Справа № 463/6346/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2350/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 серпня 2025 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить 60 днів починаючи з моменту проголошення ухвали 20 серпня 2025 року до 01 жовтня 2025 року включно (в межах строків досудового розслідування).

Своє рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий суддя мотивував тим, що жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, такою, що порушує права ОСОБА_6 , суперечить принципам та завданням кримінального судочинства, оскільки прийнята без врахування всіх обставин справи. Вважає, що ризики, зазначені у клопотанні слідчого базуються виключно на припущеннях, жодним чином не підтверджені матеріалами клопотання про обрання запобіжного заходу. Зазначає, що сама по собі тяжкість покарання не може бути достатнім аргументом для визначення запобіжного заходу, так як винуватість особи може бути визначена лише при завершенні судового розгляду. Звертає увагу на те, що слідчим суддею не надано належної оцінки доводам сторони захисту про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків - наявність дружини та двох дітей; низки хронічних захворювань, що підтверджується медичними документами до матеріалів справи; не викладено аргументів, якими керувався відкидаючи документально підтверджені обставини щодо стану здоров`я ОСОБА_6 .

Просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задоволити клопотання підозрюваного та обрати для нього запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши виступ захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Ч.3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України передбачено, що найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави, постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя обгрунтовано встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачениого ч.5 ст.407 КК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя врахувавши наявність обгрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення, особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у вигляді від 5 до 10 років позбавлення волі; час його вчинення - в умовах воєнного стану запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на грубе порушення суспільних відносин у сфері несення військової служби; ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність застосування саме запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, що унеможливлює застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, належним чином мотивувавши це в своїй ухвалі.

Таким чином, слідчим суддею з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Покликання апелянта на наявність у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та низку захворювань, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак така не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

При цьому, жодних даних, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, матеріали справи не містять, та такі не були надані стороною захисту.

Також, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахувавши обставини справи та долучені до матеріалів клопотання письмові документи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та час його вчинення (в умовах воєнного стану), наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України та інших кримінальних проваджень по тяжких злочинах, обвинувальні акти по яких знаходяться на розгляді в судах, підставно не визначив розмір застави.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, є непереконливими.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 жовтня 2025 року включно без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4