Провадження 1-кс/127/5180/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, за відсутності фіксації судового розгляду технічними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання детектива ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що підрозділом детективів ТУ БЕБ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000239 від 14.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 3-4 кварталу 2023 року, без проведення передбаченої чинним законодавством України процедури електронної системи публічних закупівель Prozorro, відповідальними посадовими особами в/ч НОМЕР_1 укладено договори закупівлі безпілотних літальних апаратів з фізичними особами підприємцями.

Відповідно до результатів проведення слідчих дій встановлено, що господарська діяльність вищевказаних ФОП має ознаки «фіктивності», оскільки зареєстровані із внесенням неправдивих відомостей до реєстраційних документів без наміру здійснювати підприємницьку діяльність. Отже, в результаті не належного виконання зазначених договорів наявні факти привласнення бюджетних коштів у великих розмірах.

В ході допиту громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що договори із військовою частиною НОМЕР_1 не підписували, з посадовими особами вказаної військової частини ніколи не зустрічались, в представлених документах із постачання квадрокоптерів DJI Mavic 3T в адресу військової частини НОМЕР_1 нанесені не їх підписи, банківські рахунки ними не відкривались, господарською діяльністю не займались, фізичною особою-підприємцем не реєструвались.

Також встановлено, що за адресами проживання та реєстрації осіб, які причетні до вчинення злочину, а також в автомобілях, що перебувають у них в користуванні, знаходяться речі, предмети та оригінали первинних документів, які можуть свідчити про вчинення даного злочину.

17.04.2025 відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2025 № 127/8532/25 проведено обшук в автомобілі, що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: в автомобілі марки AUDI A7, д. н. з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , під час якого виявлено та вилучено наступне:

- Мобільний телефон марки I-Phone, чорного кольору, із сім картою з номером НОМЕР_4 , без зовнішніх характеризуючих ознак,

- Договір №1 від 15.03.2024 року про надання волонтерської допомоги між ОСОБА_7 та БО «БФ «Вільна незалежна Україна» на 2 арк.,

- Посвідчення волонтера № 1 від 15.03.2024 року, видане БО «БФ «Вільна незалежна Україна» видано на ім`я ОСОБА_7 ,

- Копія довідки військово-лікарської комісії, видана на ім`я солдата ОСОБА_7 , від 16.07.2024 року № 115/614 на 1 арк.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Із ст. 98 КПК України вбачається, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Таким чином в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені 17.04.2025 під час проведення обшуку в автомобілі, що належить ОСОБА_7 марки AUDI A7, д.н.з. НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 речі, предмети та документи.

17.04.2025 постановою старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_3 вилучені 17.04.2025 під час проведення обшуку в автомобілі, що належить ОСОБА_7 марки AUDI A7, д. н. з. НОМЕР_2 , речі, предмети та документи визнано речовими доказами.

Положеннями чинного Кримінального процесуального кодексу України прямо передбачено таку підставу накладення арешту на майно як збереження речових доказів.

Накладення арешту на вилучені речі, предмети та документи не призведе до зупинення або надмірного обмеження діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, детектив просив слідчого суддю клопотання задовольнити.

Детектив в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи, що вищезазначене майно являється джерелом доказів, при дослідженні яких необхідно буде встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також в подальшому виникне необхідність у проведенні ряду експертиз, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які вилучені 17.04.2025, під час проведення обшуку в автомобілі, що належить ОСОБА_7 марки AUDI A7, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки вони мають значення речового доказу та доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 17.04.2025 в ході проведення обшуку в автомобілі, що належить ОСОБА_7 марки AUDI A7, р/н НОМЕР_2 , а саме:

- Мобільний телефон марки I-Phone, чорного кольору, із сім картою з номером НОМЕР_4 , без зовнішніх характеризуючих ознак,

- Договір №1 від 15.03.2024 року про надання волонтерської допомоги між ОСОБА_7 та БО «БФ «Вільна незалежна Україна» на 2 арк.,

- Посвідчення волонтера № 1 від 15.03.2024 року, видане БО «БФ «Вільна незалежна Україна» видано на ім`я ОСОБА_7 ,

- Копія довідки військово-лікарської комісії, видана на ім`я солдата ОСОБА_7 , від 16.07.2024 року № 115/614 на 1 арк.

Виконання ухвали доручити старшому детективу Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя