УХВАЛА

25 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 302/210/18

провадження № 51-3283ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ? адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 15 травня 2025 року про перегляд в апеляційному порядку вироку Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2019 року,

встановив:

Захисник в інтересах засудженого 19 серпня 2025 року звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою про перегляд зазначеного судового рішення.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не подала, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не приймав участі в судовому засіданні у суді апеляційної інстанції та дізнався про зазначене рішення лише в момент затримання, а тому, на думку адвоката, строк на касаційне оскарження не порушено.

Згідно ст. 425 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційну скаргу має право подати засуджений, його законний представник чи захисник ? у частині, що стосується інтересів засудженого.

Відповідно до вимог ст.116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Згідно з ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Насамперед колегія суддів Верховного Суду звертає увагу на те, що захисник та засуджений є окремими самостійними суб`єктами касаційного оскарження.

Відповідно до указаних вище положень ч. 2 ст. 426 КПК для будь-якого суб`єкта касаційного оскарження (крім засудженого, який перебуває під вартою) строк на касаційне оскарження зазначеного вище судового рішення сплив 18 серпня 2025 року (відповідно до ч. 7 ст. 115 КПК), з урахуванням того, що останній день строку, а саме 16 серпня 2025 року, був вихідним днем - субота.

Однак, захисник звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою лише 19 серпня 2025 року.

Поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження може бути визнана певна обставина, яка виникла відносно конкретного суб`єкта касаційного оскарження й об`єктивно, непереборно завадила саме цьому суб`єкту касаційного оскарження вчасно подати касаційну скаргу.

Доводи захисника про те, що засуджений не приймав участі в судовому засіданні у апеляційному суді, а тому і не знав про його рішення, не можуть впливати на дотримання строку на касаційне оскарження захисником, як окремим самостійним суб`єктом касаційного провадження, оскільки такі доводи стосуються лише ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд,

постановив:

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ? адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 15 травня 2025 року щодо ОСОБА_4 повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3