Справа № 183/5193/25
№ 1-кс/183/1098/25

У Х В А Л А
11 червня 2025 року м. Самар
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нефтеюганськ, Тюменської області, росія, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,
В обґрунтування клопотання слідчий вказує на встановлення досудовим розслідуванням, що 09 червня 2025 року ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу з метою збуту, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадон (фенадон) масою 0,5 грам.
Водночас, 09 червня 2025 року, приблизно о 18 годині 19 хвилини, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: вул. Гідності, 34, м. Самар, Дніпропетровської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи про обмеження обігу наркотичного засобу метадону (фенадону) незаконно збув ОСОБА_7 , реальні анкетні дані якого змінені, згорток з фольги з кристалічною речовиною білого кольору масою 0,2070 г, який містить метадон (фенадон), що віднесено до наркотичних засобів обіг яких обмежено, маса метадону (фенадону) становить 0,1434 г. за що отримав від останнього 500 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів.
Слідчий зазначає, що достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами.
Також, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлює, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком до 8 років та маючи можливість вільного пересування, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які мешкають в одному районі з підозрюваним ОСОБА_5 та які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Так, розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні слідчого, просив його задовольнити.
В судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення клопотання та просив не обирати запобіжний захід, а у випадку обрання застосувати домашній арешт. Послався на непідтвердженість ризиків, указаних слідчим у клопотанні, наявність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків. Наголосив на необґрунтованості та недоведеності підозри. Вказав на те, що ОСОБА_5 є наркозалежним, перебуває на реабілітаційній програмі, за якою офіційно отримує лікарський засіб «Метадон» для лікування. Тому його зберігання є законним. Указав на порушення при проведенні обшуку прав підзахисного, незаконних діях працівників органів досудового розслідування з фальсифікації доказів. Послався на відсутність в клопотанні даних щодо джерела походження коштів, виявлених у підозрюваного при обшуку, постанови слідчого судді про дозвіл на проведення негласних слідчих розшукових дій.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.
Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя висновує таке.
10 червня 2025 року 19:30 годині затримано ОСОБА_5 в порядку п. 1 ст. 208 КПК України. Перевіряючи підстави затримання в порядку ст. 208 КПК України, слідчий суддя вважає їх правомірними та такими, що відповідають нормі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.
10 червня 2025 року о 21:39 годині ОСОБА_5 у присутності захисника вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
При розгляді доказів, наданих стороною обвинувачення в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
При цьому доводи сторони захисту на необґрунтованість підозри спростовують дослідженим у судовому засіданні додатком до протоколу обшуку відеозаписом слідчої дії, на якому встановлено виявлення слідчим при проведенні обшуку грошових купюр, які, згідно з безперервним записом слідчої дії з початку слідчої дії перебували у місці проведення обшуку. Саме лише знаходження співробітника на території домоволодіння, за умови того, що після оголошення слідчим ОСОБА_5 ухвали слідчого судді про проведення обшуку та про його початок співробітник у чорному одязі пройшов до подвір`я перед ОСОБА_5 не вказує на неправомірні дії. Також не є підставою для висновку про недостатність доказів на обґрунтування підозри відсутність в матеріалах клопотання ухвали про дозвіл на проведення негласних слідчих дій, джерела походження коштів, виявлених при обшуку, оскільки такі обставини підлягають встановленню при обґрунтованості обвинувачення, в той час, як у цій справі слідчим надано достатньо доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином. При цьому, суд приймає до уваги посилання захисника про наявність у підозрюваного права зберігання наркотичного засобу для лікування, однак слідчим у клопотанні та в обґрунтування підозри вказано мету збуту та збут таких, що спростовує посилання захисника на необґрунтованість підозри.
Слідчий суддя погоджується з позицією слідчого та прокурора щодо імовірності виникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 177 КПК України, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке, передбачено у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.
Також, про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які мешкають в одному районі з підозрюваним ОСОБА_5 та які ще не допитані безпосередньо судом у ході судового розгляду. Так, розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності.
За п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею. Так, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не знятих та не погашених судимостей не має, має постійне місце проживання. Однак вважає, що застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку та тяжкість злочинного діяння, у якому підозрюється останній, неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами, зокрема, домашнім арештом за місцем проживання (з огляду на особливості об`єктивної сторони оголошеної підозри). Відшукання стороною обвинувачення доказів на підтвердження підозри за місцем проживання підозрюваного спростовують можливість застосування домашнього арешту, а особисте зобов`язання, застава, не зможе запобігти ризикам, доведеним слідчим судді.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, як альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні не просили визначати альтернативний запобіжний захід.
У той же час, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, з огляду на матеріали, що характеризують підозрюваного, наявність у нього третьої групи інвалідності, захворювань на епілепсію, енцефалопатію, васкулярізовану лейкому рогівки ока, а також малолітньої дитини на утриманні, відсутності доказів на підтвердження розміру річного доходу, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави з урахуванням вимог ст. 182 КПК України в межах мінімальної межі, встановленої для цього виду кримінального правопорушення з огляду на об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нефтеюганськ, Тюменської області, росія, запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08 серпня 2025 року включно.
Визначити розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме в розмірі 60 360 (шістдесят тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок.
Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали надати підозрюваному, прокуророві, захисникові та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена та проголошена о 12:45 годині 12 червня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1