Справа № 145/886/24
Провадження №11-кп/801/841/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - ОСОБА_2 (суддя-доповідач),

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000077, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 січня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яришівка Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,

у с т а н о в и в :

Вінницьким апеляційним судом здійснюється провадження за апеляційною скаргою прокурора, адвокатів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурором відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 засуджений місцевим судом за вчинення кримінального правопорушення до 13 років позбавлення волі, тому, усвідомлюючи можливість його відбування після набрання вироком законної сили, може переховуватися від суду, з метою уникнення призначеного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 досяг шістдесятирічного віку та у період дії воєнного стану на нього не поширюються обмеження щодо перетину державного кордону. Отже, може вільно покинути територію України, що перешкодить розгляду справи.

Указане свідчить про високу імовірність ризику переховування від суду. Застосований судом першої інстанції запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчується 26 липня 2025 року та на даний час підстав для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який немає.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили проти задоволення клопотання.

Ознайомившись з заявленим клопотанням, заслухавши виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню з огляду на таке.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

За національним законодавством тримання під вартою після ухвалення вироку термінологічно відрізняється від відбування покарання за вироком, що набрав законну силу, однак з погляду статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод воно буде розглядатися як таке, що підпадає під пункт (а): законне ув`язнення особи після засудження її комплектним судом.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, за правом багатьох країн затримання в очікуванні розгляду апеляції вважається попереднім триманням під вартою, i засуджена особа не починає відбувати своє покарання, поки вирок не набере чинності. Однак між підходами до процедури призначення покарання є відмінності за формою, а не за суттю, якщо розглядати наслідки для зацікавленої особи. Слід вважати, що стаття 5 § 1 (а), яка нічого не каже про припустимі форми правового механізму, за яким особа може законно триматися під вартою «після засудження», залишає державам-учасницям свободу вибору в цьому питанні» (Monnel and Morris v. the United Kingdom judgment of 2 March 1987, Series A no 115, 47).

Обвинувачений вважається затриманим «після засудження компетентним судом» у значенні статті 5 пар. 1 (а) після того, як рішення було винесено в першій інстанції, навіть якщо воно ще не виконується і підлягає оскарженню» (Ruslan Yakovenko v Ukraine, no. 5425/11, пар.46, ECHR 2015).

Термін «після засудження» не можна тлумачити, так, ніби він стосується лише остаточного засудження. Не можна ігнорувати того, що винуватість особи, яка тримається під вартою під час апеляційного або наглядового провадження, вже встановлена в ході судового розгляду, проведеного відповідно до вимог статті 6» (Wemhoff v. Germany, 27 june 1968, пар. 9, Series A no.7).

Відтак обмеження строку дії запобіжного заходу має на меті забезпечити можливість періодичного перегляду тримання під вартою до вироку. Водночас, у разі винесення обвинувального вироку, міркування, які зумовлюють необхідність періодичного перегляду, не мають значення, оскільки тримання під вартою на підставі вироку здійснюється для забезпечення його виконання.

Установлено, що ОСОБА_7 засуджений місцевим судом за вчинення особливо тяжкого злочину, який становлять підвищену суспільну небезпеку.

Під час досудового розслідування та судового провадження в суді першої інстанції, з урахуванням встановлених ст. 177 КПК України ризиків, до нього був застосований виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ураховуючи наведене, з високою імовірністю можна констатувати наявність ризику переховування від суду, через що застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідний, у тому числі, з метою можливого забезпечення виконання вироку.

Відтак, з метою забезпечення апеляційного провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України під час ухвалення обвинувального вироку суд вирішує питання, зокрема, щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до набрання вироком законної сили (завершення апеляційного розгляду).

Копію ухвали надіслати Вінницькій установі виконання покарань (№1).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4