Справа № 730/859/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/491/25
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000769 від 13.06.2023, № 0000938 від 13.07.2023, №0000432 від 15.08.2023, №0001084 від 09.08.2023 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Печі, Ніжинського району (колишнього Борзнянського), Чернігівської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 15.05.2014 вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 06.07.2020 вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, за ст. 81 КК України звільненого умовно-достроково 15.02.2023 з невідбутим строком 3 міс.,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.4 ст.185, ч.1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162, ч.4 ст.185, ч.1 ст. 369 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

- за ч.1 ст.369 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71, 72 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання 28 серпня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2390,00 грн. у рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не оспорюючи фактичних обставин щодо доведення винуватості за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 369 КК України, захисник-адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій вважає оскаржуваний вирок незаконним в частині призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України та просить його скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що підставами для скасування вироку є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29.10.2024 року було скасовано ухвалу Борзнянського районного суду від 20 серпня 2024 року під головуванням судді ОСОБА_1 (в частині закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України), у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, було призначено новий розгляд, та після його призначення, розгляд продовжено суддею ОСОБА_1 , незважаючи на пряму заборону КПК України. Вважає, що сторона обвинувачення грубо порушила вимоги ст. 290 КПК України в частині ненадання для ознайомлення ОСОБА_8 речового доказу велосипеду (епізод по крадіжці велосипеду у потерпілого ОСОБА_10 ). Зазначає, що даний речовий доказ не був відкритий ОСОБА_8 у протоколі про надання доступу до матеріалів кримінального провадження відомості про надання доступу до велосипеду відсутні, лише мається посилання про надання доступу до письмових матеріалів кримінального провадження у відповідній кількості аркушів. Це позбавило сторону захисту спростувати визначену експертом товарознавчу вартість велосипеду в сумі 4300 грн., звернувши увагу на вихідні дані викладені в постанові слідчого про призначення експертизи та співставити їх із самим предметом дослідження, оскільки вказаний висновок експерта, щодо вартості майна на суму 4300 грн. було зроблено без безпосереднього дослідження об`єкту. Також зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про ознайомлення ОСОБА_8 з речовими доказами у виді велосипеду, оскільки у протоколі про надання доступу мова йшла про письмові матеріали досудового розслідування, а не про речові докази. Звертає увагу, що обов`язок ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування покладено на сторону обвинувачення і таке ознайомлення не може бути вибірковим та за бажанням учасників справи. Якщо велосипеди визнані речовими доказами і визначено місце їх зберігання, то слідчий, прокурор зобов`язані їх надати на ознайомлення у первісному виді, а не у формі зображень. Заборонено приховувати речові докази або інші матеріали кримінального провадження. Однак, під час судового розгляду прокурор неодноразово заперечував у дослідженні речового доказу, ігноруючи приписи КПК України щодо дослідження речових доказів в суді. Зазначає, що аналогічна ситуація виникла із речовим доказом по епізоду крадіжки майна у ОСОБА_11 , який під час допиту в суді повідомляв, що придбав велосипед за 1500 грн., даний велосипед був потерпілим перероблений, однак слідчий надав для проведення експертизи інші вихідні дані, у зв`язку з чим експерт його оцінив без безпосереднього дослідження речового доказу та зазначив його вартість в сумі 4358, 55 грн. При цьому сторона обвинувачення не ініціювала виклик та допит експерта або призначення експертизи відповідно до положень ст. ст. 332, 356 КПК України, оскільки обов`язок доказування згідно КПК покладено на прокурора. Також наголошує, що поліцейські повернули велосипед потерпілому ОСОБА_11 саме 09.08.2023 року, оформивши відповідну розписку, однак через 14 днів після повернення велосипеду ініціювали його впізнання, про що звертала увагу сторона захисту, заявляючи клопотання про визнання протоколу проведення впізнання недопустимим доказом. Проте, згідно ст. 229 КПК України забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, річ, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про її прикмети.

В свою чергу прокурор теж подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України 6 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 369 КК України штраф у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч. 1 ст. 162 КК України штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до покарання за цим вироком приєднати невідбуту частину за вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.07.2020 року - 3 місяці позбавлення волі, остаточно призначити покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі 1100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Покарання у виді штрафу, відповідно до ст. 72 КК України виконувати самостійно. Звертає увагу, що протягом всього судового розгляду ОСОБА_8 заперечував проти пред`явлених відносно нього обвинувачень у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.4 ст.185, ч.1 ст. 369 КК України, а також оспорював докази, зібрані в ході досудового розслідування. Вказане свідчить про відсутність розкаяння у вчинених кримінальних правопорушеннях, відвертого та дійсного засудження своєї протиправної поведінки, бажання залагодити свою провину перед потерпілими. Часткове визнання ОСОБА_8 під час дебатів своєї вини у вчиненні лише кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.1 ст. 369 КК України, є нічим іншим як вимушеним кроком, після дослідження всіх доказів, які підтверджують його вину, тобто як один із способів захисту, який в свою чергу не свідчить про дійсну позицію обвинуваченого щодо вчинених кримінально караних діянь. Проте, позиція обвинуваченого щодо невизнання своєї вини у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, залишилася незмінною до завершення судового розгляду. Також, наголошує, що свою протиправну діяльність ОСОБА_8 продовжив незадовго після його умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі та до закінчення відповідного строку. А тому суд мав би призначити покарання більшим за мінімальну межу санкції статті. Зазначає, що при винесенні вироку судом першої інстанції також допущено неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, яке згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 та п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку. Зокрема, згідно вироку остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі призначено відповідно до ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.07.2020 року. 15.02.2023 року ОСОБА_8 звільнений умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком від 06.07.2020 року. Таким чином, суд мав приєднати частину невідбутого покарання за вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 06.07.2020 року, тобто менше ніж 3 місяці позбавлення волі.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 10.05.2023 року близько 23 год. 10 хв. реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел на незаконне проникнення до житла особи, а саме до житлового будинку розташованого на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_12 , діючи умисно, всупереч волі користувача, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, упевнившись, що ніхто не спостерігає за його діями, через присадибну ділянку проник на подвір`я господарства, за вищевказаною адресою, після чого, шляхом розбиття вікна, проник до житлового будинку, що розташований на території вказаного домогосподарства та перебуває у фактичному володінні, розпорядженні та користуванні ОСОБА_12 та не належать на праві власності, не перебуває користуванні ОСОБА_8 .

Також, ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення умисних злочинів, в тому числі і за вчинення майнового злочину, на шлях виправлення не став та повторно, умисно вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану запровадженого в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, на всій території України 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 на 90 діб, 13.07.2023 близько 12:30 год., перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно викрав велосипед марки Ardis модель Славутич 26 вартістю 3033,33 грн., що належить ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

Також, 15 серпня 2023 року о 13-50 год. під час несення служби поліцейськими сектору реагування патрульної поліції Сектору поліцейської діяльності №1 Відділення поліції №1 Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Чернігівській області ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є представниками влади та службовими особами та відповідно до посадових інструкцій, перебуваючи на службі, зокрема, стежать за безпекою дорожнього руху з метою виявлення та усунення порушень, виявляють адміністративні правопорушення, складають у межах компетенції протоколи про адміністративні правопорушення, здійснюють провадження у справах про адміністративні правопорушення, у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху по вул. Генерала Кирпоноса у м. Борзна Чернігівської області був зупинений мопед марки «Дельта» без номерних знаків водій якого ОСОБА_8 керував ним у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим підлягав адміністративній відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_8 метою уникнення відповідальності за вказане адміністративне правопорушення, усвідомлюючи, що поліцейські ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є службовими особами правоохоронного органу і знаходяться при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, запропонував, тобто, висловив намір, надати поліцейським ОСОБА_13 та ОСОБА_14 неправомірну вигоду в сумі 5000 грн. за нескладання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, ОСОБА_8 , діючи в умовах воєнного стану запровадженого в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 на 90 діб, 9 серпня 2023 близько 16:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав велосипед марки «Ardis» модель «Lido 26», який знаходився в лісовому масиві поблизу с. Печі Ніжинського району, вартістю 4358,55 грн., що належить ОСОБА_11 , після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

За змістом ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимоги цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року ОСОБА_1 , на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння, було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000769 від 13.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України щодо ОСОБА_8 .

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року було скасовано ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2024 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Незважаючи на пряму заборону, визначену ч. 2 ст. 76 КПК України, розгляд справи після призначення нового розгляду в суді першої інстанції було здійснено суддею ОСОБА_1 , ухвалу якої по даному провадженню (№0000769 від 13.06.2023 року) скасовано судом апеляційної інстанції, що вказує на незаконність складу суду та дає підстави для скасування вироку за ч. 2 ст. 412 КПК України.

Зазначені доводи не можуть бути проігноровані судовою колегією та прирівнюються до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити вказані помилки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції було допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, тому, виходячи із передбаченої ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що суди першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи мають дотримуватись вимог ст. ст. 409, 416 КПК України.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 23 вересня 2019 року ( провадження № 51-7543 кмо18, справа № 728/2724/16 к) був зроблений висновок щодо застосування норм права, згідно з яким у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінально процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 370, 419, ч.2 ст. 416 КПК він не може залишити поза увагою доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора чи потерпілого, щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведе до неможливості застосування такого закону під час нового розгляду в суді першої інстанції.

А тому, при новому розгляді суду першої інстанції з урахуванням вимог кримінального процесуального закону необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, виключити суперечності та прийняти законне й обґрунтоване рішення, а також надати аналіз доводам, які зазначені в апеляційних скаргах.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції із зазначених вище обставин, колегія суддів відповідно до вимог ст.178 КПК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі доведення його винуватості у вчинені злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначивши новий судовий розгляд у суді першої інстанції

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4