Провадження № 1-кс/554/9464/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ :

29 липня 2025 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У скарзі заявник зазначає, що 22.07.2025 року ОСОБА_4 надіслав до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, заяву про вчинення кримінального правопорушення співробітником СІЗ ДВКР СБ Україна, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Заява отримана адресатом 24.07.2025 року.

Всупереч положенням ст.214 КПК України, дані про те, що зазначена заява внесена до ЄРДР у заявника відсутні.

Враховуючи викладене, заявник вважає, що уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, не виконані вимоги ст. 214 КПК України, тому просить суд зобов`язати їх внести до реєстру відомості про вчинення кримінального правопорушення, викладені в повідомленнях.

Скаржник та його представник у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду. Адвокат ОСОБА_3 направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі скаржника, вимоги скарги підтримали та просили задовольнити.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленим про день час та місце розгляду скарги у судове засідання не з`явився. Заступник керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 31.07.2025 року надіслала до суду листа у якому зазначила про порушення скаржником принципу територіальної підсудності поданої скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про повернення скарги з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 22.07.2025 року ОСОБА_4 надіслав до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, заяву про вчинення кримінального правопорушення співробітником СІЗ ДВКР СБ Україна, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Заява отримана адресатом 24.07.2025 року.

Відповідно до листа заступника керівника Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_6 від 31.07.2025 року, розгляд заяви ОСОБА_4 від 25.07.2025 року за вх.№Ш-4616/п-25 доручено Другому слідчому відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, у зв`язку з чим, скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 не підсудна Шевченківському районному суду м.Полтави, оскільки орган досудового розслідування знаходиться у межах територіальної юрисдикції Салтівського районного суду м.Харкова.

Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідує, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Водночас, нормами Розділу ІІІ КПК України визначено, що повноваження слідчого судді місцевого суду здійснюються ним лише щодо органів досудового розслідування та дізнання, які знаходяться в межах територіальної юрисдикції даного суду.

При цьому, ні положеннями § 1 Глави 26 КПК України, який регламентує оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, ні іншими положеннями Глави 26 КПК України не визначено територіальної підсудності розгляду скарг, які подаються в порядку §1 Глави 26 КПК України.

Для вирішення цього питання суд вважає за необхідне, за аналогією закону застосувати ті норми КПК України, які регулюють подібні правовідносини.

Відповідно до норм КПК України, зокрема ч.7 ст.100, ч.2 ст. 132, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192 КПК України, клопотання, заяви, скарги під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності.

Таким чином, з урахуванням положень ч.6 ст. 9 КПК України, зазначене правило слід застосовувати і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність, щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.

Згідно з положеннями ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Аналогічну позицію щодо застосування аналогії закону виклав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16.06.2016 року № 223/1650/0/4-16. Також в цьому листі вказано, що органом досудового розслідування, враховуючи системний аналіз положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України та ч. 1 ст. 38 КПК України, є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. Іншими словами, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ (Національна поліція України, Служба безпеки України, Національне антикорупційне бюро України), а його підрозділ (управління, відділ), визначений у ч. 1 ст. 38 КПК.

Зважаючи на те, що розгляд заяви ОСОБА_4 від 25.07.2025 року за вх.№Ш-4616/п-25 доручено Другому слідчому відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, тому фактично заявником оскаржується бездіяльність уповноваженої особи Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві.

Відповідно до наказу в.о.Директора полковника Державного бюро розслідувань від 15.10.2020 року № 581, затверджено структуру та штатну чисельність територіальних управлінь Державного бюро розслідувань .

Згідно листа в.о.Директора Державного бюро розслідувань адресованого Верховному Суду Касаційний кримінальний суд № 153/0/157-21 від 13.04.2021 року слідує, що відповідно до статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління. З метою ефективного виконання покладених на ДБР завдань з 1 березня цього року у територіальних управліннях почали діяти слідчі підрозділи із дислокацією у всіх областях України. Інформація щодо назв підрозділів, місця дислокації, контактних даних, місцевих та апеляційних судів, під територіальною юрисдикцією якого знаходиться слідчий відділ додана.

Враховуючи, що орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме Другий слідчий відділ (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві (місце розташування: м.Харків, проспект Героїв Харкова, 145) не перебуває під територіальною юрисдикцією Шевченківського районного суду м. Полтави, дане клопотання повинно подаватись до суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме Салтівського районного суду м.Харкова, за адресою: проспект Ювілейний, 38Е, Харків, Харківська область, 61005.

Враховуючи, що скарга не підлягає розгляду в Шевченківському районному суді м.Полтави, оскільки орган досудового розслідування не знаходиться в межах територіальної юрисдикції даного суду, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,9,38,304,306 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернути.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1