ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 24 листопада 2024 року під №0001534, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого загальну середню освіту, неодруженого, на утриманні непрацездатних осіб не маючого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останні рази:

- 05 грудня 2024 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням на 1 рік;

- 12 лютого 2025 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185, ст. ст. 71, 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 11 березня 2025 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 повторно, в період дії воєнного стану, 23 листопада 2024 року, у нічний час доби, знаходячись біля будинку №58, розташованого на вул. Ярослава Мудрого в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, побачивши автомобіль «Мерседес Віто», р/н НОМЕР_1 , упевнившись в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, за допомогою фомки відчинив задні бокові двері, після чого таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав майно, яке знаходилось в салоні автомобіля та яке належало ОСОБА_6 , а саме автомобільний компресор «Торф» вартістю 1256,61 грн., набір ключів в кейсі «Toрtul» вартістю 4691,30 грн., домкрат гідравлічний «WINSO» (без визначення вартості), підсилювач напруги «Power Inverter» потужністю 5000W, вартістю 2498,30 грн. та тепловізор «Пульсар» (без визначення вартості), після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 8446,24 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

У кримінальному провадженні 14 квітня 2025 року між прокурором та обвинуваченим у присутності його захисника відповідно до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, при цьому сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням при цьому ч. 4 ст. 70 КК України та на призначення обвинуваченому остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2025 року, у виді5 років та 2 місяців позбавлення волі, а з боку потерпілого була надана письмова згода на укладення такої угоди, з умовами якої потерпілий ознайомлений.

Відповідно до положень ст. 474 КПК України розгляд угоди, досягнутої під час досудового провадження, проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження, відсутність яких не є перешкодою для розгляду.

Обвинувачений пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Його захисник не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор уважала, що відсутні підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, просила постановити вирок за укладеною угодою.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу за його відсутності, про що надав відповідну письмову заяву.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Потерпілий надав письмову згоду на укладення такої угоди, з умовами якої ознайомлений.

Також установлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови в затвердженні угоди, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 квітня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2025 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.03.2025 року з 12 грудня 2024 року.

Після набрання вироком законної сили, речові докази документи на викрадене майно з автомобіля «Мерседес Віто», р/н НОМЕР_1 , яке належало ОСОБА_6 ? зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7