Провадження № 1-кс/344/4611/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невизнання потерпілим та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій просить визнати противоправними бездіяльність та дії слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 при розслідуванні кримінального провадження №0002351 від 01.09.2024 р.; зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 невідкладно визнати його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Вимоги скарги мотивує тим, що, незважаючи на його заяву про вчинення кримінального правопорушення по матеріалах кримінального провадження від 01.09.2024р. №0002351, а також повторне звернення з цього приводу за вх. № М-3488, його всупереч вимогам ст. 55 КПК України не визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні, тим самим грубо порушено його процесуальне право, передбачене КПК України.

ОСОБА_3 подав заяву про розгляд скарги без його участі, в якій він вимоги скарги підтримав.

Слідча подала заяву про розгляд скарги без її участі, в якій проти вимог скарги заперечила, просила в задоволенні скарги відмовити. Надала матеріали кримінального провадження №0002351 від 01.09.2024 року.

Відповідно до частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Проаналізувавши пояснення скаржника та слідчого, дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як встановлено слідчим суддею, в провадженні слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження №0002351 від 01.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0002351 від 01.09.2024 року заявлено клопотання про залучення його в якості потерпілого в даному кримінальному провадженні (заява про вчинене кримінальне правопорушення від 07.08.2024 року та заява від 16.12.2024 року (містяться в матеріалах кримінального провадження).

Листом від 28.12.2024 року №51423-2024 слідча СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повідомила ОСОБА_3 про те, що слідчим вивчаються матеріали кримінального провадження та обставини, викладені в заяві про вчинення кримінального правопорушення. У разі визнання заявника потерпілим, відповідна пам`ятка про права та обов`язки буде надана йому у встановленому порядку.

Вважаючи вищевказану бездіяльність щодо невизнання потерпілим протиправною, ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою про визнання її протиправною та зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні.

Порядок залучення потерпілого у кримінальному провадженні врегульовано статтею 55 КПК України.

Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (частини 1-3 статті 55 КПК України).

Згідно з частиною 5 статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до частини 3 статті 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

У даному кримінальному провадженні, обидві заяви ОСОБА_3 залишилися без належного процесуального розгляду слідчою, яка, у випадку відмови у визнанні потерпілим повинна була винести відповідну постанову.

Натомість, фактичну відмову у визнанні заявника потерпілим оформлено у вигляді листа слідчої від 28.12.2024 року, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Жодної мотивації лист слідчої від 28.12.2024 року щодо невизнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні не міститься.

Посилання слідчої на те, що матеріали кримінального провадження вивчаються, враховуючи час внесення відповідних відомостей до ЄРДР (01.09.2024 року) є неприпустимими.

Отже, слідчий суддя вбачає підстави для зобов`язання слідчої розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0002351 від 01.09.2024 року з прийняттям відповідного процесуального рішення.

Щодо вимоги про зобов`язання слідчого прийняти конретне позитивне рішення визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, слідчий суддя зауважує на таке.

В силу вимог ст. 55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим.

При цьому винесення окремої постанови слідчим про визнання заявника потерпілим кримінально-процесуальним законом не вимагається.

Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, «…КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки».

Отже, зобов`язання слідчу вчинити конкретну дію визнати заявника потерпілою на даному етапі є передчасним, оскільки при належному розгляді заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим слідчий зобов`язаний враховувати вимоги КПК України, а його рішення повинно бути законним та мотивованим.

Щодо вимоги скарги про визнання протиправною бездіяльності та дій слідчої слідчий суддя зауважує на відсутності такої форми захисту прав заявника відповідно до положень частини 2 статті 307 КПК України.

Винесення окремої ухвали, як про це міститься в прохальній частині скарги, є правом слідчого судді, яке реалізовується ним за наявності для цього відповідних правових підстав. На даний час слідчий суддя не вбачає підстав для вжиття такого заходу.

Проаналізувавши матеріали скарги, вимоги чинного законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку про часткову обґрунтованість скарги та знаходить підстави для її задоволення частково.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до статті 55 КПК України, керуючись ст.ст. 22, 26, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невизнання потерпілим та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області у кримінальному провадженні №0002351 від 01.09.2024 р. розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0002351 від 01.09.2024 року з прийняттям відповідного процесуального рішення.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 30 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1