Справа № 638/7350/25
Провадження №1-кп/638/1597/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження кримінальне провадження №0000443 від 07.03.2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працевлаштованого, одруженого, осіб на утриманні немає, який зареєстрований та проживає за адресою.: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.05.2002 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

25.07.2003 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, 15, ч.3 ст.185, 14, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, 15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.02.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 8 місяців 6 днів;

19.10.2011 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 02.03.2013 року за відбуттям строк покарання;

04.06.2014 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 15.06.2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 16 днів;

20.05.2019 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі;

18.12.2019 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі; 31.07.2020 року ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова, з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 21.01.2020 року, змінено вирок із застосуванням ч.4 ст.70 КК України призначено покарання за наявності кількох вироків у виді 5 років позбавлення волі, зараховано відбуте покарання у період з 15.02.2020 року по 16.03.2020 року з розрахунку 2 дні обмеження волі за 1 день позбавлення волі, звільнений 28.02.2025 року за відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

встановив:

У лютому 2025 року, більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено, але не пізніше 17 години 45 хвилин 24 лютого 2025 року ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м.Харків, вул.Цезаря Кюї буд.44 в умовах ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», діючи умисно та всупереч ст.14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також ст.2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 року (зі змінами), зв`язався з раніше знайомим ОСОБА_4 , відносно якого ухвалено вирок Дзержинським районним судом м.Харкова від 23.04.2025 року, та замовив у останнього наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Далі 24.02.2025 року близько 17 години 45 хвилин попередньо узгодивши дату, час та місце отримання наркотичного засобу, ОСОБА_3 , перебуваючи біля паркану на території ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», розташованої за адресою: м.Харків, вул.Цезаря Кюї, буд.44 через паркан колонії передав грошові кошти у розмірі 1000 гривень та отримав від ОСОБА_4 5 пігулок білого кольору у блістері із написом «Метадон-ЗН», тим самим придбав та почав зберігати для особистого вживання без мети збуту.

Далі, 24.02.2025 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись на території ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», що розташована за адресою: м.Харків, вул.Цезаря Кюї буд.44, був зупинений старшим оперуповноваженим ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)», якому ОСОБА_3 повідомив, що має при собі 5 пігулок білого кольору у блістері із написом «Метадон-ЗН», а саме наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, який ОСОБА_3 зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.

24.02.2025 року під час проведення огляду місця події у період часу з 18 години 45 хвилин до 18 години 55 хвилин за адресою: м.Харків, вул.Цезаря Кюї буд.44 у приміщенні чергової частини ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 добровільно при понятих видав 5 пігулок білого кольору у блістері із написом «Метадон-ЗН», які згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №СЕ-19/121-25/4851-НЗПРАП від 25.02.2025 року містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, маса якого в складі пігулок склала 0,1234 г., який ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі з метою подальшого особистого вживання без мети збуту.

Вказані обставини встановлені судом під час судового слідства та не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч.2 ст.302 КПК України ОСОБА_3 роз`яснено зміст встановлених судовим розглядом обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, та ОСОБА_3 подав заяву про роз`яснення йому вказаних положень та надання добровільної згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому ОСОБА_3 подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника ОСОБА_5 ..

Враховуючи викладене, підстав для призначення розгляду у судовому засіданні даного обвинувального акту, відповідно до ч.3 ст.382 КПК України, суд не вбачає. А тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості, приходить до висновку, що він вчинив кримінальне правопорушення-проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер, ступінь важкості та суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку обвинуваченим, дані про його особу.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий із реальним відбуванням покарання в установах закритого типу, останній раз 18.12.2019 року, звільнений за відбуттям строку покарання 28.02.2025 року, із середньою освітою, не працевлаштований, одружений, осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою.: АДРЕСА_1 , на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер №3» не звертався.

Обставиною, яка у відповідності до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, які у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку вчиненого проступку, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення проступку, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових проступків буде призначення остаточного покарання у виді пробаційного нагляду з покладанням обов`язків, передбачених приписами ст. 59-1 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд також керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3 ч. 2 та п. 4 ч. 3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 на вказаний строк такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судових експертиз у загальному розмірі 2785 гривень 65 копійок.

Речовий доказ DVD-R диски з відеозаписами зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, однак відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно направити учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1