ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/2015/24
УХВАЛА

"22" квітня 2025 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000537 від 08.08.2024 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, освіта

середня спеціальна, не працює, не одруженого, проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ

01.11.2024 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000537 від 08.08.2024 року відносно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_5 09.08.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який 01.10.2024 року продовжено до 09.11.2024 року. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06.11.2024 року ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який продовжено до 27.04.2025 року. На сьогоднішній день останній утримується в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України і обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В обґрунтування ризиків передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, і усвідомлюючи покарання може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того, останній не одружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не маючий, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Таким чином, є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, зокрема строком від семи років позбавлення волі. Крім того, останній не одружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не маючий, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Таким чином, є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи, що важливим доказом вчинення останнім кримінального правопорушення є зокрема показання свідків є всі підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі, може вмовляннями, чи іншим способом незаконно впливати на них, так як останньому відомі їх анкетні дані та місце проживання, оскільки вони являються мешканцями одного села, а отже може чинити на них фізичний або моральний тиск.

Враховуючи обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме тяжкість злочину та передбаченого покарання лише у вигляді позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність джерела прибутку, наявність вищевказаних ризиків вказує на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просить продовжити ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив обрати йому цілодобовий домашній арешт за місцем проживання в АДРЕСА_2 , де він проживав із батьками, не працює і просив винести покарання пом`якшене, однак винуватість по обвинуваченню не визнає, так як наніс тілесні ушкодження не навмисно.

Захисник ОСОБА_4 просить суд обрати ОСОБА_5 цілодобовий домашній арешт за місцем проживання в АДРЕСА_2 , так як обвинувачений бажає працювати і відшкодовувати потерпілому майнову шкоду,

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також, суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому та можливість впливати на потерпілого і свідків, обвинувачений може переховуватись від суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, усвідомлюючи покарання може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме;

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування ОСОБА_5

від органів досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на потерпілого та свідків, так як останньому відомі їх анкетні дані та місце проживання, оскільки вони є мешканцями одного села, а отже може чинити на них фізичний або моральний тиск.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний дослідити вагомість всіх обставин, зазначених у ч. 1 ст. 178 КК України.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується органами досудового розслідування в скоєння замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_7 , не визнає в повному обсязі своєї винуватості у скоєному злочині, а тому буде допитаний судом в кінці судового розгляду справи, матеріальну шкоду в розмірі 10000 грн відшкодували потерпілому батьки обвинуваченого на початку судового розгляду справи, обвинувачений не працює, не одружений, дітей на утриманні не має, зі слів трудового стажу не має і проживає один із батьками в АДРЕСА_2 , працює не офіційно, по справі недопитані всі свідки, не допитаний сам обвинувачений по суті обвинувачення, в своїх поясненнях заперечує замах на вбивство та на умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу обвинуваченим на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, можливістю останнього переховуватися від суду.

Вказані обставини враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді продовження тримання під вартою і суд не вбачає будь-яких підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи обвинуваченого і сторони захисту про те, що ОСОБА_5 слід обрати цілодобовий арешт за місцем проживання у зв`язку з тим, що він бажає працювати для відшкодування потерпілому майнової шкоди та хворобою батька, судом до уваги не приймається по вищевказаним підставам, так як існують ризики, відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, те що судове провадження до спливу двомісячного строку застосованого запобіжного заходу закінчити неможливо, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із взяттям під варту не зможе попередити ризики, встановлені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, таким чином суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується органами досудового слідства у вчиненні насильства проти життя і здоров`я потерпілого, суд вважає не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто із 22 квітня 2025 року до 20 червня 2025 року, без внесення застави.

Для утримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1