Провадження № 1-кп/734/372/25 Справа № 734/3146/25
У х в а л а

про продовження строку запобіжного заходу

08 серпня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000251 від 13.02.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в:

Козелецьким районним судом здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000251 від 13.02.2025 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Прокурор подав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_5 з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Клопотання прокурор мотивує тим, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), без поважних причин, в умовах воєнного стану, 08.01.2025 о 16:40 год. був незаконно відсутній та контрольному шикуванні в розташуванні військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , чим самовільно залишив місце розташування військової частини, після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби не повернувся.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.06.2025 щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 серпня 2025 включно.

Під час застосування запобіжного заходу, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України саме те, обвинувачений під час перебування на волі може знищувати та приховувати речі, документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину; продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час вказані ризики не змінилися.

Засіданні прокурор підтримав клопотання.

Обвинувачений у судовому засіданні просив застосувати до нього більш м`якій запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки має на меті продовжити військову службу.

Захисник категорично заперечив проти клопотання прокурора, вважаючи озвучені ним ризики надуманими та не існуючими. Зауважив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою перешкоджає обвинуваченому продовжити військову службу.

Заслухавши учасників, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Метою і підставою продовження строку тримання обвинуваченому під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого йому загрожує максимальне покарання у виді позбавленням волі на строк до 10 років, судовий розгляд даного кримінального провадження не розпочато, свідки судом не допитані, докази не досліджені. Відтак, суд вважає доведеним прокурором існування ризиків на даний час, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оскільки строк тримання під вартою ОСОБА_5 спливає 16 серпня 2025 року, судовий розгляд кримінального провадження триває, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого зберігаються і на даний час, ураховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для зміни йому раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який.

Крім того, суд враховує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введений воєнний стан, строк дії якого в подальшому було продовжено, а тому в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. Однак суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли, є й надалі актуальними, тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченому в межах строку, визначеного законом.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому доцільно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою ще на шістдесят днів, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, суд до уваги не бере, оскільки озвучені доводи не є визначальними при вирішенні питання щодо виду запобіжного заходу. Дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора у наданих суду матеріалах кримінального провадження відсутні. Стороною захисту не надані докази, документи, які б свідчили про істотні зміни, що відбулися із часу обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Крім цього, суд вважає за необхідне змінити місце утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 , етапувавши останнього з ІНФОРМАЦІЯ_1 на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому за ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 жовтня 2025 року, без встановлення застави.

Змінити місце утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_1 на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя