннях свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_32 , ОСОБА_93 , ОСОБА_17 , ОСОБА_51 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_88 , ОСОБА_99 , ОСОБА_90 та інших відсутня будь-яка інформація, що стосується фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_5 діяння, а саме злісного невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, а саме смерть ОСОБА_12 , що полягало «у багаторазовому залишенні дітей упродовж тривалого строку без будь-якого нагляду, системному ухиленні від виховання - безпідставному обмеженні у забезпеченні повноцінним харчуванням, одягом, іншими предметами першої необхідності».

Щодо обвинувачення ОСОБА_5 , а саме невжиття заходів для своєчасного надання медичної допомоги своїй малолітній дочці ОСОБА_12 , внаслідок чого настала її смерть.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 166 КК України полягає у злісному невиконання батьками, опікунами чи піклувальниками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, що спричинило тяжкі наслідки. В цій справі це наслідок у вигляді смерті дитини.

На наявність злісності вказує, насамперед, тривалість чи неодноразовість невиконання обов`язку, очевидна зухвалість винного, продовження ним своєї бездіяльності після заходів, вжитих органами влади чи окремими громадянами щодо припинення такої поведінки.

Постановою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду від 02 листопада 2021року у справі № 450/1146/14-к суд вказав на ознаки злісності діяння у разі невиконання обов`язків по догляду за дитиною, вказавши на тривалість, системність та багаторазовість. Так, злісність, як обов`язкова ознака злочину розкривається, зокрема, й через показники системності та тривалості.

Під час судового розгляду такі ознаки як тривалість, системність та багаторазовість в діянні (бездіяльності) ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження.

З показань обвинуваченої ОСОБА_5 слідує, що вона самостійно промила шлунок дитині, коли побачила як вона вживала клей. Ця інформація підтверджена показаннями медичних працівників, зокрема свідком ОСОБА_28 .

Коли промивання шлунку не допомогло, вона на власному автомобілі привезла дитину до медичної установи і повідомила чим отруїлася дитина. Ця інформація підтверджується показання медичних працівників, зокрема свідків ОСОБА_100 та ОСОБА_28 .

На момент звернення до медичної установи в перший раз дитина була хоча в важкому стані, але загрози її життю не було. Ця інформація підтверджується показаннями медичних працівників, зокрема свідків ОСОБА_101 , ОСОБА_28 , ОСОБА_102 , які показали, що дитина була в свідомості, активних скарг не виявляла, на момент огляду дитини безпосередню загрозу життю не було виявлено, стан дитини був середньої тяжкості, дитина чітко відповідала на питання.

З показань обвинуваченої слідує, що після огляду ОСОБА_12 лікарями, останні заспокоїли її, сказали, що дитину можна забирати додому і госпіталізацію не пропонували. Серед призначеного лікар сказав давати активоване вугілля та промивати шлунок. Ці показання обвинуваченої суперечать показанням медичних працівників, зокрема ОСОБА_103 , ОСОБА_28 , ОСОБА_104 , ОСОБА_46 , які зазначили, що мати відмовилася від госпіталізації ОСОБА_12 у присутності чергового педіатра та чергової медсестри, аргументуючи тим, що вдома є ще малолітні діти. Про даний факт зроблено відповідний запис у журналі приймального відділення.

Суд оцінюючи цей факт критично ставиться до показань свідків про відмову обвинуваченої від госпіталізації доньки. Так, сторона обвинувачення не надала суду безпосередньо в судовому засіданні дослідити цей доказ, а саме журнал приймального відділення, в якому мав би бути зроблений запис про відмову від госпіталізації. Натомість в матеріалах справи міститься лише фото-копія окремих його сторінок, долучена стороною захисту. При цьому, що в журналі сторінка із записом про відмову від госпіталізації вклеєна, нумерація сторінок змінена, шляхом замальовування коректором та подальшого нанесення нової нумерації.

З показань обвинуваченої ОСОБА_5 слідує, що всю ніч після повернення з лікарні, дитина була слабкою, а вранці 17 лютого біля 7 ранку у неї відкрилася блювота, після чого вона знов самостійно повезла дитину до обласної дитячої лікарні, що підтверджується показаннями медичних працівників, зокрема свідків ОСОБА_100 , ОСОБА_105 та ін.

Тобто, в обох випадках ОСОБА_5 за власною ініціативою, усвідомлюючи, що стан дитини не поліпшується, а навіть погіршується, привозила ОСОБА_12 до лікарні, сподіваючись на кваліфіковану допомогу. Весь час перебування дитини в лікарні була поряд з нею, пояснювала ймовірну причину отруєння, що підтверджується показаннями медичних працівників, зокрема свідків ОСОБА_103 , ОСОБА_100 , ОСОБА_105 , ОСОБА_28 , ОСОБА_106 та ін.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 687 від 22.03.2016 (т. 6, а.с. 116-123) смерть ОСОБА_107 настала ІНФОРМАЦІЯ_14 о 13 год. 20 хв. внаслідок отруєння невстановленою отруйною речовиною, що призвело до розвитку поліорганної недостатності. При цьому не виключено отруєння хімічними складовими клею "Дракон".

Суд розцінює цей висновок як об`єктивний, заснований на безпосередньому дослідженні експертом обставин смерті дитини.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 67/к від 28.02.2017 (т. 6, а.с. 78-111) існує прямий причинно-наслідковий зв`язок між токсичною дією речовин, що діяли в організмі ОСОБА_107 та настанням її смерті. Відмова від госпіталізації до багатопрофільного лікувального закладу унеможливила своєчасне реагування медичних працівників на клінічні прояви отруєння і, відповідно, призвела до того, що з моменту погіршення стану ОСОБА_12 (ніч з 16 на 17.02.2016) до моменту повторного звернення 09:35-09:50 17.02.2016, дитина знаходилася поза лікувальним закладом та фактично була позбавлена можливості отримання кваліфікованої медичної допомоги. Відмова від госпіталізації дозволила причинно-наслідковому зв`язку реалізуватися. Потрапляння дитини одразу (у вечірній час 16.02.2016) після первинного обстеження під нагляд спеціалістів багатопрофільного лікувального закладу (якими є КУ "Запорізька обласна клінічна дитяча лікарня", КУ "Запорізька міська багатопрофільна лікарня № 5") дозволили б ретельно дообстежити дитину на стаціонарному рівні, динамічно здійснювати моніторинг стану дитини та невідкладно вживати необхідні заходи медичного характеру, а, відповідно, і зменшити ризик смерті дитини. Невідкладне медичне втручання в момент виникнення клінічних проявів токсичної дії часто суттєво вплинули на перебіг та наслідки отруєння.

Згідно з висновком експертизи № 108/к від 07.12.2016 (т.6, а.с. 126-159) потрапляння дитини до лікарні у вечірній час 16.02.2016 р. дозволили б зменшити ризик смерті.

Суд критично ставиться до висновків експертизи № 67/к від 28.02.2017 та № 67/к від 28.02.2017 з наступних підстав.

Допитані в судовому засіданні медичні працівники, які приймали безпосередню участь у лікуванні померлої, пояснили, що на час першого звернення ОСОБА_5 до лікарні - 16.02.2017 - стан дитини не викликав занепокоєння. Дитина була в свідомості, адекватна, орієнтована у місці та часі. Потреби у екстреній або невідкладній медичній допомозі не було, розпізнати будь-які ознаки критичного стану у хворої було неможливо.

Аналогічні твердження містяться і у описовій частині висновку № 67/к від 28.02.2017.

З пояснень свідків ОСОБА_38 , ОСОБА_104 , ОСОБА_100 , вбачається, що випадок з ОСОБА_107 був складним, оскільки не було встановлено конкретний вид отруйної речовини. Передбачити розвиток захворювання і однозначно визначити стан хворої як критичний під час її надходження до лікарні не було можливим.

Свідок ОСОБА_38 пояснив зокрема, що офіційно встановити хімічну речовину не вдалося. Протоколів лікування даних випадків отруєнь від даної хімічної речовини не існує.

Свідок ОСОБА_43 пояснив зокрема, що засобів, які б могли абсорбувати отруту, яка викликала отруєння дитини на даний час не має.

Свідок ОСОБА_35 пояснив зокрема, що стан дитини на момент прибуття не викликав необхідності направляти її відразу до реанімації. Описує його як тяжкий, але контактний, дитина була при свідомості. Стан дитини почав погіршуватися вже у відділенні.

Висновки експертів також не сприймаються судом в якості беззаперечного доказу винуватості ОСОБА_5 з наступних підстав.

Експерт не вправі встановлювати юридично значущий причинно-наслідковий зв`язок між діями особи та їх наслідками, оскільки це є прерогативою слідчого, прокурора або суду.

Роль експерта - надавати науково обґрунтовані висновки в межах своєї компетенції, тобто досліджувати фактичні обставини справи та надавати відповіді на питання, що потребують спеціальних знань.

Експерт може висловити думку щодо зв`язку між певними явищами (наприклад, впливу ушкоджень на смерть потерпілого), що, власне, і було зроблено у тексті висновку № 67/к.

Висновок експерта є самостійним процесуальним джерелом доказів, яке не має ніяких переваг у доказовому значенні перед іншими процесуальними джерелами. Він підлягає ретельній перевірці й оцінці на загальних підставах.

В даному випадку висновки експертиз суперечать іншим встановленим у справі обставинам і мають характер припущень.

На підставі пояснень свідків ОСОБА_108 , ОСОБА_34 , ОСОБА_109 у співставленні з даними, викладеними в експертних висновках, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 ознак недбалого ставлення до здоров`я дитини, яке б знаходилося в прямому причинному зв`язку з трагічним наслідком - смертю дитини, а відтак і ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України.

Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок постановляється судом у випадках, передбачених ст.ст.284 та 373 КПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Тому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_5 необхідно виправдати в інкримінованому їй злочині з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.373 КПК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захист відносно ОСОБА_5 не обирався.

З урахуванням положень ч.2 ст.124 КПК України суд вважає, що судові витрати по цьому провадженню необхідно покласти на рахунок держави, оскільки ці витрати стягуються тільки при постановленні обвинувального вироку.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368,370-371,376,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.166 КК України, та виправдати її на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення нею вказаного кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази: засвідчені копії документів із особових справ ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - зберігати в матеріалах судової справи.

Судові витрати по кримінальній справі віднести на рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1