Справа № 461/2660/25
Провадження № 1-кс/461/3493/25
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

02.06.2025 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого в ОВС 2-ого відділення слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сарни Рівненської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, з повною загальною середньою освітою, до 12.02.2025 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата військової служби за контрактом, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

в с т а н о в и в:

30.05.2025 слідчий в ОВС 2-ого відділення слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова із клопотанням, в якому просить продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.08.2025, з утриманням його в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», без можливості внесення застави.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000068 від 11.03.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 2022 року по 2025 рік, але не пізніше 16.02.2025, точного часу, дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено, у громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 , який достовірно знає про проведення повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України, у тому числі проведення спецслужбами цієї держави-агресором підривної діяльності проти України, а також здійснення з 24.02.2022 агресором ракетно-бомбових ударів та атак безпілотних літальних апаратів по об`єктах критичної інфраструктури, сил та засобів Сил оброни, розташованих у Львівській області, внаслідок чого було спричинено поранення та загибель громадян, у томі числі військовослужбовців, пошкодження об`єктів, їх зупинка, що зашкодило нормальним умовам життєдіяльності населення та особового складу військових формувань, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, керуючись корисливими мотивами, в умовах воєнного стану, виник злочинний умисел спрямований на надання представникам іноземної держави - представникам спецслужб російської федерації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, шляхом передачі засобами мобільного зв`язку відомостей про розміщення об`єктів військової інфраструктури (об`єктів навчально-матеріальної бази) і особового складу на території Яворівського району Львівської області.

Так, 03.03.2025 о 14.47 год. військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_5 , перебуваючи на території Рівненської області, точно місце досудовим розслідування не встановлено, із використанням свого особистого облікового запису під назвою « ОСОБА_7 » та нікнеймом акаунту під назвою « ОСОБА_8 » в мобільному застосунку системи миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» (далі за текстом - «Telegram»), що встановлений в мобільному терміналі, яким він користувався, з сім-картою українського оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , з власної ініціативи, вийшов на контакт з невстановленим на даний час представником іноземної держави - співробітником спецслужб російської федерації, який використовував номер іноземного оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 , що записаний в контактах ОСОБА_5 під іменем « ОСОБА_9 », та надав згоду здійснити допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та економічній безпеці України, тобто умисно вчинити державну зраду.

Зокрема, 04.03.2025 о 23.57 год. ОСОБА_5 перебуваючи у Рівненській області, точного місця досудовим розслідування не встановлено, з метою виконання злочинного завдання представника іноземної держави - співробітника спецслужб російської федерації, з корисливих мотивів, через «Telegram», надіслав 12 скріншотів екрану, зробленого за допомогою картографічного веб-сервісу від компанії Google, де графічно відобразив жовтим і чорним кольорами, а також додавши друкований текст чорного кольору, а саме: місця розташування трьох польових таборів Збройних Сил України; ділянки для проведення стрільб, куди рекомендував спецслужбам здійснити вогневий удар саме в цю ділянку до обіду; місця розміщення боксів з військовою технікою, комплексу водолазної підготовки, стадіону, будівлі штабу військової частини НОМЕР_4 , будівель операторів-електриків та інших військовослужбовців в Яворівському районі Львівської області.

05.03.2025 у період з 10.48 год. по 11.04 год. ОСОБА_5 перебуваючи у Рівненській області, точного місця досудовим розслідування не встановлено, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення державної зради, з корисливих мотивів, через «Telegram», на виконання отриманого в той же день о 10.27 год. від представника спецслужб рф завдання та з метою отримання грошової винагороди, надіслав 3 скріншоти екрану, зробленого за допомогою картографічного вебсервісу від компанії Google, де графічно відобразив жовтим, синім та червоним кольорами, а саме: місце розташування польового табору військовослужбовців, куди рекомендував спецслужбам здійснити вогневий удар; місця розміщення особового складу військових частини НОМЕР_4 та НОМЕР_1 ; місце розташування другого польового табору в Яворівському районі Львівської області.

Тоді ж, у період з 11.24 год. по 18.21 год. ОСОБА_5 , на виконання отриманого в той же день о 11.21 год. від представника спецслужб рф завдання, надіслав 4 скріншоти екрану, зробленого за допомогою картографічного вебсервісу від компанії Google, де графічно відобразив червоним та чорним кольорами об`єкти та ділянки, а також одночасно відправив їх географічні координати: місця дислокації особового складу новопризваних військовослужбовців та ділянки, де проводяться їх навчання, куди рекомендував спецслужбам здійснити вогневий удар по всьому периметру ділянки; будівлі штабів військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_4 , спортзалу, клубів, центру імітаційного модулювання в Яворівському районі Львівської області.

12.03.2025 у період з 17.10 год. по 17.11 год. ОСОБА_5 перебуваючи у Рівненській області, точного місця досудовим розслідування не встановлено, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення державної зради, з корисливих мотивів, через «Telegram», на виконання отриманого в той же день о 14.11 год. від представника спецслужб рф завдання та з метою отримання грошової винагороди, відправив географічні координати місця розташування бойової та інженерної техніки в Яворівському районі Львівської області.

14.03.2024 о 15.23 год. ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність свої дій та діючи з корисливих мотивів, висловив представнику спецслужб рф вимогу щодо надання йому грошової винагороди за виконання поставлених завдань.

Тоді ж, о 16.08 год. представник спецслужб рф підтвердив підтримувати з ОСОБА_5 довготривалі відносини з метою проведення за його допомогою підривну діяльність проти України за грошову винагороду.

У зв`язку з чим, в той же день, о 18.44 год. ОСОБА_5 , діючи за попередньою домовленістю щодо отримання грошової винагороди за виконання завдань, з корисливих мотивів, через «Telegram», надіслав представнику спецслужб рф для отримання коштів свій гаманець USDT з ідентифікатором свого криптогаманця - TFFnmu787NZYmgfYKmnLkqQBi2CsLFpK6c.

18.03.2025 о 21.20 год. ОСОБА_5 , через «Telegram», підтвердив представнику спецслужб рф отримання, невстановленим органами досудового розслідування способом, для себе грошових кошти в еквіваленті 10 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 18.03.2025 становить 414,39 грн, а 19.03.2025 о 19.09 год. ОСОБА_5 , через «Telegram», підтвердив представнику спецслужб рф отримання, невстановленим органами досудового розслідування способом, для себе грошових кошти в еквіваленті 100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 19.03.2025 становить 4156,58 грн.

Однак, вищевказана протиправна діяльність ОСОБА_5 була зупинена, внаслідок затримання його 08.04.2025 правоохоронними органами в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

08.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням заступника начальника управління ДВКР СБ України №17/6/1/4/1-356нт від 10.03.2025 про кримінальне правопорушення, у якому зазначено про протиправну діяльність ОСОБА_5 ; протоколом обшуку від 08.04.2025, під час якого вилучено електронну техніку ОСОБА_5 за допомогою якої він вчиняв протиправні дії; протоколом за результатами проведення слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 28.03.2025; відомостями, отриманими з військової частини НОМЕР_1 ; матеріалами оперативного підрозділу за результатами виконання доручення слідчого; іншими матеріалами, отриманими в установленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 06.06.2025.

До Галицького районного суду м. Львова подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 08.08.2025, оскільки необхідно провести такі слідчі та процесуальні дії: завершити розсекречення протоколів за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій та процесуальних документів, які стали підставою для їх проведення; призначити фоноскопічну експертизу та отримати висновок експерта; допитати військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 щодо обставин нез`явлення 11.02.2025 ОСОБА_5 без поважних причин з відпустки у військову частину НОМЕР_1 ; провести слідчі (розшукові) та процесуальні дії з метою встановлення обставин придбання ОСОБА_5 та зберігання боєприпасів за місцем проживання; провести огляд мобільних телефонів ОСОБА_5 з метою встановлення обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; провести додаткові слідчі (розшукові) та процесуальні дії з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення; з урахуванням зібраних доказів визначитися з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 та у випадку наявності законних підстав вирішити питання про зміну раніше повідомленої підозри чи повідомлення про нову підозру.

Доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ч.6 ст.12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Так, необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 пов`язана з наявністю ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які існують.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ст.12 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а отже, розуміючи наслідки притягнення до відповідальності, з метою її уникнення, існують ризики того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Попри ситуацію, пов`язану із введенням в Україні воєнного стану, а саме неможливості перетину Державного кордону України у легальний спосіб, ОСОБА_5 може покинути територію України у спосіб, не передбачений законодавством України, оскільки лінія Державного кордону України частково непідконтрольна органам державної влади України станом на даний час.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, у випадку не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, виражається у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших осіб, невідомих на даній стадії органу досудового розслідування, яким відомі обставини вчинення вище вказаного кримінального правопорушення з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому.

У випадку не застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказане призведе до забезпечення конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно показань свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Зухвалість та епізодність вищевказаного кримінального правопорушення свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_5 розуміючи невідворотність покарання за вчинене ним діяння, обставини вчинення якого встановлені органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), зокрема шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду і здійснення впливу на свідків, експертів.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення) підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке є особливо тяжким злочином у розумінні ст.12 КК України, санкцією якого передбачено найсуворіші покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а отже, розуміючи наслідки притягнення до відповідальності, з метою її уникнення, існують ризики того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а відтак, залишаючись військовослужбовцем може вчинити ухилення від військової служби, шляхом самовільного залишення місця служби або вчинити дезертирство.

Відповідно до ст.178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України;

- підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, тож тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- раніше до кримінальної відповідальності не притягувався;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 , а саме за станом здоров`я такий в загальному придатний до військової служби, не хворіє, дозволяє йому перебувати в слідчому ізоляторі під час слідства, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки її;

- відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного (неодружений).

Окрім цього, з покликанням на абзац 8 ч.4 ст.183 КПК України, просить не визначати розмір застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, та продовжують існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Зазначив, що у клопотанні допущена описка, а саме просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. Звертає увагу, що на даний час у кримінальному провадженні необхідно призначити фоноскопічну експертизу та отримати висновок експерта, допитати свідків, а також перевірити причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.407, 263 КК України.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просила застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у випадку продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просить визначити заставу. Вважає підозру необґрунтованою, а органом досудового розслідування не доведені ризики позапроцесуальної поведінки ОСОБА_5 . Просила слідчого суддю врахувати позитивну характеристику підозрюваного та те, що такий виріс в багатодітній сім`ї, має міцні соціальні зв`язки, зареєстроване та постійне місце проживання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу заперечив, просив застосувати будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Від надання будь-яких інших пояснень відмовився.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до частини третьої статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: (1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; (2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Положеннями частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.04.2025, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано о 08 годині 32 хвилин 08.04.2025, в порядку ст.208 КПК України.

08.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2025 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 08:32 год. 06.06.2025, без можливості внесення застави.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчим та прокурором доведено, що закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не є можливим, оскільки в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, без яких неможливо закінчити досудове розслідування, а саме: завершити розсекречення протоколів за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій та процесуальних документів, які стали підставою для їх проведення; призначити фоноскопічну експертизу та отримати висновок експерта; допитати військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 щодо обставин нез`явлення 11.02.2025 ОСОБА_5 без поважних причин з відпустки у військову частину НОМЕР_1 ; провести слідчі (розшукові) та процесуальні дії з метою встановлення обставин придбання ОСОБА_5 та зберігання боєприпасів за місцем проживання; провести огляд мобільних телефонів ОСОБА_5 з метою встановлення обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; провести додаткові слідчі (розшукові) та процесуальні дії з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення; з урахуванням зібраних доказів визначитися з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 та у випадку наявності законних підстав вирішити питання про зміну раніше повідомленої підозри чи повідомлення про нову підозру.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 11.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, до 4 (чотирьох) місяців, тобто до 08.08.2025.

Щодо обґрунтованості підозри.

Ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000068, згідно якого 11.03.2025 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України; повідомленням заступника начальника управління - начальника 1 головного відділу 6 управління Департаменту військової розвідки СБУ від 10.03.2025 №17/6/1/4/1-356нт; копією послужного списку та військового квитка ОСОБА_5 ; копією контракту проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, укладеного з ОСОБА_5 ; протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем - мобільного додатку месенджера «Telegram», що використовується мобільним терміналом з номером телефону НОМЕР_2 , який перебуває у володінні ОСОБА_5 від 28.03.2025; відповіддю командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2025; протоколом обшуку від 08.04.2025; висновком експерта №СЕ-19/114-25/9368-БЛ від 06.05.2025.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Щодо обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які наведені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2025, та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Більше того, слідчий суддя враховує, що попри ситуацію, пов`язану із введенням в Україні воєнного стану, а саме неможливості перетину Державного кордону України у легальний спосіб, ОСОБА_5 може покинути територію України у спосіб, не передбачений законодавством України, оскільки лінія Державного кордону України частково непідконтрольна органам державної влади України станом на даний час.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58).

На думку слідчого судді продовжує існувати ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, що полягає у тому, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, у випадку застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

Не припинив існувати ризик незаконного впливу на свідків, експертів, у цьому кримінальному провадженні, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, який підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_5 має реальну можливість спілкуватись із свідками та іншими невстановленими слідством особами, які можуть бути причетні до інкримінованого кримінального правопорушення, і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст.615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК).

На думку слідчого судді, продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , спрямований на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, не виключено, що останній може продовжити злочинну діяльність, в тому числі і з метою уникнення від відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що ризики, наведені в ухвалі слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2025, та існування яких стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не втратили свою актуальність, а обставини, на які посилається сторона захисту, не можуть свідчити про їх зменшення чи зникнення.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що обставини у кримінальному провадженні з часу застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не змінилися, встановлені ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати. Стороною захисту не спростовано ризиків доведених слідчим та прокурором.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.178 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна.

При продовженні запобіжного заходу слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, а саме те, що такий неодружений, з повною загальною середньою освітою, до 12.02.2025 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старший солдат військової служби за контрактом, позитивно характеризувався за місцем навчання та місцем служби, має захворювання, пов`язані з отриманими під час участі в бойових діях травмами, має статус учасника бойових дій, раніше не судимий.

Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, та доведених ризиків визначених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що об`єктивно необхідним є продовження застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та запобігти наявним ризикам. Наявність тих обставин, що підозрюваний позитивно характеризувався за місцем навчання та місцем служби, такий виріс в багатодітній сім`ї, має міцні соціальні зв`язки, зареєстроване та постійне місце проживання, раніше не судимий,не мають такого ступеню довіри, що можуть бути враховані як такі, що мають запобіжний вплив на процесуальну поведінку підозрюваної та не є, в даному випадку, безумовними підставами для застосування їй більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного, та для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Шодо можливості визначення розміру застави.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до абз.8 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

А відтак враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, що викладені вище, введення на території України воєнного стану, а також те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.111 КПК України, слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному заставу.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого в ОВС 2-ого відділення слідчого відділу Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 31.07.2025.

Відповідно до положень абзацу 8 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 05.06.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1