ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000083, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Димитрове Кіровоградської області, не працюючої, одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців без конфіскації майна.

04 червня 2025 року обвинувачена ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою та клопотанням, в якому просила поновити строк на апеляційне оскарження вказаного вище вироку, посилаючись на те, що 09 грудня 2024 року судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини вироку, а повний текст вироку був нею отриманий 30 січня 2025 року засобами поштового зв`язку.

Також ОСОБА_5 посилається на те, що апеляційна скарга захисника була подана без її ознайомлення та підпису, тобто її позиція щодо вироку не була врахована та суд розглянув справу лише в межах апеляційної скарги захисника.

Вислухавши обвинувачену ОСОБА_5 , яка просила поновити строк на апеляційне оскарження, думку прокурора, який не вважав за доцільне поновлювати строк на апеляційне оскарження вироку, перевіривши доводи клопотання, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга може бути подана на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За змістом ч. 2 ст. 113, ст. 116 КПК України, будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Як слідує з матеріалів справи, оскаржений вирок щодо ОСОБА_5 був ухвалений судом першої інстанції 09 грудня 2024 року за безпосередньої участі обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника.

Згідно наявної в матеріалах справи розписки, копію даного вироку від 09 грудня 2024 року, обвинувачена ОСОБА_5 та її захисника отримали 09 грудня 2024 року, в резолютивній частині якого було про роз`яснено порядок і строк оскарження вироку.

Отже, визначний законом тридцятиденний строк на апеляційне оскарження вироку для обвинуваченої ОСОБА_5 спливає 08 січня 2025 року.

Проте, обвинувачена ОСОБА_5 з апеляційною скаргою звернулася лише 04 червня 2025 року, тобто через досить тривалий час, поза межами визначеного законом процесуального строку оскарження вироку суду першої інстанції.

За наведених обставин, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 була належним чином ознайомлена з порядком і строком оскарження вироку суду, посилання в апеляційній скарзі на те, що вона не отримувала копії вироку у визначені законом строки, є неспроможними і такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому не можуть свідчити про наявність об`єктивно непереборних, пов`язаних дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного її звернення до суду у визначений законом строк.

При розгляді даного клопотання про поновлення строку, колегія суддів також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, у рішеннях у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) та у справі Устименко проти України (заява № 32053/13, п. 47, остаточне від 29 січня 2016 року), Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Також необхідно звернути увагу на те, що захисник обвинуваченої ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_8 , 07 січня 2025 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження, вже звертався до апеляційного суду з апеляційною скаргою в інтересах ОСОБА_5 , яка ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 травня 2025 року була розглянута апеляційним судом та залишена без задоволення.

Під час наведеного вище апеляційного перегляду вироку за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , обвинувачена ОСОБА_5 була присутня в судовому засіданні та підтримала вимоги апеляційної скарги свого захисника, що в свою чергу спростовує ствердження ОСОБА_5 в тій частині, що апеляційна скарга захисника була подана без її ознайомлення, тобто її позиція щодо вироку не була врахована.

Таким чином, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 достеменно знала про строки і порядок оскарження судового рішення, та не надала обґрунтованих доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, які б свідчили про наявність інших поважних причин, які перешкодили їй вчасно звернутися з апеляційною скаргою, а також враховуючи наведені вище обставини щодо первинного оскарження вироку її захисником, причин, які б виправдовували втручання у принцип res judicata, не вбачається.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З огляду на наведене, а також встановлених обставин, в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. ст. 399, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити обвинуваченій ОСОБА_5 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000083, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4