судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1
за обвинуваченням ОСОБА_2
Повний текст ухвали оголошено 14 серпня 2025 року.
З ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року не згодна, оскільки, на мою думку, вказане клопотання прокурора є необґрунтованим.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").
У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.
Дійсно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому, не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.
Як убачається з заяви прокурора, вона обґрунтована тим, що суддя ОСОБА_3 приймає участь в іншому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У вказаній справі триває судовий розгляд та завершується дослідження письмових доказів, представлених стороною обвинувачення. Натомість, предметом доказування в обох провадженнях є тотожні обставини викрадення та вбивства ОСОБА_6 , створення та участь в злочинній організації.
На моє переконання, наведені у заяві прокурора про відвід обставини не можуть бути підставами для відводу судді, оскільки не є такими, що передбачені нормами КПК України. Більш того, заявлений відвід не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_3 у розгляді даного кримінального провадження, не вказувала про таке і сама суддя ОСОБА_3 .
Таким чином підстави до задоволення заяви прокурора про відвід судді ОСОБА_3 відсутні, оскільки він не містить належних та достатніх даних необ`єктивності, упередженості або особистої зацікавленості судді, а викладено лише суб`єктивні твердження та припущення щодо наявності у судді ОСОБА_3 сформованої позиції по дослідженим доказам у виділеному кримінальному провадженні.
Суддя ОСОБА_1