УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 Справа №607/12545/25 Провадження №1-кс/607/3536/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого слідчого відділу Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000248 від 18.04.2025 прозастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.03.2025 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000248 від 18.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за наступних обставин. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 17.04.2025 близько 11:00 год, у ОСОБА_4 , який перебував у квартирі АДРЕСА_2 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Під час перебування в зазначеній квартирі, ОСОБА_4 почав висловлювати на її адресу звинувачення у крадіжці грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 17.04.2025 близько 11:00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень, безпричинно завдав ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область правого ока, один удар в область лівого ока, один удар в область носа, внаслідок чого зробив розсічення. Коли потерпіла вибігла з кімнати у коридор, ОСОБА_4 кинув останню на підлогу та почав завдавати удари своєю правою ногою в область спини ОСОБА_7 , а саме в ділянку попереку та геніталій.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 було завдано тілесні ушкодження у вигляді рани спинки носа, синців повік обох очей з крововиливом в білкову оболонку правого ока, саден задньої поверхні грудної клітки зліва, бокової поверхні живота зліва, саден лівого передпліччя, забиття м`яких тканин великих статевих губ у виді синців і набряку, відкритого перелому кісток носа, «забійної рваної» рани спинки носа, яка була піддана первинній хірургічній обробці з накладанням швів, переломів зовнішньої пластинки лобової пазухи однойменної кістки, передньої і медіальної (внутрішньої) стінок правої верхньощелепної пазухи однойменної кістки, верхньої і медіальної (внутрішньої) стінок правої орбіти, верхньої стінки лівої орбіти. Виявлені у ОСОБА_7 переломи кісток лицевого черепа та зовнішні тілесні ушкодження обличчя супроводжуються тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості п. п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням розміру застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 60560 грн.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених, просить здовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та просили у його задоволенні відмовити, зсилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеністю ризиків, на які вказує прокурор. Так, зазначив, що підозрюваний має постійне місце проживання, з`являється на виклик слідчого та суду, має незадовільний стан здоров`я. Натомість просять обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Відповідно до п.2)ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя встановив, що слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000248 від 18.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У даному провадженні 31 травня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне в момент заподіяння.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується матеріалами, зібраними в ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17.04.2025; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 22.04.2025; висновком експерта № 283 проведення судово-медичної експертизи; протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілою від 23.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.04.2025; протоколом огляду відеозапису від 25.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.04.2025та інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

Водночас слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В свою чергу, підозрюваним та його захисником не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим, а тому доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри слідчий суддя вважає передчасними.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що підозрюваний є раніше судимим за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я та злочини проти власності, вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, не має постійного джерела доходу, відсутні міцні соціальні зв`язки та ніде не працює, зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами, перебуває під адміннаглядом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та неодноразово притягувався працівниками поліції до адміністративної відповідальності за порушення обмежень, передбаченим адміністративним наглядом, встановленим постановою Тернопільського міськрайонного суду. Крім того, кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , щодо якого оголошено підозру, було вчинене під час відбування іспитового строку. Таким чином, є очевидним, що ОСОБА_4 не має наміру припиняти злочинну діяльність.

Згідно з рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових злочинів має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діяннях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним у світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Крім того, ризиком того, що ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду є те, що він підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який у випадку доведення його винуватості може загрожувати покарання у виді позбавлення волі до трьох років, таким чином з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин підозрюваний може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_4 порушує заборону залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що покладена на нього ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 01.10.2024, що підтверджується рапортом ДОП СДОП ВППП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від 22.05.2025, а також підозрюваний 13.06.2025, 16.06.2025 та 17.06.2025 без поважних причин не з`явився до слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за повістками, які були йому вручені 10.06.2025, про що свідчать відповідні рапорти слідчого у кримінальному провадженні.

Враховуючи вище наведене в сукупності, є конкретні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, залежно від стадії розгляду кримінального провадження.

При встановленні зазначеного ризику враховано, що пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі «Beccievv.Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на ще не допитану в судовому засіданні потерпілу ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, є те, що останньому відоме місце проживання потерпілої, так як інформація про неї міститься в матеріалах кримінального провадження, з якими підозрюваний ознайомлений, та усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним діяння, може навмисно схиляти її або ж через третіх осіб до зміни наданих раніше показань чи до відмови давати показання, що негативно вплине на судовий розгляд кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді від 19.06.2025 було надано дозвіл на затримання підзрюваного ОСОБА_4 у зв`язку з тим, підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, зокрема, 13.06.2025, 16.06.2025 та 17.06.2025 без поважних причин не з`явився до слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за повістками, які були йому вручені 10.06.2025, про що свідчать відповідні рапорти слідчого у кримінальному провадженні, після врученння клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був за місцем свого проживання відсутній, його місцеперебування було невідоме.

Таким чином, в судовому засіданні доведено прокурором, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування та суду та перешкоджав кримінальному провадженню.

Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування вказаних ризиків, що дають підставу для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, а доводи сторони захисту про їх відсутність спростовані встановленими обставинами.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує унеможливлення запобігання існуючим ризикам, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом, тим паче у разі застосування особистого зобов`язання.

Доводи сторони захисту, зокрема, що підозрюваний сам з`явився до органу досудового розслідування, має постійне місце проживання, у нього незадовільний стан здоров`я, що потребує лікування, слідчий суддя вважає такими, що не надають підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який хоча і має постійне місце проживання та у нього незадовільний стан здоров`я, однак, раніше притягався до кримінальної відповідальності, не працює та не має офіційного доходу та тяжкості злочину, у вчиненні якого йому пред`явлено підозру, який є насильницьким злочином та має високий ступінь суспільної небезпеки.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається в межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, його матеріальний та сімейний стан, вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного, в разі внесення ним застави, обов`язки, що визначені ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставним клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку із чим в його задоволенні слід відмовити, а клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 29 липня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/12545/25 згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2025.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 23 год. 59 хв. 29.07.2025, наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися за межі м. Тернополя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у цьому ж кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до УДМСУ в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_4 після оголошення ухвали негайно взяти під варту з залу суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1