Провадження №1-кс/127/7275/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці (Вінницького р-ну Вінницької обл.), громадянина України, із вищою освітою, працюючого на посаді водія в ТзОВ «ОПТ-ЛАЙН», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000574від 01.04.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що31.03.2025, біля 16 години 20 хвилин, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «MAN», моделі «TGL 8.180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Максима Шимка, в м.Вінниці, в напрямку вул. Левка Лук`яненка, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, неподалік від буд. 7А, по якому справа-наліво, по ходу руху автомобіля, перетинала проїзну частину пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надав переваги у русі останній, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, в результаті чого, з необережності, що виразилося у кримінально протиправній самовпевненості, здійснив наїзд на потерпілу.

Після первинного контакту з автомобілем марки «MAN», моделі «TGL 8.180», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пішохода ОСОБА_7 відкинуло на смугу зустрічного руху, де був здійснений повторний наїзд на неї автомобілем марки «FORD», моделі «FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась по зустрічній смузі руху, в напрямку вул. Немирівське шосе.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма (синці, садна та рана на голові, крововиливи в м`які покрови голови, забій речовини правої півкулі мозочка), закритої тупої травми грудної клітки (синець грудної клітки, множинні крововиливи в м`які тканини грудної клітки, переломи грудини з крововиливом у клітковині переднього середостіння, множинні переломи ребер з обох сторін по дікількох анатомічних лініях, множинні забої та розриви обох легень з формуванням двобічного гемопневмотораксу, багатоуламковий перелом правої лопатки, переломи остистих відростків 4-7 грудних хребців, закритої тупої травми живота (розриви правої долі печінки з формуванням гемоперитоніуму, багатоуламковий перелом лобкової кістки з обох сторін, розрив лобкового симфізу та розрив крижово-клубового з`єднання зліва, крововиливи в клітковині заочеревинного простору), множинні синці обох передплічь та лівого стегна. Сполучна травма тіла, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_7 настала від отриманої сполучної травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_7 є причинний зв`язок.

Також, відповідно до висновку комплексної судової інженерно-транспортної та фототехнічної експертизи «…Швидкість руху автомобіля марки «MAN TGL 8.180» реєстраційний номер НОМЕР_1 перед моментом ДТП становила 58,2 +_ 2,2 км/год; Наїзд автомобілямарки «MAN TGL 8.180» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 стався на проїзній частині вул. М.Шимка, на смузі руху в напрямку Л.Лукянека, в межах горизонтальної розмітки 1.14.1 «Зебра». Наступний наїзд автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_7 стався на проїзній частині вул. М.Шимка, на смузі руху в напрямку вул.Немирівське шосе. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля марки «MAN TGL 8.180» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України. Невідповідність вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України в діях водія ОСОБА_6 , з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди». В даній дорожній обстановці, водій автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 у разі виникнення небезпеки для руху не уникнула наїзду на пішохода навіть за умови застосування екстреного гальмування, тобто в її діях не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено, що:

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.»;

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищевикладене, органом досудового розслідування було зібрано достатньо доказів для обґрунтованого повідомлення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

02 червня 2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 31.03.2025; висновком судово-медичної експертизи № 354 від 28.05.2025; висновком комплексної судової інженерно-транспортної та фототехнічної експертизи; показами підозрюваного ОСОБА_6 ; показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; показами потерпілої ОСОБА_10 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

При обранні запобіжного заходу враховується тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Підставою для обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стали: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює невідворотність настання кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, у зв`язку із чим може почати переховуватись від органів досудового розслідування та суду, спробувати незаконно впливати на потерпілу та свідків у провадженні, а також може спробувати перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані потерпілій. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Окрім того обрання будь-якого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на свідків.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 також може спробувати залишити межі території України, з метою уникнення покарання, що йому загрожує, застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для попередження вищевказаних ризиків, тому слідчий враховуючи викладені обставини звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому наявні достатні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, оскільки підозрюваний визнає вину, вже відшкодував моральну шкоду потерпілим у розмірі 42 тис. грн.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданими сторонами кримінального провадження доказами обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, проте раніше не судимий, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, офіційно працює, відшкодував частково моральну шкоду потерпілим, характеризується позитивно по місцю проживання та по місцю роботи.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрювана особа обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , наявний ризик незаконного впливу свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

Інформації про ухилення чи перешкоджання слідству в судовому засіданні не встановлено, відтак ризик уникнення від слідства наразі не підтверджується. Відомостей щодо наявності інших підозр у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_6 не встановлено.

На думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт не будуть достатнім стримуючим фактором та не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, враховуючи наявність у останнього соціальних зв`язків, зокрема офіційної роботи, що дозволяє підозрюваному відшкодовувати шкоду потерпілим, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України, буде достатнім для попередження ризиків, реальність існування яких доведено прокурором в судовому засіданні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в проміжок часу з 22:00 години до 06:00 години.

Визначити строк дії ухвали, в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.08.2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатись з Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

-утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Направити ухвалу для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання ОСОБА_6 для негайної постановки на облік підозрюваного, про що повідомити слідчого і прокурора.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого ВРЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя