Номер провадження: 11-кп/813/1675/25
Справа № 522/2681/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

23.04.2025 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст.398 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000047 від 07.11.2024 року,

встановив:

Оскаржуваною ухвалою місцевого суду в підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченому ОСОБА_3 продовжений строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України до 15.06.2025 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Перевіривши зміст апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження, з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.24 КПК України (далі КПК) встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

На теперішній час кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 на стадії судового розгляду в Приморському районному суді м. Одеси.

Відповідно до ч.2 ст.392 КПК України, яка була доповнена абзацом другим згідно із Законом №1027-IX від 02.12.2020, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у ч.5 ст.331 КПК України, відповідно до якої ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Крім того, ст. 422-1 КПК визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, слід констатувати, що у відповідності до вищевказаних положень процесуального закону, ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не відноситься до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду, на яку згідно із процесуальним законом, не може бути подана апеляційна скарга під час здійснення судового розгляду, у відкритті провадження слід відмовити та повернути апеляційну скаргу особі, які її подала разом із доданими матеріалами.

Керуючись статтями 24, 331, 392, 399, 418, 422-1, 532 КПК України суддя-доповідач,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17.04.2025 року в кримінальному провадженні №0000047 від 07.11.2024 року

Копію ухвали надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 , разом із апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня набрання законної сили до Верховного суду.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_2