Дата документу 12.05.2025
Справа № 334/3751/25
Провадження № 1-кс/334/1252/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2025 року м. Запоріжжя

Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене із прокурором Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно оголошеного у міжнародний розшук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимому,

який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та додані до нього матеріали кримінального провадження №0000175 від 07.03.2024 року,

установив:

ОСОБА_7 , підозрюється у тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією на посаді водія 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 жовтня 2023 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитись від проходження військової служби, не з`явився з щорічної відпустки до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби, тобто ОСОБА_7 підозрюється у дезертирстві, тобто нез`явленні з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

25 лютого 2025 року о 20 год. 46 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та актом службового розслідування, проведеного посадовими особами військової частини НОМЕР_1 за фактом нез`явлення на службу після основної відпустки солдатом ОСОБА_7 , а також іншими матеріалами кримінального провадження, які як самі по собі, так і в сукупності з іншими доказами містять відомості як доказ факту та обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Однак через невстановлене місцезнаходження останнього, повідомлення про підозру направлено за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , командиру військової частини НОМЕР_2 , також письмове повідомлення про підозру вручене під підпис голові ОСББ ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та захиснику ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 25.02.2025 № 003-280000647. Крім цього повідомлення про підозру ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України шляхом електронного листування на мобільний номер телефону НОМЕР_3 , який зареєстрований на дружину останнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в інтегрованій міжвідомчій системі «Аркан» підозрюваний ОСОБА_7 , 17.10.2023 через н.п. Грушів, Яворівського р-ну., Львівської обл., Україна, виїхав до території Польщі за допомогою автомобіля з д.н.з. НОМЕР_4 , та до теперішнього часу державний кордон у зворотному напрямку не перетинав, тобто своїми діями ухиляється від слідства та суду, чим допускає тяганину у прийнятті відносно нього процесуальних рішень.

З урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває за межами України, 10.03.2025 слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , із погодженням з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_13 , винесено постанову про зупинення кримінального правопорушення, у зв`язку з тим, що підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук та постанову про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.

В ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , може здійснити дії, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлені волі від п`яти до дванадцяти років, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 , не має стійких соціальних зв`язків та не має офіційного джерела доходу, що може сприяти нез`явленню останнього за викликом слідчого, прокурора та суду;

2) Незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_7 в подальшому може як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а саме на ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 оскільки останні проходять службу в одній військовій частині з підозрюваним, та на ОСОБА_11 . Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний вчиняючи злочин, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати завдання, що тягне за собою перекладення його обов`язків на інших військовослужбовців, збільшення навантаження на них та посилення загрози їхньому життю. Такі дії ОСОБА_7 , вже є опосередкованим посяганням на життя та здоров`я інших військовослужбовців та фактичним висловленням байдужості до їх безпеки на користь власного страху. З огляду на це, а також те, що підозрюваному загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Прокурор підтримав у судовому засіданні клопотання з підстав, викладених вище.

Захисник ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання, вказавши на те, що вона не мала змогу погодити правову позицію із своїм підзахисним, оскільки не мала з ним конференційної бесіди. Захисник вказала на те, що клопотання в частині наявності ризиків обґрунтовано припущеннями органу досудового слідства, а тому задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення учасників та дослідивши надані суду докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, враховує, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання, які повинні вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікації її дій, а лише на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

У даному випадку слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри, яка підтверджується наданими суду матеріалами.

Частиною другою статті 183 КПК України визначено виключні випадки у яких до особи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 переховується від органів досудового слідства та наразі оголошений у міжнародний розшук..

Отже, матеріали провадження дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора стосовно існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості вчинення підозрюваним інших злочинів, адже долучені до клопотання матеріали свідчать про відсутність джерел доходів підозрюваного.

Таким чином, клопотання прокурора є обґрунтоване і доведене, а обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на цьому етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Обставин, які б вказували на неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, не встановлено.

На підставі ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 176-178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1