Номер провадження: 11-сс/813/919/25
Справа № 493/547/25 1-кс/493/41/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Балтського районного суду Одеської обл. від 29.04.2025, якою повернуто його скаргу на бездіяльність слідчого в межах к/п №0000186 від 24.02.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було повернуто скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. стосовно неповернення майна, вилученого 17.02.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 в межах к/п №0000186 від 24.02.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що подана скарга стосується оскарження бездіяльності слідчого, посада якого відноситься до складу Подільського РУП ГУНП в Одеській обл., яке знаходиться поза межами юрисдикції Балтського райсуду Одеської обл., оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській обл., відтак скарги повинні подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме Котовського міськрайонного суду Одеської обл.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на застосування слідчим суддею вигаданої норми закону, зокрема, твердження суду про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, не засновано на жодному нормативному акті, суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, ст.55 Конституції України та фактично є безпідставною відмовою у доступі до правосуддя, натомість, досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває щодо подій, які, на думку правоохоронних органів, відбулись на території Балтської громади, а вилучення майна ОСОБА_7 відбулось саме в м. Балті Одеської обл., внаслідок чого, відповідно до територіальної підсудності, встановленої ст. 32 КПК України, правосуддя стосовно вказаного кримінального провадження здійснюється Балтським райсудом Одеської обл.

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та направити скаргу для розгляду по суті слідчому судді Балтського райсуду Одеської обл.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 просив апеляційний розгляд проводити без участі учасників провадження, натомість, прокурор про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав.

Враховуючи неявку учасників провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити за відсутності учасників процесу та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Частиною ч. 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

На підставі аналізу матеріалів судового провадження вбачається, що 29.04.2025 представник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Балтського райсуду Одеської обл. через підсистему «Електронний суд» зі скаргою на бездіяльність т.в.о. начальника СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 щодо неповернення майна, вилученого 17.02.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 в межах к/п №0000186 від 24.02.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України (а.с. 1-3).

Окрім того, представником ОСОБА_6 також було долучено до скарги копію постанови т.в.о. начальника СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 від 28.04.2025, якою було відмовлено в задоволенні його клопотання щодо повернення арештованого майна в даному кримінальному провадженні (а.с. 15-17).

Так, відповідно до правової позиції, висловленої ККС у складі ВС у рішенні від 22.04.2020 у справі №51-1901впс20, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Водночас, п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачені, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.

Тому, колегія суддів вважає, що у даному випадку необхідно застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме законність, що регламентована ст. 9 КПК України, а саме ч. 6 якої визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» від 22.03.2018 №2367-VIII внесено зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічні зміни внесені і до абз. 1 ч. 1 ст. 184 та ч. 2 ст. 234 КПК України.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, можна дійти висновку, що клопотання в порядку ст.ст. 132, 184, 234 КПК України необхідно подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, що позбавить можливості учасників кримінального провадження зловживати своїм правом на звернення до суду.

Зважаючи на аналогію закону та численну судову практику, слушним є висновок стосовно того, що скарги на рішення, дії та бездіяльність дізнавача, слідчого або прокурора також повинні бути подані до слідчого судді місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування.

В цьому контексті, з урахуванням викладеного, є помилковим твердження представника в апеляційній скарзі стосовно того, що висновки слідчого судді про те, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, не засновані на жодному нормативному акті.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що фактичною адресою місце- знаходження Подільського РУП ГУНП в Одеській обл., бездіяльність посадових осіб якого наразі оскаржується представником ОСОБА_6 , є: 66302, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, буд. 74 (а.с. 11-12), у зв`язку із чим скарги в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого вказаного органу досудового розслідування за правилами територіальної юрисдикції не підлягають розгляду в Балтському райсуді Одеської обл.

Натомість, Подільський РУП ГУНП в Одеській обл. розташований в межах територіальної юрисдикції Подільського міськрайсуду Одеської обл.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про необхідність повернення представнику заявника ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 його скарги на бездіяльність слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській обл., який не перебуває під територіальною юрисдикцією Балтського райсуду Одеської обл., тобто у зв`язку із порушенням скаржником при поданні скарги правил територіальної підсудності.

Що стосується посилань представника на приписи ст. 32 КПК України, згідно з якими правосуддя стосовно вказаного кримінального провадження в силу вимог територіальної підсудності повинно здійснюватися саме Балтським районним судом Одеської обл., колегія суддів зауважує на наступному.

Так, дійсно, за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Разом із тим, системний аналіз зазначених положень ст. 314 КПК України, дає підстави стверджувати про те, що зазначені вимоги застосуються стосовно кримінальних проваджень, досудове розслідування яких завершено та обвинувальний акт спрямовано до суду для розгляду, натомість, скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування підлягають розгляду саме слідчим суддею місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає жодних підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та скасування законної, обґрунтованої й вмотивованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Балтського районного суду Одеської обл. від 29.04.2025, якою повернуто скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , на бездіяльність слідчого в межах к/п №0000186 від 24.02.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4