Справа № 602/511/25
Провадження № 1-кп/602/98/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000079 від 19.04.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

в с т а н о в и в :

Згідно з вимогами п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян.

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Разом з тим, ОСОБА_4 у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з бойовими припасами, вчинив їх незаконне придбання, носіння та зберігання за наступних обставин.

Так, в середині квітня 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання бойових припасів, посягаючи на громадську безпеку, безоплатно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи та привіз до свого помешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , боєприпас, а саме гранату Ф-1 із запалом до неї, де незаконно зберігав її до 19.04.2025 року.

19.04.2025 року приблизно в обідню пору доби ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи протиправно, незаконно переніс вказаний боєприпас, а саме гранату Ф-1 із запалом до неї, до помешкання своєї матері - ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де розпочав поводити себе агресивно та демонструвати вказаний боєприпас.

Надалі, 19.04.2025 року під час проведення огляду житлового будинку ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний боєприпас, а саме гранату Ф-1 із запалом до неї, виявлено та вилучено.

Окрім цього, згідно з вимогами п. 1 додатку № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна» зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси не може перебувати у власності громадян.

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

Разом з тим, ОСОБА_4 у порушення вимог вказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням з вибуховими речовинами, вчинив їх незаконне придбання, носіння та зберігання за наступних обставин.

Так, в середині квітня 2025 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, протиправно, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання вибухових речовин, посягаючи на громадську безпеку, безоплатно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи та привіз до свого помешкання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вибухову речовину гексоген, вагою 504,37 грам, де незаконно зберігав її до 30.04.2025 року.

Надалі, 30.04.2025 року під час проведення обшуку житлового будинку ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , вибухову речовину - гексоген, вагою 504,37 грам, виявлено та вилучено.

Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю і в судовому засіданні пояснив, що дійсно в середині квітня 2025 року, коли він перебував на службі, йому сказали терміново збиратися і їхати у відпустку. Він взяв свій рюкзак і поїхав. Коли він приїхав до місця свого проживання в с.Верещаки Кременецького району Тернопільської області, то в рюкзаку побачив гранату, яку залишив і в подальшому хотів повернути у військову частину. Дану гранату також побачила його мама, яка в подальшому після сварки подзвонила працівникам поліції і повідомила про її наявність. Гексоген зберігався в нього вже десь на протязі 4-5 років і він думав, що це карбід. В даний час він жаліє про вчинене, щиро кається і більше такого робити не буде.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.263 КК України, як за ознаками придбання, носіння та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

Обираючи міру та визначаючи розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, і приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, суд враховує також і інші конкретні обставини справи, наявність пом`якшуючих покарання обставин, особу винного, який є військовослужбовцем, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання та місцем несення служби, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, на обліках в лікарів психіатра чи нарколога не перебуває, і приходить до висновку, що всі вищеназвані обставини впливають на характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і суд вважає, що вони дають підстави для застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі без його ізоляції від суспільства.

Крім того, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, відповідно до ст.76 КК України, на нього слід покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

По справі проведено судові експертизи, за які із обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути в користь держави процесуальні витрати на відшкодування витрат за проведення експертиз залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної експертної установи.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Крім цього, слід змінити раніше обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти негайно, в залі суду, з покладенням відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на нього відповідних обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 375 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та з покладенням відповідно до п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення:

-судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/120-25/5035-ВТХ від 24.04.2025 року в сумі 3565 гривень 60 копійок;

-судової вибухо-технічної експертизи №СЕ-19/120-25/6181-ВТХ від 23.05.2025 року в сумі 3565 гривень 60 копійок;

-експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/120-25/5498-ФХВР від 13.05.2025 року в сумі 2734 гривні 20 копійок.

Змінити раніше обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з-під варти негайно, в залі суду, з покладенням відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на нього до 14 серпня 2025 року включно наступних обов`язків, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із Кременецького району Тернопільської області без дозволу суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Зарахувати у термін відбування призначеного судом покарання строк перебування ОСОБА_4 в умовах попереднього ув`язнення, а саме з 19 квітня 2025 року по 16 червня 2025 року.

Речові докази по справі, а саме:

-стерлінг, що поміщено в поліетиленовий пакет білого кольору з пломбою В450136, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, передати на Збройні Сили України для подальшого використання;

-первинне упакування, яке поміщено до паперового конверту, опечатано печатками «Для пакетів №110» та зіп-пакет прозорий, який поміщено до паперового конверту, опечатано печатками «Для пакетів №110», які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000079 від 19.04.2025 року.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_7