КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/7978/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3794/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, в рамках кримінального провадження № 0001009 від 05.10.2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення останньому про підозру в рамках кримінального провадження № 0001009 від 05.10.2023 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та ухвалити рішення, яким скасувати рішення слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 від 21.04.2025 року про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001009 від 05.10.2023 року, та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009 від 05.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що із змісту оскаржуваної підозри, ОСОБА_7 підозрюється в незаконному збуті спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Захисник зазначає, що дана підозра не може визнаватись обґрунтованою, оскільки в ній вказується в основному на ймовірність певних обставин і ґрунтується вона на сумнівних результатах проведених негласних слідчих (розшукових) дій, за відсутності ухвали слідчого судді про дозвіл на їх проведення, що унеможливлює використання цих результатів у доказуванні.

Вказує на те, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, діючи за попередньою змовою групою осіб із «невстановленими службовими особами ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» та іншими невстановленими особами, з корисливих мотивів, будучи достовірно обізнаними про порядок обігу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації...».

Диспозиція ч. 2 ст. 359 КК України містить ряд самостійних складів злочину, а саме: незаконне придбання, використання або збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Суб`єктивна сторона даного злочину передбачає наявність у винної особи прямого умислу на незаконне придбання, використання або збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, поєднаного з метою негласного одержання інформації.

Тобто особа, повинна не тільки бути обізнаною у тому, що вона «придбала, використовує або збуває» саме спеціальний технічний засіб, не мати на це відповідного дозволу від держави, а й мати намір на негласне одержання інформації з його допомогою.

Скаржник зазначає, що саме поняття спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації (СТЗ) чітко не визначене на рівні закону, а відсутність критеріїв ознак, яке б дозволяло розмежувати останні від технічних засобів, зумовлює проблеми у правозастосовчій практиці та впливає на рівень так званої псевдозлочинності.

Так, пересічний громадянин, придбавши певний технічний засіб не може передбачити правомірність чи неправомірність своїх діянь та наслідків такої покупки через неоднозначність предмету злочину, передбаченого ст. 359 КК України.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, програмна продукція в електронному вигляді Teramind UAM Cloud 16 Users Annual subscription including support & maintenance перебуває у вільному доступі в мережі Інтернет, розповсюджується на ринку України через дистриб`юторську платформу ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» не один рік та призначена не для оперативно-розшукової, контррозвідувальної або розвідувальної діяльності, а виключно для виявлення інсайдерських загроз, запобігання втраті даних, аналізу продуктивності та оптимізації бізнес-процесів на основі розширеної аналітики поведінки користувачів. Відомості щодо властивостей цього програмного продукту розміщені у вільному доступі без будь-яких застережень за посиланнямhttps://www.teramind.co/solutions/insider-fraud-detection/ і його протестувати може будь-хто.

Разом з тим, інформація про те, що програмна продукція в електронному вигляді Teramind відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, відсутня у вільному доступі, а висновки про те, що така програмна продукція «може бути» віднесена до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації виключно на підставі висновків експертів Українського науково - дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, тобто експертної установи, яка підзвітна державному органу, на який й покладено обов`язок контролю за використанням та розповсюдженням СТЗ.

Більше того, виходячи із змісту повідомлення про підозру, врученому ОСОБА_7 , матеріалів кримінального провадження №0001009, із якими була ознайомлена сторона захисту, можна стверджувати про те, що саме органи досудового розслідування зініціювали придбання ОСОБА_7 у представників ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» програмного продукту в електронному вигляді Teramind UAM Cloud 16 Users Annual subscription including support & maintenance та його подальший продаж, оскільки саме ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що вищезазначений програмний продукт є спеціальним технічним засобом, звернувся спочатку до представника ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», а згодом - до ОСОБА_7 із проханням його продати.

При цьому, поза увагою органу досудового розслідування залишилось те, що ОСОБА_7 та очолюване ним підприємство ТОВ «СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ» (код ЄДРПОУ - 39882593), не є розробниками цього програмного забезпечення, а лише виступають в ролі посередника між дистриб`ютором (представником розробника) та покупцем.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_7 не був обізнаний та не міг бути обізнаний у технічних можливостях програмного забезпечення, яке йому замовив «покупець». До того ж, від початку спілкування, ОСОБА_7 наполягає на тому, що він не обізнаний у технічних можливостях замовленого ОСОБА_9 програмного забезпечення. Це чітко зафіксовано співробітниками СБУ під час проведення негласних слідчих-розшукових дій (зокрема протокол від 27.05.2024 року), оскільки не ОСОБА_7 , а саме представник ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» запевняє «клієнта» в тому, що запитуваний ним продукт є ліцензованим і що реалізацію своєї продукції ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», як дистриб`ютор, здійснює виключно через партнерів.

В подальшому, в розмові із «покупцем», ОСОБА_7 лише констатує, що він є продавцем, через якого працює дистриб`ютор і з приводу можливостей програмного продукту, який бажає придбати «клієнт», він може отримати детальну консультацію не у нього, а виключно у представників ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ».

До того ж, про необізнаність ОСОБА_7 у тому, що обіг програмного забезпечення Teramind UAM Cloud 16 Users Annual subscription including support & maintenance є обмеженим, свідчить те, що ОСОБА_7 не приховує свою діяльність, а укладає із ТОВ «СОФТПРОМСОЛЮШИНЗ» договір на придбання цього програмного продукту, а із ОСОБА_9 , як і з представником ТОВ «Ай.Ті.ЕС. 52» відповідний договір його купівлі-продажу, та, відповідно сплачує податки від здійснення господарської діяльності.

Сам продаж програмного продукту в електронному вигляді Teramind UAM Cloud 16 Users Annual subscription including support & maintenance у кількості 16 ліцензій (для 16 користувачів) відбувався у кілька етапів.

Так, спочатку ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_10 , як до «представника» ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», яка в свою чергу надала йому контактний номер ОСОБА_7 та кількох інших осіб, які займаються безпосередньою реалізацією програмного забезпечення іншим суб`єктам господарської діяльності на території України. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що вказаний злочин був би вчинений ОСОБА_11 і без втручання органу досудового розслідування.

Так, орган досудового розслідування не бере до уваги, що програмна продукція в електронному вигляді Teramind, була придбана ОСОБА_7 лише після того, як ОСОБА_9 отримав від представників ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» всю інформацію щодо функціонування програмного продукту, який його цікавив, підтвердив ОСОБА_7 своє бажання придбати саме цей програмний продукт та перерахував грошові кошти за цей продукт на банківський рахунок ТОВ «СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ».

Тільки після того, як ОСОБА_9 на підставі договору №12032024/01 поставки товару від 12.03.2024 перерахував грошові кошти для купівлі програмного продукту Teramind на банківський рахунок ТОВ «СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ», 13.03.2024 року ОСОБА_7 на підставі рахунку від постачальника ФФ-2000770 перерахував за поставку програмної продукції з банківського рахунку ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» на банківський рахунок ТОВ «СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ», грошові кошти для придбання програмного продукту в електронному вигляді Teramind UAM Cloud 16 Users Annual subscription including support & maintenance, в тому числі сплативши податок на додану вартість.

15.03.2024 року відповідно до акту прийму-передачі № 3 від 15.03.2024 року програмний продукт в електронному вигляді Teramind UAM Cloud 16 Users Annual subscription including support & maintenance був переданий ОСОБА_9 у вигляді посилання на завантаження через мережу Інтернет з офіційного сайту дистриб`ютора ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ».

Отже, «вчинення» даного кримінального правопорушення, як і його «документування», було зініційовано саме співробітниками СБУ.

З цього слідує, що програмний продукт Teramind, що відповідно до висновку експерта, на який посилається орган досудового розслідування, може відноситись до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, був придбаний ОСОБА_12 саме після відповідного звернення до нього ОСОБА_9 та саме на його замовлення, доказів того, що ОСОБА_7 вчиняв подібні діяння в минулому чи намагався вчинити в майбутньому поза ініційованих органом досудового розслідування заходів суду не надано.

Адвокат посилається на те, що принаймні від грудня 2022 року до лютого 2024 року, уповноважені особи органів, на які покладено контроль та недопущення незаконного розповсюдження спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, не вжито жодних заходів, спрямованих на припинення такої діяльності, натомість маючи інформацію про здійснення незаконної діяльності та наявність ознак кримінального правопорушення, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань з правовою кваліфікацією за ст. 359 КК України внесені із порушенням вимог ст. 214 КПК України лише через 10 місяців з моменту виявлення цього кримінального правопорушення.

Тобто, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що органи досудового розслідування вступили у справу не на стадії підготовки чи вчинення даного злочину ОСОБА_7 , а до початку вчинення інкримінованого йому діяння, фактично ініціювавши його. Наведе свідчить про наявність ознак, притаманних провокації злочину правоохоронними органами, які явно схиляли ОСОБА_7 до протиправних дій, хоча не було об`єктивних доказів для припущення, що він займається незаконною діяльністю.

До того ж, матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 не містять жодного документу, де бОСОБА_7 чітко зазначив, що програмний продукт Teramind призначений для негласного спостереження або отримання інформації.

Захисник у скарзі вказує, що згідно з касовим ордером, долученим прокурором, сторона обвинувачення отримує кошти за два місяці до того, як прокурором прийняте рішення про проведення контролю за вчиненням злочину і, відповідно підозрюваний нібито висловив згоду у продажі програмного продукту.

До того ж, згідно наданого ордеру, органу досудового розслідування видано суму коштів, яка в декілька разів перевищує ту, яка фактично була використана під час досудового розслідування на проведення негласних слідчих (рошукових) дій. Сторона обвинувачення з цього приводу не надає жодних пояснень, обмежуючись тим, що нібито лише «демонструє законність походження коштів».

Цим доказам слідчим суддею не надано жодної оцінки в ухвалі, хоча вони вочевидь не є належними та допустимими. Зазначене ставить під сумнів достовірність походження грошових коштів, які були використані для проведення контролю за вчиненням злочину.

Апелянт зазначає, що на етапі досудового розслідування, сторона захисту неодноразово зверталась із клопотанням про проведення експертизи програмного продукту Tramind, або надати можливість з ним ознайомитись із можливістю його копіювання, з метою проведення незалежної експертизи, однак, стороні захисту в цьому було відмовлено.

Обгрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, захисник ОСОБА_6 посилається на те, що 21.04.2025 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було повідомлено сторін по справі про те, що про ухвалене рішення сторін буде повідомлено додатково. Короткий текст рішення проголошено не було.

При цьому, копія судового рішення, ухваленого 21.04.2025 року, видана підозрюваному ОСОБА_7 лише 01.05.2025 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_8 , яка просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли із суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що резолютивну частину судового рішення було проголошено без участі сторін по справі 21.04.2025 року.

При цьому, копію повного тексту оскаржуваної ухвали підозрюваним отримано 01.05.2025 року та подано апеляційну скаргу 05.05.2025 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи представника про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001009 від 05.10.2023, в рамках якого 26.09.2024 року слідчим ГСУ СБ України ОСОБА_13 , за погодженням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Відповідно до змісту підозри досудовим розслідуванням встановлено, що при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше лютого 2024 року, невстановлені службові особи ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», діючи за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими особами, з корисливих мотивів, будучи достовірно обізнаними про порядок обігу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, вирішили займатися злочинною діяльністю, направленою на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації фізичним та юридичним особам. З цією метою, на Інтернет-сайті www.softprom.com було розміщено рекламну пропозицію невизначеному колу осіб про можливість придбати у ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» програмне забезпечення, зокрема «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації.

На території України дистриб`ютором програмного забезпечення «Teramind» є ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ».

Невстановлені службові особи ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» забезпечували наявність програмного забезпечення «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації, з метою подальшого незаконного збуту зацікавленим особам, здійснювали контроль за надходженням грошових коштів, отриманих від реалізації програмного забезпечення, залучили інших співучасників злочину, розподілили між ними ролі та контролювали їх дії.

При цьому невстановлені службові особи ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб залучили до незаконного збуту програмного забезпечення «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації, інших суб`єктів господарювання - партнерів (IT-компаній), у тому числі директора ТОВ «СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ» (код ЄДР 39882593) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що ОСОБА_7 , відповідно до відведеної йому ролі, повинен приймати замовлення від покупців, супроводжувати купівлю-продаж програмного забезпечення, укладати відповідні фінансово-господарські документи, отримувати грошові кошти за продані програмні продукти.

Також, невстановлені службові особи ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації фізичним та юридичним особам, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше лютого 2024 року, залучили до вказаної злочинної діяльності менеджера з продажу програмної продукції ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та технічного фахівця ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 достовірно обізнані про порядок обігу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, заборону їх реалізації фізичним особам та юридичним особам недержавної форми власності, а також про те, що програмне забезпечення «Teramind» функціонально призначене для негласного отримання інформації.

21.02.2024 о 16 год. 04 хв. директор ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. 52» громадянин України ОСОБА_9 , з метою уточнення відомостей щодо наявності для продажу програмного забезпечення «Teramind», використовуючи власну електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_4 , надіслав на електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зазначена на сайті www.softprom.com та належить ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», повідомлення, в якому поцікавився можливістю придбання програмного забезпечення «Teramind».

Того ж дня, о 16 год. 08 хв. з електронної поштової скриньки ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_6 на електронну поштову скриньку ОСОБА_9 , надійшло повідомлення щодо можливості обговорення питань придбання програмного забезпечення «Teramind» в телефонному режимі, а також в ньому серед іншого зазначено мобільний номер телефону НОМЕР_1 , який використовує ОСОБА_10 .

Під час телефонних бесід, ОСОБА_10 , діючи умисно, достовірно знаючи про заборону реалізації спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації суб`єктам господарювання недержавної форми власності, підтвердила можливість придбання програмного продукту «Teramind», який функціонально призначений для негласного отримання інформації, через партнерів (ІТ-компанії) та надіслала контактний номер телефону директора ТОВ «СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ» ОСОБА_7 НОМЕР_2 та його електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_7 Також ОСОБА_10 підтвердила наявність у вказаного програмного забезпечення скритого (прихованого) режиму роботи, можливості віддаленого перехоплення (фіксації) інформації про всі дії користувача комп`ютера (ноутбука) без його відома.

26.02.2024 о 14 год 55 хв., ОСОБА_9 зателефонував з власного номеру телефону НОМЕР_3 на номер телефону ОСОБА_7 НОМЕР_2 щодо придбання програмного забезпечення «Teramind».

Під час телефонних бесід, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими службовими особами ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , достовірно знаючи про заборону реалізації спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації суб`єктам господарювання недержавної форми власності, підтвердив можливість укладення договору та подальшої поставки програмного забезпечення «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації, попередньо узгодивши умови договору, строки поставки 16 ліцензій та їх вартість, а також можливість встановлення та налаштування програмного забезпечення на комп`ютерну техніку ОСОБА_9 .

Після цього, того ж дня о 15 год 03 хв. ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний намір, направлений на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, зателефонував з власного номеру телефону на номер телефону ОСОБА_10 , та під час розмови узгодив питання реалізації директору ТОВ «АЙ.ТІ.ЕС. 52» ОСОБА_9 програмного забезпечення Teramind з подальшим встановленням та налаштуванням його на комп`ютери (ноутбуки) останнього за допомогою технічного фахівця ОСОБА_14 .

Також 29.02.2024 року о 18 год. 11 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати спільний з невстановленими службовими особами ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , злочинний намір, направлений на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, використовуючи месенджер «Telegram» надіслав ОСОБА_9 шаблон договору поставки товару, а 05.03.2024 - рахунок на оплату 16 ліцензій програмного забезпечення «Teramind».

У період з 06.03.2024 по 08.03.2024 року ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, направлений на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації ОСОБА_9 , під час бесід з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обговорив можливість проведення 08.03.2024 о 15 год. 00 хв. онлайн-зустрічі за участі технічного фахівця ОСОБА_14 для встановлення та демонстрації на ноутбук останнього програмного забезпечення «Teramind» для негласного отримання інформації.

Після цього, 08.03.2024 об 11 год. 24 хв. ОСОБА_10 , діючи умисно, з метою незаконного збуту спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, використовуючи власну електронну поштову скриньку ІНФОРМАЦІЯ_6 , надіслала на електронну поштову скриньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлення з посиланням для проведення онлайн-зустрічі презентації, встановлення та налаштування програмного забезпечення «Teramind» для негласного отримання інформації на ноутбуці ОСОБА_9

08.03.2024 року у період часу з 15 год. 01 хв. до 16 год. 30 хв., ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , продовжуючи реалізовувати спільний з невстановленими службовими особами ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» злочинний умисел, направлений на незаконний збут програмного забезпечення, «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації, провели онлайн-зустріч, під час якої ОСОБА_14 встановив на ноутбук ОСОБА_9 тріальну версію програмного продукту в прихованому вигляді (скритно), а також продемонстрував як правильно використовувати встановлене програмне забезпечення «Teramind» у режимі прихованого (негласного) контролю за діями користувача комп`ютера.

12.03.2024 року ОСОБА_15 , продовжуючи реалізовувати спільний з невстановленими службовими особами ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , злочинний умисел, направлений на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, організував виготовлення фінансово-господарських документів, що посвідчували реалізацію ОСОБА_9 16 ліцензій програмного забезпечення «Teramind», призначеного для негласного отримання інформації, а саме: рахунку на оплату № 4 від 12.03.2024, договору № 12032024/01 поставки товару від 12.03.2024, додатку 1 від 12.03.2024 до даного договору, які підписав від імені директора, завірив печаткою товариства та направив їх ОСОБА_9 через відділення № 2 ТОВ «Нова пошта», а також надіслав вказані документи на електронну поштову скриньку.

Того ж дня, ОСОБА_9 , діючи у спосіб визначений ОСОБА_7 , здійснив перерахунок грошових коштів в сумі 92 400 грн. на рахунок ТОВ «СПЕЦІАЛЬНІ СИСТЕМИ» п/р НОМЕР_4 , відкритий у банку AT «УкрСиббанк», за 16 ліцензій програмного забезпечення «Teramind» для негласного отримання інформації, в результаті чого ОСОБА_9 в системі клієнт-банк отримав платіжну інструкцію № 174 від 12.03.2024 року AT КБ «ПРИВАТБАНК».

В подальшому, того ж дня о 13 год. 53 хв., ОСОБА_7 , використовуючи месенджер «Telegram», підтвердив ОСОБА_9 отримання від нього оплати за ліцензії програмного забезпечення «Teramind» та повідомив, що розміщує замовлення з метою придбання вказаного програмного продукту.

15.03.2024 року ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими службовими особами ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ», ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , виготовив акт прийому-передачі програмного продукту 16 ліцензій програмного забезпечення «Teramind» №3 від 15.03.2024, який підписав завірив печаткою товариства та направив його ОСОБА_9 через відділення № 2 ТОВ «Нова пошта».

У період з 03.04.2024 по 04.04.2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою між собою та з ОСОБА_14 , узгодили з ОСОБА_9 проведення 04.04.2024 року о 11 год. 00 хв. онлайн-зустрічі за участі технічного фахівця ОСОБА_14 для остаточного встановлення на ноутбук останнього програмного забезпечення «Teramind» для негласного отримання інформації.

04.04.2024 року у період часу з 11 год. 00 хв. до 11 год. 30 хв., ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , з метою доведення спільного з невстановленими службовими особами ТОВ «СОФТПРОМ СОЛЮШИНЗ» злочинного умислу до кінця, направленого на незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, провели онлайн-зустріч, під час якої ОСОБА_14 здійснив приховане встановлення та налаштування на належний ОСОБА_9 ноутбук «ACER Aspire 3 АЗІ 5-58-33YF», S/N:NXADDEU0233480BB793400 програмного забезпечення «Teramind», яке функціонально призначене для негласного отримання інформації, отриманого за договором № 12032024/01 поставки товару від 12.03.2024 року, а також роз`яснив як правильно використовувати програмний продукт у режимі прихованого контролю.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, програмний засіб «Teramind Cloud Subscription» у складі модуля «абонент» версії «24.11.1463», встановленого на наданий на дослідження ноутбук «ACER Aspire З АЗ 15-58-33YF», «пункту управління/пункту отримання інформації», установленого зовні у мережевому середовищі, відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив незаконний збут спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 359 КК України.

19.02.2025 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України у кримінальному провадженні № 0001009 від 05.10.2023 року.

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_6 зазначила, що 26.09.2024 року слідчим ГСУ СБ України ОСОБА_13 , за погодженням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, при цьому повідомлення про підозру є необґрунтованим та невмотивованим, оскільки не містить викладу обставин та обґрунтування, які можуть переконати стороннього спостерігача в можливій причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку із чим скаржник просила скасувати таке повідомлення про підозру.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , на повідомлення останньому про підозру в рамках кримінального провадження № 0001009 від 05.10.2023 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Слідчим суддею зазначено про те, що скаржником не долучено до скарги переконливих доказів, які б свідчили про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлення про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 135 КПК особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001009 від 05.10.2023 року, за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України, що підтверджується сукупністю фактичних даних, які містяться в наданих матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, погоджується з висновком слідчого судді про те, що посилання захисту на те, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 276, 277 КПК України, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження. З врахуванням даних обставин вказана підозра слідчим суддею була визнана обґрунтованою, без чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого.

Слід зауважити, що питання про належність та допустимість доказів щодо причетності підозрюваного повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати такі питання та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів має визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

З матеріалів кримінального провадження № 0001009 від 05.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 26.09.2024 року особисто отримав повідомлення про підозру та йому були роз`яснені його процесуальні права, що підтверджується його підписом.

Таким чином, слідчий вчинив необхідні дії, передбачені законом, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

На переконання колегії суддів необґрунтованими є доводи захисника про невідповідність повідомлення про підозру за формою вимогам ст. 277 КПК України, оскільки ці доводи спростовуються змістом повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 26.09.2024 року, яке містить у собі всі необхідні, передбачені даною процесуальною нормою відомості та інформацію.

З огляду на наведене, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку її вручення, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність умислу в діях ОСОБА_7 , та про те, що повідомлення про підозру складено без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння, фактично зводяться до питань доведеності винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог ст.ст. 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 26.09.2024 року, які б слугували підставою для її скасування.

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4