Дата документу 22.04.2025 Справа № 335/4624/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/528/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/4624/23Суддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

до початку розгляду у відкритому судовому засіданні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 29.03.2023 року близько 13 години 07 хвилин, знаходячись на території АЗС «Шелл» за адресою: вул.Перемоги, б.74 в м.Запоріжжі, в ході конфлікту з ОСОБА_9 , що виник на ґрунті раптових неприязних відносин, діючи з прямим умислом на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останній один удар долонею правої руки в скроневу ділянку лівої половини обличчя, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження: в ділянці зовнішнього кута лівого ока синець із набряком м`яких тканин, садна у лівих виличній та скроневій ділянках, що кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження. Йому призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Вирішено питання про цивільний позов та речові докази.

На зазначений вирок обвинуваченим було подано апеляційну скаргу, в якій він просив вирок змінити, призначити йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК, та стягнути з нього в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Проте до початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого звернувся до апеляційного суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК, та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні повністю підтримав клопотання свого захисника та наполягав на застосуванні до нього звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію сторін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст.49 КК є імперативною, тобто закріплює не право, а обов`язок суду розглянути відповідне клопотання.

За частиною 1 статті 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч.8 згаданої статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст.49 КК встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинене кримінальне правопорушення. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК, яке вчинив 29.03.2023 року. Відповідно до ст.12 КК вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_8 вчинене 29.03.2023 року, строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, а відтак з огляду на п.1 ч.1 ст.49 КК на час апеляційного розгляду закінчився, а обвинувачений не заперечував проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, то клопотання захисника підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК у зв`язку із спливом строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 слід залишити без розгляду. Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілій звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 в цій справі скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4