УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 вивчивши матеріали заяви ОСОБА_2 про системне порушення статей 214, 303, 309 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадження Шевченківського районного суду м. Києва, в порядку ст.303 КПК України, надійшлазаява ОСОБА_2 про системне порушення статей 214, 303, 309 КПК України з боку Печерського районного суду м. Києва, а також бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Києві щодо внесення відомостей до ЄРДР.

В зазначеній заяві/клопотанні ОСОБА_2 просить постановити ухвалу, якою надати належну оцінку обставинам подвійного розгляду скарги на одну і ту саму постанову Офісу Генерального прокурора України, що може свідчити про зловживання процесуальними правами та підрив засад судочинства, встановити чи було фактично зареєстровано ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 , від 23.05.2025 у підсистемі ЄСІТС, а також чи внесено її до Єдиного державного реєстру судових рішень. Також заявник просить суд визнати цю заяву офіційним повідомленням про кримінальне правопорушення з ознаками фальсифікації судового провадження, перевищення повноважень, службового підроблення та втручання в роботу автоматизованої системи документообігу (ЄСІТС) та зобов`язати Територіальне управління ДБР у м.Києві внести відповідні відомості до ЄРДР та невідкладно розпочати досудове розслідування в установленому законом порядку.

Вивчивши матеріали заяви, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по скарзі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а саме:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

3) рішення слідчого, дізнавача, про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача, про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Так, визначені у ч.1 ст.303 КПК України положення щодо можливості оскарження конкретних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, не дають жодних підстав для різного (неоднозначного) їх тлумачення.

Як вбачається зі змісту заяви/клопотання ОСОБА_2 , яке надійшло на розгляд слідчому судді, ОСОБА_2 фактично звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про кримінальне правопорушення.

При цьому, ОСОБА_2 просить слідчого суддю, постановити ухвалу, якою надати належну оцінку обставинам подвійного розгляду скарги на одну і ту саму постанову Офісу Генерального прокурора України, що може свідчити про зловживання процесуальними правами та підрив засад судочинства, встановити чи було фактично зареєстровано ухвалу слідчого судді ОСОБА_3 , від 23.05.2025 у підсистемі ЄСІТС, а також чи внесено її до Єдиного державного реєстру судових рішень, визнати цю заяву офіційним повідомленням про кримінальне правопорушення з ознаками фальсифікації судового провадження, перевищення повноважень, службового підроблення та втручання в роботу автоматизованої системи документообігу (ЄСІТС) та зобов`язати Територіальне управління ДБР у м.Києві внести відповідні відомості до ЄРДР та невідкладно розпочати досудове розслідування в установленому законом порядку.

Отже, ОСОБА_2 по суті звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст.214 КПК України.

При цьому, згідно зі змісту ст.214 КПК України, саме слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, з аналізу наведених норм закону вбачається, що з заявою про вчинення кримінального правопорушення особі, яка хоче повідомити про такий злочин, необхідно звертатися до правоохоронного органу, який в свою чергу приймає такі заяви та здійснює їх реєстрацію, а також за наявності відповідних підстав здійснює досудове розслідування викладених у заяві обставин.

Водночас слідчий суддя не розглядає безпосередньо заяви про вчинення кримінального правопорушення та не наділений правом на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Натомість слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та відповідно до положень ст. 303 КПК України розглядає скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, дізнавача, зокрема і щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим, як вбачається зі змісту наявних у слідчого судді матеріалів, ОСОБА_2 фактично подається безпосередньо до суду заява про вчинення кримінального правопорушення, а отже за своєю суттю таке звернення не є оскарженням бездіяльності слідчого, прокурора, дізнавача в порядку, передбаченому ст.303 КПК України до слідчого судді.

Так, частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи те, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений положенням ч. 1 ст.303 КПК України, є вичерпним, а зі змісту заяви/клопотання ОСОБА_2 вбачається, що останній фактично звертається з заявою про вчинення кримінального правопорушення, розгляд якої не передбачений положеннями ст. 303 КПК України та знаходиться поза межами повноважень слідчого судді, а тому слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 24, 26, 214, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА :

Відмовити у відкритті провадження за заявою/клопотанням ОСОБА_2 .

Матеріали заяви повернути ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1