Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6938/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/417/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду в м.Житомирі судове провадження №295/6938,25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2025 року, якою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернуто особі, яка її подала,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду скарги по суті. Вважає, що ухвала не відповідає вимогам КПК України. Вказує, що слідчій суддя самовільно змінив вимоги скарги, порушив вимоги ч.1 ст.303 та ст.214 КПК України та надав незаконне тлумачення положень КПК України. Вважає, що відповідно до ч.1 ст.306 КПК України вона правильно звернулась до місцевого суду за місцем свого проживання, а суддя в ухвалі не роз`яснив до якого суду вона може звернутися.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира зі скаргою на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 13.05.2025. В обгрунтуванні скарги заявник зазначила, що вказану заяву вона направила на адресу Офісу Генерального прокурора 13.05.2025 року, в який просила внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 364, 366, 367, 375 КК України, згідно ст. 214 КПК України, у зв`язку з порушенням її цивільних прав при розгляді справи Касаційним цивільним судом Верховного Суду та розпочати досудове розслідування, а також визнати її потерпілою в кримінальному провадженні. Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення слідує, що заява ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень згідно ст. 214 КПК України надійшла до Офісу Генерального прокурора 19.05.2025 року, проте витягу про внесення відомостей до ЄРДР вона не отримала. Тому ОСОБА_6 просила слідчого суддю поновити процесуальний строк для подання скарги та зобов`язати прокурора Офісу Генерального прокурора внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення Касаційного цивільного суду Верховного Суду, які кваліфікуються за ст. 364, 366, 367, 375 КК України та розпочати досудове розслідування.

Повертаючи скаргу ОСОБА_5 слідчий суддя зазначив, що у зв`язку із тим, що Офіс Генерального прокурора розташований у Печерському районі міста Києва (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011), а як вбачається зі змісту скарги оскаржується бездіяльність саме указаного суб`єкту, скарга не підлягає розгляду в Богунському районному суді м. Житомира.

В судове засідання апеляційного суду прокурор та ОСОБА_5 не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду. ОСОБА_5 просила проводити апеляційний розгляд у її відсутності, про що зазначила і в апеляційній скарзі. Від прокурора клопотань про відкладення розгляду не надходило.

Враховуючи, що участь зазначених осіб не є обов`язковою в апеляційному розгляді, колегія суддів вважає можливим проводити апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора може бути повернута у випадках, зокрема, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч. 1 ст. 306 КПК України). Отже, скарги на бездіяльність уповноважених осіб щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчій суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що скарга заявника на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, після отримання заяви, не підлягає розгляду в Богунському районному суді м.Житомира, оскільки Офіс Генерального прокурора, який розташований в м.Києві по вул. Різницька, 13/15, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

Доводи апелянта про те, що повернення скарги порушує її право на доступ до правосуддя, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Саме така позиція викладена у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі».

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що слідчім суддею самовільно змінено вимоги скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не впливають на правильність висновків слідчого судді, тим більше, що вимоги ОСОБА_5 в будь-якому випадку регулюються п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Посилання апелянта на те, що слідчій суддя в ухвалі не роз`яснив до якого суду вона може звернутися із даною скаргою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчім суддею чітко зазначено, що Офіс Генерального прокурора, який розташований в м.Києві по вул. Різницька, 13/15, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 404, 406, 422 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27 травня 2025 року, якою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, повернуто особі, яка її подала - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :