Справа № 227/1905/24
УХВАЛА

10.07.2025 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 06.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, без визначення застави, посилаючись на обставини, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, наявність ризику переховуватися від суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Розуміючи його тяжкість останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Ризик незаконно впливати на свідків підтверджується тим, що останні разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на них, в тому числі шляхом залякування та здійснення насильницьких дій. Ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений раніше був судимий та, вчиняючи самовільне залишення місця служби, в умовах особливого періоду, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, що само по собі утворює склад іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевказані обставини прокурор вважав, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Крім того, посилаючись на вимоги ч.4 ст. 183 КПК України, прокурор просив не визначати розмір застави обвинуваченому, оскільки він є військовослужбовцем.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Так, обвинувачений зазначав, що наміру ухилятися від суду він не має, коли він отримував судові повістки, то знаходився в м.Кривому Розі, у зв`язку з чим не мав можливості прибути до суду в м.Добропіллі. Штраф за попереднім вироком сплатив частково, оскільки його майнове становище погіршилося, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, однак батьком в свідоцтві про їх народження не зазначений. Враховуючи вказані обставини, захисник вважав, що запобігти зазначеним прокурором ризикам може запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

При цьому, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення вказаного кримінального правопорушення, будучи військовослужбовцем на посаді старшого навідника 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №89 від 25 березня 2024 року ОСОБА_5 звільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із самовільним залишенням військової частини або місця служби.

Слідчими Державного бюро розслідувань за повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004798 від 05 грудня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, внесені відомості за фактом самовільного залишення місця служби ОСОБА_5 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий, зокрема вироком Індустріального районного суду міста Дніпра від 17.01.2024 року за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 грн., який до теперішнього часу в повному обсязі не сплачений, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має.

Обвинувачений в підготовче судове засідання тричі не з`явився без поважних причин. Згідно рапортів працівника поліції на виконання ухвали суду про привід обвинуваченого було встановлено, що останній за місцем проживання з`являється час від часу, однак від працівників поліції ховається, точна адреса місця перебування не відома, у зв`язку з чим ухвалою суду від 09.04.2025 року його було оголошено у розшук.

Згідно з повідомленням заступника начальника ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 був затриманий 09.07.2025 року.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про наявність встановлених ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення ЄСПЛ «Хайредінов проти України»).

За таких обставин, суд враховує обсяг та обставини пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , встановленні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному кримінальному провадженні, а саме: вагомість доказів про можливу причетність обвинуваченого до вчинення ним тяжкого умисного кримінального правопорушення, в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати реальною наявність мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання спробам ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

При цьому, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, судом відповідно до приписів ст. 183 КПК України не встановлено таких обставин, які б суттєво зменшували встановлені ризики у кримінальному провадженні та були здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відомостей про те, що за станом здоров`я до обвинуваченого не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою матеріали справи не містять.

За таких обставин, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому, враховуючи, що підозрюваний є військовослужбовцем, суд вважає за необхідне визначити місцем тримання під вартою - гаупвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Так, за тяжкі злочини розмір застави становить від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум на 2025 рік затверджений Законом «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX і для працездатних осіб складає 3028 грн.

Враховуючи всі обставини справи, майновий стан та особу обвинуваченого, необхідно визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 121 120 грн. 00 коп. (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., яка буде посильною для обвинуваченого та буде достатньою мірою гарантувати виконання ним, покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, на нього необхідно відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою суду.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню з одночасним визначенням розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 177, 182, 183, 315, 193, 194, 197, 372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06.09.2025 року включно, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити обвинуваченому заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 грн. 00 коп. (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) прибувати за кожною вимогою суду.

Строк дії покладених обов`язків - два місяця з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачений вважається таким, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1