Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року

м. Київ

справа № 335/7740/20

провадження № 51-4930ск21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2025 року,

встановив:

з розміщеної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень убачається, що слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 31 січня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про встановлення прокурору строку для вчинення окремих процесуальних або слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000006 від 29 листопада 2012 року, поданого в порядку статей 28, 114 КПК України.

Суддя Запорізького апеляційного суду ухвалою від 07 лютого 2025 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 , звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 392 КПК України визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;

5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;

5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;

8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 9-1) застосування тимчасових обмежень діяльності юридичної особи та/або тимчасових обмежень в отриманні прав та/або переваг або відмову у застосуванні таких обмежень; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КПК України, з урахуванням рішення Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді: за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення; про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу; про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру; повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Положеннями ч. 3 ст. 309 КПК України визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Так, слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, діючи в межах своїх повноважень, ухвалою від 31 січня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про встановлення прокурору строку для вчинення окремих процесуальних або слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000006 від 29 листопада 2012 року, поданого в порядку статей 28, 114 КПК України.

Вказану ухвалу ОСОБА_4 оскаржив в апеляційному порядку.

Суддя Запорізького апеляційного суду, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, дійшов висновку про те, що нормами КПК не передбачено можливості окремого апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні клопотання про встановлення прокурору строків для вчинення окремих процесуальних або слідчих дій у кримінальному провадженні, та на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Запорізького апеляційного суду, вважає його достатньо вмотивованим, а ухвалу від 07 лютого 2025 року - такою, що повністю відповідає вимогам КПК України.

Посилання ОСОБА_4 на постанови Верховного Суду України від 12 жовтня

2017 року (справа № 757/49263/15-к), Великої Палати Верховного Суду від 23 травня (справа № 237/1459/17) та Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 31 травня 2021 року (справа № 646/3986/19) є безпідставним, оскільки висновки, викладені у зазначених постановах, стосуються оскарження ухвал слідчих суддів, постановлення яких жодною нормою КПК України не передбачене, тоді як розгляд клопотання, поданого в порядку статей 28, 114 КПК України, врегулювано положеннями цього Кодексу.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

ухвалив:

відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу судді Запорізького апеляційного суду від 07 лютого 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3