В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000620 від 08.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чиргик Ташкентської області, Узбекистан, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

07.06.2022 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 знаходились за адресою: АДРЕСА_2 , у технічній будівлі на 2 поверсі в двокімнатному житловому приміщенні, де тимчасово проживали на час виконання монтажних робіт. При цьому, ОСОБА_6 вживав алкогольні напої. Близько 21 год. 40 хв. цього дня ОСОБА_6 пройшов до кімнати ОСОБА_4 та почав висловлювати йому своє обурення у зв`язку з тривалими неприязними відносинами. У зв`язку з цим, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 з мотивів неприязних відносин. Приблизно о 22 год. 07.06.2022 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись на 2 поверсі технічної будівлі у двокімнатному житловому приміщенні та території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , взяв складений ніж-брелок та наніс ним не менше чотирьох ударів у тулуб ОСОБА_6 , спричинивши тілесні ушкодження у виді двох проникаючих колото-різаних ран грудної клітки зліва (в області 4 та 8 міжребер`я) з лівобічним гемопневмотораксом, що ускладнилося пневмонією, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та двох колото - різаних ран в лівій поперековій ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, однак підтвердив, що близько двох з половиною років він працював на будівництві у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де також столяром працював і потерпілий. За тією ж адресою він та потерпілий проживали у технічній будівлі на 2 поверсі у двокімнатному житловому приміщенні, у різних кімнатах. Того дня, він з помічником ОСОБА_8 робили сходинки на другий поверх у сусідньому будинку. Після роботи, помічник пішов додому, а обвинувачений повечеряв та ліг спати. Алкогольні напої того дня він особисто не вживав. Через деякий час спросоння обвинувачений почув крики ОСОБА_6 , який почав його ображати та виражатися в його бік нецензурною лайкою. У відповідь на образливі слова обвинувачений кинув у бік потерпілого електричний чайник та сковорідку, а також щось сказав у відповідь на образи. В подальшому, ОСОБА_6 тримаючи в руках ніж-брелок, підбіг до обвинуваченого, який лежав на ліжку та почав кричати на нього. ОСОБА_4 вдалося вирвати з рук потерпілого ножа-брилка, яким обвинувачений наніс декілька ударів цим ножем потерпілому по тулубу, після цього потерпілий пішов геть. Через хвилин 5-10 обвинувачений вийшов на вулицю та побачив ОСОБА_6 , який сидів у калюжі крові. Далі, обвинувачений зателефонував ОСОБА_7 та попросив приїхати останнього. Після приїзду ОСОБА_7 у потерпілого вже крові не було та останній пішов у бік магазину, який знаходився поряд. Обвинувачений в суді стверджував, що він перебував у стані необхідної оборони, оскільки захищався від нападу потерпілого. Крім того, він наполягав, що завдав удар потерпілому випадково, а не умисно. При цьому, він зазначив, що не вважав ОСОБА_6 таким, що створює серйозну загрозу для нього, а тому не мав жодного наміру завдавати йому шкоди.

Не дивлячись на позицію ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується такими доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що працює будівельником та 07.06.2022 року з обвинуваченим працювали за адресою: АДРЕСА_2 , однак не разом, а на різних роботах. Зазначив, що за тією ж адресою вони і тимчасово проживали на час виконання монтажних робіт, а саме у технічній будівлі на 2 поверсі у двокімнатному житловому приміщенні, у різних кімнатах. Обвинувачений був винен йому гроші, а тому ввечері 07.06.2022 року, після вживання алкогольних напоїв, потерпілий зайшов до нього в кімнату з вимогою, щоб ОСОБА_4 повернув йому борг. Однак, ОСОБА_4 забув, що винен йому кошти та категорично заперечував факт наявності в нього боргу. Таким чином, їх конфлікт переріс у сварку, під час якої обвинувачений вдарив його ножем, який був у обвинуваченого в правій руці. Скільки ударів обвинувачений йому наніс він точно не знає, оскільки все відбулось дуже швидко, рани були в двох місцях. При цьому, потерпілий категорично заперечив щодо наявності в своїх руках складаного ножа-брилка, зазначив, що коли заходив до кімнати обвинуваченого жодних предметів у своїх руках не мав та обвинуваченого не бив. Яким ножем обвинувачений наніс йому удари невідомо. В подальшому, потерпілий вийшов з кімнати обвинуваченого та пішов. Просидівши всю ніч біля дерева, лише вранці йому викликали швидку медичну допомогу, а також приїхали працівники поліції. Як стверджує ОСОБА_6 , обвинувачений не вживав того вечора з ним алкогольні напої та не мав жодних ознак алкогольного сп`яніння, а також під час сварки не кидав в нього жодних предметів, можливо кидав просто у стіну.

З показань допитаного в суді свідка ОСОБА_7 вбачається, що він знає обвинуваченого та потерпілого, останні працювали в нього близько двох з половиною років на будівництві. Обвинувачений будував будинок, а потерпілий був столяром. Свідок зазначив, що очевидцем вищевказаний подій не був, однак близько 22 год. 00 хв. 07.06.2022 року йому зателефонував обвинувачений та повідомив, що трапилась надзвичайна подія. Прибувши до домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , він зайшов до технічної будівлі на 2 поверсі у двокімнатне житлове приміщення, де в одній з кімнат на ліжку лежав потерпілий та весь час сварився і висловлювався нецензурною лайкою. В цей час обвинувачений нервово ходив по кімнаті. Запаху алкоголю чи інших ознак сп`яніння від обвинуваченого він не чув. В свою чергу, потерпілий був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_7 з обвинуваченим спустилися вниз та стояли на подвір`ї розмовляли, а через деякий час спустився потерпілий та десь пішов. Свідок зазначив, що він першим прибув на місце події та зі слів обвинуваченого йому стало відомо, що в нього з потерпілим сталася сварка, однак, що саме відбулося ОСОБА_7 невідомо. Швидку медичну допомогу свідок дійсно не викликав, оскільки не бачив жодних поранень у потерпілого, а тому думав, що нічого серйозного в нього немає. Як стверджує свідок, він не бачив, щоб ОСОБА_6 носив із собою складаний ніж-брелок чи будь-який інший ніж.

Даними автоматизованого робочого місця працівника поліції підрозділу «102» (далі АРМ 102), згідно якого 08.06.2022 о 05 год. 14 хв. у чергову частину телефоном надійшло повідомлення, що на в`їзді в Петрівське з Бортничів, біля магазину «Базилік», поряд насосна станція, біля мосту лежить чоловік на вигляд 60 років, ножове поранення в живіт, в свідомості. Також, згідно АРМ 102 вбачається, що 08.06.2022 о 06 год. 44 хв. у чергову частину телефоном надійшло повідомлення від лікаря ОСОБА_9 щодо доставки в лікарню потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з колото - різаними ранами в області серця та лівої нирки, госпіталізували з с. Петропавлівське, біля магазину «Базилік». Довідкою стаціонарного відділення КНП «ББЛІЛ» № 117 від 08.06.2022р. (06 год. 30 хв.) про те, що у відділення екстреної медичної допомоги КНП «ББЛІЛ» доставлений ЕМД громадянин ОСОБА_6 , з діагнозом колото - різана рана в ділянці серця, колото - різана рана в області лівої нирки. Також, довідкою стаціонарного відділення КНП «ББЛІЛ» № 115 від 08.06.2022р. (09 год. 00 хв.) про те, що у відділення екстреної медичної допомоги КНП «ББЛІЛ» доставлений ЕМД громадянин ОСОБА_6 , з діагнозом колото - різані рани в області серця, обох нирок, проникаючі. Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що 08.06.2022р. Бориспільським РУП ГУНП в Київській області внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та розпочато досудове розслідування.

Протоколом огляду місця події від 08.06.2022р., ілюстративною таблицею до протоколу та долученого відеозапису підтверджується, що слідчий в присутності понятих оглянув місце вчинення злочину - домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду було виявлено та вилучено: 1-предмет схожий на кухонний ніж; 1-предмет схожий на розкладний ніж; 3-змиви речовини бурого кольору з середини приміщення з підлоги; джинси синього кольору зі слідами РБК схожих на кров; сорочка зі слідами РБК; наволочка зі слідами РБК схожих на кров; фрагмент тканини зі слідами РБК; чайник для води; металеву сковорідку. В подальшому постановою слідчого вищезазначені речі визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді накладено арешт. При цьому, огляд місця події було проведено на підставі добровільної згоди власника домоволодіння.

З протоколу затримання від 08.06.2022, вбачається, що слідчий у присутності двох понятих на підставі ст. 208 КПК України, затримав обвинуваченого та здійснив особистий обшук затриманого ОСОБА_4 з дотриманням вимог ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України. Під час особистого обшуку у ОСОБА_4 виявлено та вилучено кросівки чорного кольору «K s G» 42 розміру.Постановою слідчого вищезазначене майно визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді накладено арешт.

Даними протоколу огляду від 08.06.2022 , з якого вбачається, що слідчий провів огляд речей вилучених під час огляду місця за адресою: АДРЕСА_2 , а також речей вилучених під час особистого обшуку ОСОБА_4 від 08.06.2022.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.06.2022 та описом речей і документів, наданих на підставі ухвали слідчого судді, слідчим вилучено медичну карту стаціонарного хворого № 3960/590 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даними висновку експерта № 54 д від 27.06.2022 р., яким підтверджується, що за результатом судово-медичної експертизи експертом ОСОБА_10 встановлено, що при вивченні медичних документів гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено ушкодження: дві проникаючі колото-різані рани грудної клітки зліва (в області 4 та 8 міжребер`я) з лівобічним гемопневмотораксом, що ускладнилося пневмонією, дві колото-різані рани в лівій поперековій ділянці (рана розміром 2х0,5х5см та на 5см нижче рана розміром 2х0,5х3см); описане вище тілесне ушкодження виникли від дії колючо-ріжучого предмету типу ножа, можливо в час та за обставин, вказаних в постанові; проникаючі колото-різані рани грудної клітки згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя; колото-різані рани поперекового відділу зліва згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше 21 день; виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли виникнути за обставин вказаних на відеозаписі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли виникнути за обставин вказаних на відеозаписі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , 1958 року народження, від 20.06.2022 року та дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що в ході слідчого експерименту з потерпілим, проведеного по АДРЕСА_2 , останній детально повідомив про обставини, які мали місце 07.06.2022 за вищевказаною адресою, також відтворив обставини вказаної події під час яких показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду у змагальному процесі обвинувачений та захисник не ставили питань про недопустимість жодних доказів, зібраних стороною обвинувачення.

При цьому, Верховний суд, у своїх рішеннях № 688/1271/21 від 15.02.2023 року, №689/332/18 від 19 листопада 2019 року та інших, вказував, що розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною стороною цих злочинів. Зокрема, за подібних обставин Верховний Суд, у своєму рішенні 663/267/19 від 25 серпня 2021 року, вказав, що обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел).

При цьому, питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановленням причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками. Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (ст. 128 КК) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ст. 121 КК, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

В даному випадку, суд приймає до уваги, що обвинувачений для нанесення удару обрав предмет, який має значні травмуючи властивості, а саме ніж, а також спрямованість нанесеного обвинуваченим удару у тулуб, при цьому, потерпілого, він чітко бачив перед собою та точно усвідомлював його перебування у вказаному місці, та який не змінював свого положення в момент удару. Отже, немає підстав стверджувати про випадковість дії обвинуваченого, внаслідок якої потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження. Також, при вирішенні питання щодо спрямованості умислу обвинуваченого суд враховує і наступну поведінку обвинуваченого по відношенню до потерпілого, який після завдання ним удару ножем у тулуб потерпілого, не вживав будь-яких заходів для надання допомоги потерпілому, не викликав швидку медичну допомогу, не цікавився станом здоров`я потерпілого. Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію та характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що обвинувачений, умисно завдаючи удар ножем в тулуб потерпілого без будь-якого попередження, який цього не очікував і не спроможний був захищатися, бажав заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого, хоча й не усвідомлював, яку ж саме шкоду здоров`ю (за тяжкістю тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, а отже, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій.

Крім того, суд розглянув і іншу версію подій, яку намагалась представити сторона захисту, згідно якої обвинувачений начебто діяв в умовах необхідної, чи, принаймні, уявної самооборони, оскільки вважав, що потерпілий здійснював посягання на його життя та здоров`я, вказуючи, зокрема на наявність ножа в руках у ОСОБА_6 . Разом з тим, вказана версія також не знайшла підтвердження у сукупності наданих суду доказів, оскільки жодних доказів того, що у руках потерпілого був хоч якийсь ніж - суду надано не було.

Окремо суд звертає увагу і на той факт, що стороною захисту не надано жодних доводів того, що в ході конфлікту потерпілий здійснював будь-які дії, які розумна людина могла б кваліфікувати як посягання на життя та здоров`я обвинуваченого. Зі змісту пояснень потерпілого вбачається, що конфлікт був словесний, носив характер побутової сварки. Жодних слідів того, що в ході конфлікту обвинуваченому було завдано будь-яких ушкоджень сторона захисту суду не надала, а у матеріалах кримінального провадження відомостей про наявність таких слідів немає.

Отже, судом визнається доведеним що ОСОБА_4 вчинив умисні тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, тобто він вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Разом із тим, суд вважає недоведеним обвинувачення в частині того, що потерпілий ОСОБА_6 зайшов до кімнати обвинуваченого тримаючи у руці складний ніж-брелок, а також що в подальшому обвинувачений відібрав з руки потерпілого складений ніж-брелок, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаних обставини. Свідки зазначених подій відсутні. Потерпілий в судовому засіданні категорично заперечив факт наявності в руках будь-якого предмету, зокрема складаного ножа-брелока. Лише показань обвинуваченого про наявності ножа в руках потерпілого недостатньо. Отже, суд визнає необґрунтованим обвинувачення в частині того, що потерпілий ОСОБА_6 зайшов до кімнати обвинуваченого тримаючи у руці складний ніж-брелок та в подальшому обвинувачений відібрав з руки потерпілого складений ніж-брелок.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Щодо щирого розкаяння у вчиненні злочину, то суд звертає увагу, що щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину суто з позицій психологічної внутрішньої переорієнтації суб`єкта, справжнє засудження свого діяння, визнання його антисуспільного характеру, про що мають свідчити і об`єктивні дані про зміни в ціннісних пріоритетах та способі життя. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім (Аналогічна думка викладена в Постанові ВС від 14 листопада 2022 року № 640/3693/15-к). Однак з матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_4 протягом усього судового розгляду не визнавав своєї вини, тобто обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, а тому, підстави для визнання судом обставиною, яка пом`якшує покарання - щирого каяття відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів. Статтею 34 КК України передбачено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення. Судом встановлено, що ОСОБА_4 судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, у тому числі за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, судимість за які не знято і не погашено у встановленому законом порядку, що відповідно до положень, передбачених ст. 34 КК, утворює рецидив кримінальних правопорушень та свідчить про наявність зазначеної обтяжуючої покарання обставини.

Отже, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що обвинуваченим вчинено умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи. Дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що згідно вимоги про судимість він раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

При цьому, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди керуються принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

З огляду на те, що ОСОБА_4 умисно із застосуванням ножа наніс тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Правові підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом на підставі ст. 69 КК України відсутні. Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та обставини цієї справи суд вважає, що правові підстави для застосування ст. 75 КК України також відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2022 року (№ 359/3443/22), на 1-предмет схожий на кухонний ніж; 1-предмет схожий на розкладний ніж; 3-змиви речовини бурого кольору з середини приміщення з підлоги; джинси синього кольору зі слідами РБК схожих на кров; сорочка зі слідами РБК; наволочка зі слідами РБК схожих на кров; фрагмент тканини зі слідами РБК; чайник для води; металеву сковорідку - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2022 року (№ 359/3445/22), на кросівки чорного кольору «KsС» 42 розміру - скасувати.

Речові докази, а саме: кросівки чорного кольору «KsС» 42 розміру- повернути ОСОБА_4 ; 1-предмет схожий на кухонний ніж; 1-предмет схожий на розкладний ніж; 3-змиви речовини бурого кольору з середини приміщення з підлоги; джинси синього кольору зі слідами РБК схожих на кров; сорочка зі слідами РБК; наволочка зі слідами РБК схожих на кров; фрагмент тканини зі слідами РБК; чайник для води; металеву сковорідку - знищити.

Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялося.

Керуючись ст. 368, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 після звернення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2022 року (№ 359/3443/22), на 1-предмет схожий на кухонний ніж; 1-предмет схожий на розкладний ніж; 3-змиви речовини бурого кольору з середини приміщення з підлоги; джинси синього кольору зі слідами РБК схожих на кров; сорочка зі слідами РБК; наволочка зі слідами РБК схожих на кров; фрагмент тканини зі слідами РБК; чайник для води; металеву сковорідку - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2022 року (№ 359/3445/22), на кросівки чорного кольору «KsС» 42 розміру - скасувати.

Речові докази, а саме: кросівки чорного кольору «KsС» 42 розміру- повернути ОСОБА_4 ; 1-предмет схожий на кухонний ніж; 1-предмет схожий на розкладний ніж; 3-змиви речовини бурого кольору з середини приміщення з підлоги; джинси синього кольору зі слідами РБК схожих на кров; сорочка зі слідами РБК; наволочка зі слідами РБК схожих на кров; фрагмент тканини зі слідами РБК; чайник для води; металеву сковорідку - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1