В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000967 від 20.03.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_2 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2025, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у житловій кімнаті квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_8 , шляхом заподієння ножових поранень.

Реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв у праву руку кухонний ніж, яким наніс ОСОБА_8 один удар в область правої гомілки, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення правої гомілки з ушкодженням м`яких тканин та великої підшкірної вени, що супроводжувалось зовнішньою та тканинною кровотечею з розвитком небезпечного для життя явища - крововтрати, яке за критерієм небезпеки для життя має ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

У подальшому, внаслідок отриманих від злочинних дій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 померла у житловій кімнаті квартири через короткий проміжок часу.

Таким чином, ОСОБА_3 , умисно спричинив тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), визнав повністю, дав покази у яких підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що 19.03.2025 року о 20:00 він перебував за місцем свого проживання разом з матір`ю, де вони розпивали алкогольні напої. Зазначив, що вони перебували у стані алкогольного сп`яніння, оскільки випили на двох пляшку горілки ємністю 0,5 л. Окрім того, перед цим він одноособово випив пляшку горілки ємністю 0,7 л. В цей час між ними виник конфлікт, в ході якого матір подряпала йому обличчя, а він в свою чергу попросив її відійти, проте остання вхопила його за руку, внаслідок чого він наніс їй удар ножем (який він попередньо взяв для того, щоб нарізати хліб) в ногу. В подальшому, він забинтував матері поранення та вийшов на вулицю, де побачив сусідку, котру попросив викликати екстрену швидку медичну допомогу для матері. Вони з сусідкою піднялися до квартири, де він побачив матір без свідомості, після чого вийшов на вулицю та очікував прибуття медиків. Зазначив, що через 40 хвилин прибула карета швидкої допомоги, констатувала смерть матері, після чого лікарі викликали правоохоронців. Висловив розуміння, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, адже наніс удар ножем в життєво важливий орган потерпілої та розумів про тяжкість наслідків, які могли настати внаслідок вчинення злочину. Зазначив, що фактичні обставини зазначені органом досудового розслідування в обвинувальному акті ним не оспорюються.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме - умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Разом із тим, за клопотанням прокурора судом також були долучені до матеріалів кримінального провадження та в подальшому досліджені докази в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та з метою встановлення правильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- протокол огляду місця події від 20.03.2025 року (а.к.п. 44-45 Т. 1), з додатками - ілюстративною таблицею (а.к.п. 46-50 Т. 1) та оптичним носієм інформації (а.к.п. 51 Т. 1), дозвіл на проведення якого ex post було надано ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2025 року (а.к.п. 62-65 Т. 1);

- протокол особистого обшуку особи, затриманої за підозрою у вчиненні злочину від 20.03.2025 року (а.к.п. 52-53 Т. 1), з додатком - оптичним носієм інформації (а.к.п. 54 Т. 1);

- протокол проведення слідчого експерименту від 20.03.2025 року (а.к.п. 55-58 Т. 1), з додатком - оптичним носієм інформації (а.к.п. 59 Т. 1);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.03.2025 року (а.к.п. 67-69 Т. 1);

- квитанцію з технічного пристрою «Drager», яким встановлено, що станом на 20.03.2025 року ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,03 % проміле (а.к.п. 75 Т. 1);

- висновок експерта № 042/1-92-2025 від 21.03.2025 року (а.к.п. 79-81 Т. 1);

- висновок експерта № СЕ-19/111-25/17786-БД від 20.05.2025 року (а.к.п. 87-91 Т. 1);

- висновок експерта № 091-100-2025, проведеного у період з 12.05.2025 року по 20.05.2025 року (а.к.п. 101-105 Т. 1);

- висновок експерта № 081-168-2025, проведеного у період з 30.04.2025 року по 06.05.2025 року (а.к.п. 106-111 Т. 1);

- висновок експертного дослідження № 021-00679-2025, проведеного у період часу з 20.03.2025 року по 23.05.2025 року (а.к.п. 114-117 Т. 1);

- висновок експертного дослідження № 061-726-2025, проведеного у період часу з 01.04.2025 року по 19.05.2025 року (а.к.п. 118-119 Т. 1);

- висновок експертного дослідження № 072-41-2025МК, проведеного у період часу з 15.04.2025 року по 07.05.2025 року (а.к.п. 120-121 Т. 1);

- висновок експертного дослідження № 082-281-2025, проведеного у період часу з 26.03.2025 року по 28.03.2025 року (а.к.п. 122 Т. 1);

- висновок експертного дослідження № 051-914-2025, проведеного у період часу з 26.03.2025 року по 09.04.2025 року (а.к.п. 123-124 Т. 1);

- висновок експерта № 022-72-00679-2025, проведеного у період з 09.04.2025 року по 28.05.2025 року (а.к.п. 125-128 Т. 1);

- копії медичної документації, що підтверджує смерть ОСОБА_8 (а.к.п. 133-134 Т. 1);

- висновок експерта № 101-60-2025, проведеного в період часу з 26.05.2025 року по 05.06.2025 року (а.к.п. 137-140 Т. 1);

- висновок експерта № 101-61-2025, проведеного в період часу з 26.05.2025 року по 05.06.2025 року (а.к.п. 141-144 Т. 1).

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях "Рінгвольд проти Норвегії" від 11 лютого 2003 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, "Абу Зубайда проти Литви" від 31.05.2018 року, а також "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" від 08.07.2004 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, стан здоров`я (наявність у обвинуваченого захворювання суглобів), не є інвалідом І чи ІІ групи, не одружений, спосіб життя (не працюючий), позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

На підставі ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме з 20.03.2025 року 05 год. 00 хв. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження вирішено, згідно положень ст. 174 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання, а саме з 20.03.2025 року 05 год. 00 хв. по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-25/17786-БД від 20.05.2025 року) в сумі 8 921 (вісім тисяч дев`ятсот двадцять одну) гривню 76 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2025 року на майно, яке вилучено 20.03.2025 року, під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: на предмети, схожі на ножі, у кількості 5 шт., що були упаковані до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295495; кофту сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, хустинка зі слідами речовини бурого кольору, халат червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, що були упаковані до спец. пакету № NPU-1301578; ніж зі слідами речовини бурого кольору, що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295494 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2025 року на тимчасово вилучене майно, а саме на кофту сірого кольору, яку було поміщено до сейф-пакету №NPU 1301581; штани джинсові синього кольору, які було поміщено до сейф-пакету №NPU 1301580; мобільний телефон «Samsung», який було поміщено до сейф-пакету №PSS1238472, вилученні під час проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- предмети, схожі на ножі, у кількості 5 шт., що були упаковані до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295495, кофту сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, хустинку зі слідами речовини бурого кольору, халат червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, що були упаковані до спец. пакету № NPU-1301578, ніж зі слідами речовини бурого кольору, що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295494, змив з правої руки трупа ОСОБА_8 , що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295492, змив з лівої руки трупа ОСОБА_8 , що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295493, зрізи нігтьових пластин з правої руки трупа ОСОБА_8 , що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295497, зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа ОСОБА_8 , що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2295496, зразок букального епітелію, який поміщено до паперового конверту, опломбованого биркою № NPU-2294743, зрізи нігтьових пластів ОСОБА_3 , що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2294740, змив з лівої руки ОСОБА_3 , що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2294741, змив з правої руки ОСОБА_3 , що було упаковано до паперового конверту, опечатаного самоклеючою пломбою № NPU-2294742 - знищити;

- кофту сірого кольору, яку поміщено до сейф-пакету № NPU1301581, штани джинсові синього кольору, шнурки від кросівок, які поміщено до сейф-пакету № NPU1301580, мобільний телефон «Samsung», який поміщено до сейф-пакету № PSS1238472 - повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілій та прокурору.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: