Провадження № 1-кп/389/63/24
У Х В А Л А

28 квітня 2025 року Колегія суддів Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області в складі:

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 10.01.2024 стосовно

ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.5 ст.152 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

25 червня 2024 року до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області на підставі ухвали Кропивницького апеляційного суду від 14.06.2024 повторно на розгляд надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.153, ч.5 ст.152 КК України.

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 25 червня 2024 року, справу передано до провадження колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , судді - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 03.03.2025 ОСОБА_7 продовжена дія запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.05.2025.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, обґрунтовавши наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також тяжкістю покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 , в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується. Прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_9 - ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, через недоведеність та необґрунтованість зазначених у клопотанні ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зважаючи на практику Європейського суду, колегія суддів враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі «Лабіта проти Італії». Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить наступне.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких є особливо тяжким, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 12 років, тому, усвідомлюючи тяжкість кримінальних правопорушень та розуміючи можливе покарання у разі доведення його вини та з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду. При цьому, судом враховано, що обвинувачений раніше судимий, офіційно не працює, не одружений, співмешкає з матір`ю потерпілої, на утриманні осіб не має, що вказує на відсутність у підозрюваного достатньо міцних соціальних зв`язків.

Зважаючи на те, що на даний час судом ще не допитано усіх свідків та потерпілу, є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на даних осіб з метою зміни раніше наданих ними показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєні злочини.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні двох злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, проживає за тією ж адресою, що і неповнолітня потерпіла. Наведене свідчить про те, що обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, невиключено проти статевої свободи та статевої недоторканості особи. Також, поведінка обвинуваченого може нести загрозу неповнолітнім дітям, які перебувають у його оточенні, тобто існує ймовірна можливість вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Слід відмітити, що сексуальне насильство та сексуальна експлуатація є одним з найбільш тяжких порушень прав дитини. За тяжкістю завданих травм сексуальне насильство та експлуатація прирівнюється до тортур і катування.

Колегією суддів також враховано характер кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому стосовно неповнолітньої особи, та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, що в даному випадку виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Доводи обвинуваченого та захисника обвинуваченого про необґрунтованість наявності ризиків та необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів не можуть бути враховані із вищезазначених підстав.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тож ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжуючи дію такого запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, продовжують існувати, що також унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочинів, один з яких є особливо тяжким злочином, то відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331, 392, 395 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Дорожинка Вільшанського району Кіровоградської області, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 13.30 год. 28 квітня 2025 року по 13.30 год. 26 червня 2025 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченому.

Повний текст ухвали оголошено о 14:00 год. 28.04.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3