УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 на 1/12 частини квартири з номером АДРЕСА_1 , об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 , з посиланням на наступні обставини.

ОСОБА_3 набула права власності на вартиру АДРЕСА_2 згідно Договору 1-1-7 від 24.09.2018 зі змінами згідно Додаткової угоди № 1 від 20.06.20219 та Додаткової угоди № 2 про зміну сторони від 15.02.2022, Довідки №1-10-7 від 21.02.2022 про сплату вартості майнових прав та Акту приймання-передачі об`єкту нерухомості від 26.06.2022.

Таким чином ОСОБА_3 є інвестором будівництва квартири АДРЕСА_1 за переуступленням від інвестора ОСОБА_4 (зміна прізвища ОСОБА_5 до заміжжя (РНОКПП НОМЕР_1 згідно Додаткової угоди № 1 від 02.06.2019, яка була первісним інвестором та здійснювала оплати), заявниця зазначає, що вона є останнім інвестором. Державна ресєтрація права власності відбулася 05.09.2022, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, де власником квартири АДРЕСА_2 .

З дня накладення арешту на 1/12 квартири АДРЕСА_1 пройшов значний проміжок часу (11.12.2023-30.07.2025), проте за цей час нікому з учасників кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 про підозру повідомлено не було. Будь-яких слідчих дій відносно майна з цього часу не здійснювалося. Відповідно, заявниця зауважує, що належне їй майно на собі слідів вчинення злочину не містить та доказового значення не має.

Крім того, ОСОБА_3 зауважує, що досудовим слідством не здобуто доказів щодо її причетності до вчиненого кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 також зазначає, що вона є інвестором та власницею квартири АДРЕСА_1 , а тому є добросовісним набувачем права власності на об`єкт нерухомого майна, яке отримала на оплатній основі як інвестор.

Крім того, заявниця вказує на те, що накладений арешт не відповідає прицнипу співрозмірності, оскільки майнові претензії ОСОБА_6 заявляє щодо об`єктів нерухомості на 13 поверсі будинку, але арешт просила накласти на усі квартири на усіх поверхах будинку, у тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 , яка не перебуває на 13 поверсі, а знаходиться на 10 поверсі.

З огляду на вищевикладене у сукупності, ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений на належний їй об`єкт нерухомого майна та розглянути клопотання за її відсутності.

Прокурор на адресу суду скерував заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій зазначив, що проти задоволення клопотання ОСОБА_3 не заперечує, оскільки відомостей щодо її причетності до вчинення злочину не отримано, а потреба у застосуванні арешту майна у кримінальному провадженні відпала.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України та накладено арешт арешт із забороною відчуження та розпорядження власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , у тому числі на 1/12 частину квартири з номером 141, об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 .

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно визнано речовими доказами в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідало критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого на даний час просить представник власника майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на означені об`єкти нерухомого майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Слідчий суддя враховує, що попри встановлену на момент розгляду клопотання про арешт майна відповідність такого майна критеріям речових доказів, з моменту застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження минуло понад один рік, протягом якого у органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних заходів відносно означеного майна. При цьому власниця вказаної квартири не повідомлялася про підозру, тобто за час проведення досудового розслідування, не встановлено будь-яких незаконних дій саме з боку ОСОБА_3 , про що у своїй заяві зазначає й сам прокурор.

Одночасно, слідчий суддя не може залишити поза увагою процесуальну позицію прокурора, який повідомив, що не заперечує проти задоволення клопотання ОСОБА_3 , вважаючи, що арешт, накладений на вказаний власницею майна об`єкт нерухомого майна, підлягає скасуванню, оскільки потреба у його застосуванні відпала.

З огляду на що, слідчий суддя приходить до переконання, що на даний час власниця майна фактично позбавлена можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним їй майном, адже наразі діють обмеження встановлені ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в частині арешту майна власниці.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявниця являється добросовісним набувачем означеної квартири, підозрюваною в рамках кримінального провадження не є, в цілях не порушення права власності особи, беручи до уваги, що не було доведено необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а прокурор при цьому не заперечував проти його скасування, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання заявниці підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2023 в рамках кримінального провадження № 0000296 від 31.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, із забороною відчуження та розпорядження власнику та будь-яким іншим особам, а також органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, державним реєстраторам, суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, а саме на 1/12 частину квартири з номером 141, об`єкт нерухомого майна № 100, власником якого відповідно до ДРРП є ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1