Справа № 368/1028/25
провадження № 1-в/368/94/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий суддя: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

З участі інших сторін провадження:

Прокурор: ОСОБА_3 (в залі судових засідань)

представник ВК : ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

Засуджений: ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_6 (в залі судових засідань)

Потерпіла - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за клопотанням захисника засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Водяно Шполянського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність 1 - ої групи, довічно), засудженого:

- 18 лютого 2020 року Згурівським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 08.09.2022 року);

- 08 вересня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_7 , - без задоволення;

- 23 березня 2023 року Верховним Судом України винесено постанову, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 - без задоволення, -

- який з 17.09.2022 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 27.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- адвоката ОСОБА_6 , -

- про застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.07.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Водяно Шполянського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), засудженого:

- 18 лютого 2020 року Згурівським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 08.09.2022 року);

- 08 вересня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_7 , - без задоволення;

- 23 березня 2023 року Верховним Судом України винесено постанову, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 - без задоволення, -

- який з 17.09.2022 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 27.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- адвоката ОСОБА_6 , -

- про застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, в прохальній частині якого засуджений просить суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якого:

1. Винести ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, достроково звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання згідно з вироком Згурівського районного суду Київської області від 18.02.2020 р. у справі №365/130/15- к.

2. Розгляд клопотання проводити за участі ОСОБА_5 шляхом призначення судового засідання в режимі відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька виправна колонія №115».

3. В порядку підготовки справи до розгляду витребувати з Державної установи «Кагарлицька виправна колонія №115» характеристику на ОСОБА_5 та його особову справу.

Вимоги, викладені в прохальній частині клопотання, - захисник засудженого в мотивувальній його частині обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

Нормативне обгрунтування клопотання.

- Згідно ч. 1-2, п. 1 ч. З ст. 81 Кримінального кодексу України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м 'яким покаранням. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може дути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або не тяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов 'язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

Отже, у разі засудження особи та призначення їй покарання у виді позбавлення волі, її може бути достроково звільнено від відбування покарання, якщо вона сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного за необережний тяжкий злочин.

Призначене покарання.

- Вироком Згурівського районного суду Київської області від 18.02.2020р. у справі №365/130/15-к ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Згідно з вказаним вироком, у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 17.08.2014 р. до 09.12.2014 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок відбування покарання з 17.09.2022 р.

Кінець строку покарання: 03.02.2028 р.

Місце відбування покарання: Державна установа «Кагарлицька виправна колонія №115».

Станом на даний час ОСОБА_5 відбув 3 роки 2 місяці покарання у вигляді позбавлення волі.

Отже, ОСОБА_5 станом на дату звернення з клопотанням відбув половину призначеного основного покарання.

Підстави для умовно-дострокового звільнення.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 поводився належним чином, не порушував встановленого порядку та не мав жодних стягнень за порушення дисципліни, а також сумлінно ставився до трудових обов`язків (в тій мірі, якій дозволяє йому стан здоров`я), про що свідчать наступні обставини:

- під час перебування у ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» з самого початку ОСОБА_5 бере активну участь у заходах, які проводяться колонією. ОСОБА_5 дотримується вимог встановленого порядку відбування покарання та розпорядку дня, вимог режиму не порушує, завжди виконує вимоги персоналу установи.

- ОСОБА_5 характеризується виключно позитивно адміністрацією ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)». Дбайливо ставиться до майна установи та предметів побуту.

з часу відбування покарання в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_5 не може працювати, оскільки є інвалідом І групи. Однак. ОСОБА_5 приймає активну участь в роботах з благоустрою виправної колонії, виконує роботи з самообслуговування.

- у скоєному злочині свою вину ОСОБА_5 визнав та розкаявся. На час винесення вироку характерезувася позитивно. На час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 1/2 частину призначеного вироком покарання.

- згідно з винесеним судом вироком шкоду за цивільними позовами ОСОБА_5 відшкодував повністю. Судові витрати сплачені ОСОБА_5 в повному обсязі.

- ОСОБА_5 має 3 заохочення від адміністрації та немає жодного стягнення, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 1-3 ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 може бути достроково звільнено від відбування покарання.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках. поновлених законом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов 'язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, б, 7 (крім клопотання про притінення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7 - 1, 13 - 1, І3 - 4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, - захисник засудженого просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його клопотання.

11.07.2025 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/1028/25, провадження № 1 - в/368/94/25.

16.07.2025 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, згідно з якою:

1. Судове засідання по справі № 368/1028/25, провадження № 1 - в/368/94/25, за клопотанням захисника засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Водяно Шполянського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), засудженого:

- 18 лютого 2020 року Згурівським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 08.09.2022 року);

- 08 вересня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_7 , - без задоволення;

- 23 березня 2023 року Верховним Судом України винесено постанову, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 - без задоволення, -

- який з 17.09.2022 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 27.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- адвоката ОСОБА_6 , -

- про застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -

- призначити до слухання на 16 год. 00 хв. 23.07.2025 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК - 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

2. Судове засідання з потерпілою ОСОБА_7 - провести дистанційно, в режимі відеоконференції - з власних джерел.

3. Державній установі ВК - 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 23.07.2025 року о 16 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК - 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. Зобов`язати Державну установу ВК - 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 16 год. 00 хв. 23.07.2025 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);

- прокурора Кагарлицького районного відділу Обухівської коружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);

- потерпілу ОСОБА_7 , - (АДРЕСА_2, тел.: НОМЕР_2, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_4., - (в режимі відеоконференції з власних джерел).

23.07.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло письмове заперечення потерпілої ОСОБА_7 , - наступного змісту:

- Нею, - ОСОБА_7 , потерпілою у кримінальному провадженні № 0000293 (справа № 365/130/15-к) за обвинуваченням ОСОБА_5 , шляхом моніторингу веб-ресурсу «Судова влада України» (https://court.gov.ua/fair/) встановлено, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16.07.2025 у справі № 368/1028/25 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128902103) призначено розгляд клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на 23.07.2025 року о 16 год. 00 хв.

Відповідно до ст. 27 КПК України ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення, крім випадків, установлених законом.

Згідно зі ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право, серед іншого, заявляти клопотання, відводи, давати пояснення, знайомитися з матеріалами, користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

У справах даної категорії, а у цьому випадку внаслідок скоєного ОСОБА_5 злочину настала смерть моєї дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - позиція потерпілої сторони повинна бути врахована при вирішенні питання по суті, адже безпідставне умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі безумовно підриває авторитет правоохоронної системи в цілому, в тому числі судової гілки влади перед громадянами України.

Зважаючи, що захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним вище клопотанням, а також враховуючи свій процесуальний статус у справі № 365/130/15-к, вважає, що вирішення клопотання у справі № 368/1028/25 зачіпає її права та інтереси як потерпілої, у зв`язку з чим та з урахуванням положень ст. ст. 55, 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, інформує, що вона має право, намір та бажання висловити свої заперечення щодо заявленого клопотання.

Так, вироком Згурівського районного суду Київської області від 18.02.2020 у справі № 365/130/15-к, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 08.09.2022 та постановою Верховного Суду від 23.03.2023, засуджено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Згідно з вироком суду, останнього визнано винуватим та засуджено за те, що ОСОБА_5 16.08.2014 року близько 21 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz-Sprinter 315 CDI», в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху та знаку 2.1 «дати дорогу» ПДР не надав дорогу та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу з лівою боковою частиною «Honda Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по головній дорозі - вулиці Л. Українки в с. Аркадіївка Згурівського району Київської області в напрямку смт. Згурівка Київської області.

Внаслідок зіткнення водій автомобіля «Honda Accord» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а пасажир зазначеного автомобіля - малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме керуючи автомобілем «Mercedes-Benz-Sprinter 315 CDI», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть малолітнього ОСОБА_10 та заподіяло середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Щодо сукупності оціночних підстав для застосування до засудженого такої пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно- дострокового звільнення.

На її думку, засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно-дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання, так як відсутні в достатньому об`ємі оціночні підстави для застосування до засудженого такої пільги.

Головним чинником, який слугує для відмови в задоволенні подання установи виконання покарань, є те, що в діях засудженого відсутня така ознака, як щире каяття, яке, повинно мати вираз, зокрема, - у вибаченні, чого, на жаль, - в діях засудженого не було.

Так, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження в судах трьох інстанцій ОСОБА_5 свою вину не визнав та заперечував свою причетність до настання дорожньо-транспортної пригоди та її тяжких наслідків. При цьому засуджений з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин всіма можливими способами намагався затягнути судовий розгляд кримінального провадження та прийняття остаточного судового рішення.

Зокрема, під час досудового розслідування після заміни запобіжного заходу на домашній арешт ОСОБА_5 певний час переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений в розшук; під час апеляційного перегляду справи ухилявся від прибуття на судові засідання, посилаючись на стан здоров`я та медичні довідки, проте, згідно листа КНП Київська клінічна лікарня № 2 від 04.09.2020 № 1152, наданого на запит суду апеляційної інстанції, ОСОБА_5 мав діагноз після опікові рубцеві гіпертрофічні та келоїдні рубцеві поля та деформації голови, тулуба та кінцівок, з таким діагнозом участь в судових засіданнях примати може; ухвалами Київського апеляційного суду до ОСОБА_5 неодноразово застосовувався привід, у зв`язку з невиконанням яких ухвалою цього ж суду за клопотанням прокурора було надано дозвіл на його затримання і доставку до суду апеляційної інстанції; на момент приведення вироку Згурівського районного суду у цій справі до виконання (16.09.2022) ОСОБА_5 намагався втекти, у зв`язку з чим останнього було затримано правоохоронними органами на території іншої області.

Отже, така поведінка засудженого ОСОБА_5 беззаперечно вказує на те, що він намагався уникнути від кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин та страшні наслідки, які настали.

При цьому, не зважаючи на тривалий час, який пройшов з дня ДТП (з 16.08.2014), ОСОБА_5 взагалі людського співчуття через втрату дитини в адресу потерпілих не висловлював.

З моменту ДТП по теперішній час зневажливо ставився до неї, як матері, яка втратила сина, постійно насміхався з її горя та як вже зазначалося вище всіма можливими способами затягував досудове розслідування та судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності за смерть мого малолітнього сина ОСОБА_10 .

Незважаючи на висловлювання ОСОБА_5 під час апеляційного та касаційного перегляду справи про те, що він вину визнав та щиро покаявся, то зазначаю, що надаючи пояснення, останній фактично заперечував всі обставини справи і свою вину у скоєному кримінальному правопорушення і наслідках, що настали.

Щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим, то слід зазначити, що таке відшкодування здійснено на виконання вироку Згурівського районного суду, після набрання ним законної сили та з метою подальшого зняття арешту з майна, який було накладено з метою забезпечення цивільних позовів.

Звертає увагу суду, що відшкодування матеріальної шкоди засудженим, не буде жодним відшкодуванням її втрати і не поверне життя її єдиного сина.

Саме зазначені обставини і характеризують особу засудженого ОСОБА_5 , але не з позитивної сторони, а з негативної, оскільки в такої особи відсутні будь-які позитивні моральні та людські якості, в душі та свідомості цієї особи відсутні співчуття, розуміння людського горя та усвідомлення цінності життя дитини та й загалом інших людей.

Викладені обставини щодо поведінки засудженого вказують на те, що ОСОБА_5 свою вину у скоєному не визнавав та фактично не визнає на цей час та не розкаюється у скоєному.

Як вже зазначала, сторона потерпілих не почула слова жалю засудженого про скоєне ним кримінальне правопорушення, яким позбавлено життя їх дитину. Щире каяття засудженого у вчиненому злочині є однією із складових, яка дає підстави для застосування засудженого такої пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно-дострокового звільнення.

Поведінка, що має прояв у недопущенні порушень режиму тримання в установі виконання покарань, це не підстава для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - а це обов`язок засудженого, який покладений на нього положеннями КВК України, та галузевими нормами права, які регулюють порядок відбування покарання засудженими.

Поведінка засудженого, вона впевнена, була направлена лише для створення передумов для настання пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, що, відповідно, не може розцінюватися як обставина, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, що засуджений розкаявся у вчиненні суспільно тяжкого злочину, - позбавлення життя дитини, що, на її думку, виключає застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка засудженого передбачає й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Строк фактичного відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.

Такими чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України.

Так, ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 12 КК України засуджений скоїв тяжкий злочин.

Таким чином, з огляду на обставини, які входять до блоку оціночних підстав, вважає, що відсутні підстави для суду застосувати до такого засудженого пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України (умовно- дострокового звільнення).

Що стосується норм матеріального права, то, на її думку, слід керуватись таким:

- Так, згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З огляду на ту обставину, що пільга, яка передбачена ст. 81 КК України в зв`язку з перебуванням засудженого в стані алкогольно`го сп`яніння під час скоєнні злочину наступає лише після засудженим не менше двох третин строку покарання, до засудженого ОСОБА_5 на теперішній час не можна застосовувати положення ст. 81 КК України, оскільки останній не відбув двох третин строку покарання.

Щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України.

Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив, відношення до скоєного злочину, та його наслідків.

На її переконання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Звертає увагу суду на обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, події його вчинення, спричинених наслідків скоєного злочину, відношення засудженого до вчиненого в стані алкогольного сп`яніння злочину, тощо.

Кримінально-правові заходи щодо кримінальної відповідальності осіб, які скоїли злочини в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, є набагато тяжчими від злочинів, які скоюються особами, які не перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

На її думку, вчинення злочину в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння природньо передбачає більш тривалий час відбування покарання в місцях позбавлення волі, - що спрямовано на остаточне виправлення та перевиховання засудженого.

Умовно-дострокове звільнення засудженого, який вбив маленьку дитину, буде неспіврозмірним невідбутій частині покарання та не відповідатиме особі засудженого, його поведінці та ставленню до скоєнного.

Щодо узагальнених висновків про неможливість застосування положень ст. 81 КК України стосовно ОСОБА_5 .

Застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно-дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання (при залишку половини невідбутого покарання у виді позбавлення волі строком 6 років), - є неспіврозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення (злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок скоєння злочину є потерпілі особи, у тому числі загинула моя малолітня дитина), поведінці засудженого під час відбування покарання в частині фактичного не визнання вини та відсутності щирого каяття.

Поведінка засудженого в частині щирого каяття та поведінка під час відбування покарання не може бути прикладом для поведінки інших засуджених.

Засуджений не відбув двох третин строку призначеного покарання. Останній не готовий до самостійного загальноприйнятого соціально- нормативного життя в суспільстві.

Засуджений вину свою вину не визнавав і фактично не визнає до цього часу, не розкаювався, активне сприяння розкриттю злочину не забезпечив.

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно- дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого.

З огляду на викладене, прошу приєднати до матеріалів справи № 368/1028/25 ці заперечення та врахувати мою позицію як потерпілої під час розгляду зазначеного вище клопотання та під час ухвалення судового рішення.

23.07.2025 року слухання кримінального провадження відкладено на 10 год. 00 хв. 30.07.2025 року в зв`язку з письмовим клопотанням потерпілої ОСОБА_7 .

В судовому засіданні, яке відбулося 30.07.2025 року, засуджений ОСОБА_5 клопотання свого представника - підтримав та просив його задовольнити.

Вимоги, викладені в прохальній частині клопотання, - засуджений обгрунтовував обставинами справи та норми прав, які викладені в мотивувальній частині клопотання.

На запитання учасників процесу засуджений ОСОБА_5 дав наступні показання:

- свою вину у скоєнні злочину - визнає повністю та просить пробачення в потерпілої;

- шкоду, яка заподіяна злочином, та яка визначена судом у вироці, - ним сплачена потерпілим в повному обсязі, - майже відразу після винесення вироку;

- рахунки потерпілих, на які слід було сплатити кошти, визначені судом, - він взщнав від його зщахисника (адвоката);

- він має інвалідність першої групи (довічно), - з 2022 року;

- по прибуттю в установу виконання покарань віне намагався відразу влаштуватися на роботу, але адміністратцією установи йому було відмовлено в його проханні, так як він є інвалідом першої групи;

- він брав активну участь в житті колонії, працював в бібліотеці, намагався бути корисним;

- в нього було 4 (чотири) заохочення за час відбування покарання, але, - з невідомих йому причин, - 2 (два) заохочення були скасовані начальником установи виконання покарань;

- він не оскаржував скасування отриманих ним заохочень в порядку КАСУ.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.07.2025 року, захисник засудженого ОСОБА_5 , - адвокат ОСОБА_6 , - своє клопотання - підтримав та просив його задовольнити.

Свою правову позицію щодо необхідності задоволення клопотання, - захисник засудженого обгрунтовував обставинами справи, та нормами права, якуі викладені в мотивувальній частині його клопотання.

Захисник засудженого зазначив також, що намагався поспілкуватися з потерпілою, але вона на спілкування не йде.

Захисник засудженого ще раз наголосив на тій обставині, що засуджений ОСОБА_5 вину свою визнав, щиро розкаявся, відшкодував шкоду, заподіяну злочином, в установі виконання покарань - мав зразкову поведінку, добре відносився до праці, має лише одні заохочення, дисциплінарних стягнень (в тому числі - знятих, чи погашених в установленому Законом порядку - немає), а тому, - заслуговує на застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України - умовно - дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.07.2025 року, представник установи виконання покарань ОСОБА_4 , - вирішення питання щодо клопотання зазисника засудженого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 , - поклав на розсуд суду.

На запитання сторін процесу представник установи виконання показань відповів наступне:

- на протязі вського часу відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав сумлінну поведінку та добросовісно ставився до праці;

- з самого часу відбування покарання засуджений ОСОБА_5 в добровільному порядку звернувся до адміністрації установи виконання покарань з метою його працевлаштування, але, враховуючи ту обставину, щол засуджений ОСОБА_5 має І - шу групу інвалідності, - можлитвості працевлаштування на нормальну роботу - в адміністрації - немає, а тому, - засуджений активно залучався адміністрацією установи виконання покарань до суспільно - корисного життя установи виконання покарань, він був залучений до роботи в бібліотеці установи виконання покарань, окрім того, що він впорядковував базу бібліотеки, - засуджений поповнював фонд бібліотеки матеріалами, які здобував самостійно;

- за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 загалом мав 4 (чотири) заохочення, але в зв`язку з подачею прокурорпом протестів на 2 (два) заохочення, - 2 (два) заохочення були зняті начальником установи виконання покарань;

- за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не мав ні одного дисциплінарного стягнення, отримував лише заохочення;

- засуджений ОСОБА_5 станом на час розгляду подання установи не має ні одного стягнення, в тому числі, - знятого чи погашеного в установленому Законом порядку;

- ва розшуку ОСОБА_5 не перебував;

- на профілактичних обліках ОСОБА_5 не перебував та не перебуває;

- вважає, що ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування на пільгу, а саме, - умовно - дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі положень ст. 81 КК України, але, - вирішення такого питання - поклав на розсуд суду.

- отже, - на протязі всього часу відбування основного покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 , не зважаючи на ту обставину, що має інвалідність І - ої групи,Ю - до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно;

- повністю підтримує характеристику на засудженого ОСОБА_5 , а саме, що:

1) Під час індивідуальних бесід протягом часу відбування покарання у ВК засуджений висловлює визнання вини. У спілкуванні виражає шкоду з приводу того, що через його безвідповідальність та самовпевненість загинула малолітня дитина. Засуджений самостійно відшкодував завдані злочином збитки внаслідок вчиненого ним злочину моральної та матеріальної шкоди у розмірах 518 541 грн.. 817 663 грн.. 226 016 грн. на користь кожного із потерпілих та суму процесуальних витрат суду на проведення експертиз під час розгляду його кримінальної справи в розмірі 53 209 грн., про що надав до адміністрації установи документальне підтвердження. Виконавчих документів відносно засудженого щодо відшкодування завданих злочином збтків до установи на виконання не надходило.

2) За час відбування покарання у виправній колонії дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня в установі, порушень встановленого порядку відбування покарань не допускає. Протягом всього часу відбування покарання в установі має поведінку позитивного спрямування. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом виправної колонії. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконає законні вимоги персоналу установи виконання покарань.

3) Протягом відбування покарання в установі засуджений приймає актину участь в суспільному житті відділення СПС, в культурно масових заходах для засуджених в установі, повністю виконав програму індивідуальної виховної роботи, був зарахованим та пройшов курси за програмою виховного диференційованого впливу «Підготовка до звільнення». Під час індивідуального спілкування засуджений виказує позитивні наміри на майбутнє, стверджує що усвідомлює що саме потрібно робити для позитивних змін в житті. Має намір скористатись умовно-достроковим звільненням за ст.81 КК України, працювати в сімейному господарстві після звільнення, повернутись до своїх рідних та вести правослухняний спосіб життя;

4) Протягом відбування покарання в установі засудженого, згідно плану індивідуальної виховної роботи було залучено до програм «Працевлаштування», «Освіта» та «Готовність до змін», які виконані за активної участі засудженого та результатами яких є залучення до робіт з благоустрою ВК та поліпшення житлово-комунальних умов тримання засуджених в установі попри встановлену 1 групу інвалідності, отримання сертифікату за спеціалізацією «соціальний робітник", відсутність вчинюваних порушень, отримання 2-х заохочень від керівництва ВК та проходження програми виховного диференційованого впливу «Підготовка до звільнення».

5) Жоден із факторів ризику не впливав на поведінку засудженого під час відбування покарання. Має тривалу стабільну правослухняну поведінку позитивного спрямуваення протягом відбування покарання у ВК;

Станом на час розгляду даного клопотання, а саме, - станом на 30.07.2025 року, засуджений ОСОБА_5 має термін невідбутого призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 6 місяців 4 дні, або, - 2 (два) роки 188 днів.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.07.2025 року, потерпіла ОСОБА_7 , - категорично заперечувала проти задоволення клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення засудженого, та просила суд відмовити в задоволенні такого клопотання.

Свою правову позицію щодо необхідності відмови в задоволенні клопотання, потерпіла ОСОБА_7 обгрунтовувала обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині її письмового заперечення (які викладені вище по тексту - в мотивувальній частині даної ухвали суду).

На запитання суду потерпіла зазначила наступне:

- головною підставою, за наявності якої вона вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, - є те, що засуджений щиро розкаявся;

- так, відповідає дійсності, що шкода, яка підлягає до сплати засудженим в якості відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди, та яка була визначена у вироці суду, - їй виплачено;

- вона сама повідомила захиснику засудженого номер рахунку, куди слід було сплатити кошти, для чого вона сама відкрила рахунок в банку;

- вважає, що шкоду виплатив не засуджений, а його сім`я;

- вона не бачить в очах засудженого щирого каяття;

- під час відбування покарання засуджений, на думку потерпілої, - не довів своє виправлення та перевиховання.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.07.2025 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання ВК - 115, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на застосування до нього положень ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від відбування основного покарання, так як засуджений ОСОБА_5 не виявив ознаки визнання вини у скоєнні злочину, та щирого каяття, своєю поведінкою під час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не довів ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, прокурор вважає, що на даному етапі застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення, - є необгрунтованим з точки зору Закону.

На запитання суду прокурор зазначив, що підтримує правову позицію потерпілої (яка полягає у вимозі відмовити в задоволенні клопотання), та підтримує ті підстави, з огляду на які потерпіла просить відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, вислухавши засудженого, його захисника (адвоката), - які клопотання про умовно - дострокове звільнення, - підтримали, вислухавши представника установи виконання покарань, який вирішення питання щодо клопотання про умовно - дострокове звільнення засудженого, - поклав на розсуд суду, вислухавши прокурора та потерпілу, які заперечували проти клопотання, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо задоволення клопотання про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні:

- ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Водяно Шполянського району Черкаської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність 1 - ої групи, довічно), засуджений:

- 18 лютого 2020 року Згурівським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 08.09.2022 року);

- 08 вересня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_7 , - без задоволення;

- 23 березня 2023 року Верховним Судом України винесено постанову, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 - без задоволення, -

- який з 17.09.2022 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 27.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «17» вересня 2022 року.

Кінець строку покарання: «03» лютого 2028 року.

1/2 строку покарання: «03» лютого 2025 року.

Станом на 30.07.2025 року засуджений ОСОБА_5 має невідбутий строк основного покарання у виді позбавлення волі терміном 2 (два) роки 6 місяців 4 дні, або - 2 (два) роки 188 днів.

В державну установу «Кагарлицька виправна колонія ( 115 ) прибув із ДУ «Київський СІЗО», де утримувався з 17.09.2022 року.

За час відбування покарання в ДУ «Київський СІЗО» засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

По прибуттю в ДУ «КВК (№115)» офіційно не працевлаштований в зв`язку з тим, що має І - шу групу інвалідності, проте, - активно залучався адміністрацією установи до сусупільно - корисного життя установи, виконував роботи в бібліотеці установи.

За весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 до праці, яку надавала установа виконання покарань, - відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.

За час відбування покарання в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 2 (двічі) заохочувався керівництвом установи (адміністрацією колонії) за сумлінну поведінку та за добросовісне відношення до праці, корім того, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_12 дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих та погашених в установленому законом порядку, - не має.

Засуджений ОСОБА_5 поводить себе правильно, з адміністрацією колонії, - коректний та ввічливий, приймає участь в самообслуговуванні, в роботах по благоустрою установи, приймає активну участь в суспільному житті установи, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:

заохочення:

1. 05.04.2023 р. За сумлінну поведінку та добьросовісне відношення до Подяка Нач. ВК

праці з благоустрою ВК та поліпшення житлово - кому -

нальних умов перебування засуджених в установі.

2. 03.07.2023 р. За сумлінну поведінку та добьросовісне відношення до Подяка Нач. ВК

праці з благоустрою ВК та поліпшення житлово - кому -

нальних умов перебування засуджених в установі.

дисциплінарні стягнення:

Дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих, чи погашених в установленому Законом порядку, засуджений ОСОБА_5 , - за весь час відбування покарання, - не має.

Відповідно, враховуючи вищевикладені обставини справи, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і тому заслуговує на застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положенням ст.. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, проте, без звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним.

Так, згідно ст. 81 КК України (станом на 30.07.2025 року, - на час розгляду даного клопотання):

1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

4. У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72цього Кодексу.

Проте, до засудженого ОСОБА_5 слід використовувати положення ст. 81 КК України, в редакції, яка діяла до 17.03.2021 року, так як обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин до 17.03.2021 року, а саме, - скоїв злочин 16.08.2014 року - до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 81 КК України, - з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої дії в часі.

Отже, до засудженого ОСОБА_5 слід застосувати положення ст. 81 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, згідно якої:

1. До осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

2. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як встановлено судом з показань представника установи виконання покарань, з матеріалів кримінального провадження, з матеріалів особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_13 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.

Отже, що стосується сумлінної поведінки, та добросовісного відношення до праці, то, на думку суду, такі критерії позитивної поведінки засудженого, та які є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, - наявні в поведінці засудженого ОСОБА_14 , так як засуджений має 4 (чотири) заохочення за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, при повній відсутності дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому законом порядку.

3. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин;

При вирішенні питання щодо умовно - дострокового звільнення від основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, то вони передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі.

Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.

Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:

а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст. 12 КК України;

Так, ОСОБА_5 засуджений за скоєння злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно, згідно з положеннями ч. 4 ст. 12 КК України, засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин.

Відповідно до положень ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв злочин з необережності.

Отже, зглядаючись на положення ч. 5 ст. 12, ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин з необережності, станом на час слухання кримінального провадження відбув більше половини строку основного покарання у виді позбавлення волі, що дає підстави на час слухання даного кримінального провадження, а саме, - станом на 30.07.2025 року застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України.

З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою обставин, відносно засудженого ОСОБА_5 законом був встановлений загальний, (п.1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

Відповідно, як де - юре, так і де - факто засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 3 ст.. 81 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 30.07.2025 року відбув більше, ніж 1/2 частину покарання, так як 1/2 строку основного покарання у виді позбавлення волі засудженим ОСОБА_5 відбута 03 лютого 2025 року.

Отже, що стосується формально - юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.

Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх також достатньо на даному етапі відбування покарання засудженим ОСОБА_5 призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі.

Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю позитивною поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів щире каяття у скоєному злочині, та довів своє ставлення на шлях виправлення та перевиховання.

Встановлюючи ці підстави (оціночні підстави) застосування ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_14 , суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:

- так, засуджений ОСОБА_14 на протязі всього часу відбування покарання, - що становить більше половини з призначеного йому покарання, - мав сумлінну поведінку, а саме, - дотримувався правил внутрішнього розпорядку, виявляв сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, підтвердженням чого є наявність в засудженого ОСОБА_5 2 (двох) заохочень від адміністрації установи виконання покарань за добросовісне ставлення до праці, та позитивна характеристика щодо поведінки засудженого ОСОБА_5 , яка міститься у висновках колонії по результатах засідання комісії щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_5 пільг, які передбачені ст.ст. 81, 82 КК України.

Суд наголошує на тій обставині, що засуджений отримував лише одні заохочення на протязі всього часу відбування покарання, такі заохочення не отримані ним в останній період відбування покарання, що передував настанню пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - що, на думку суду, - не може свідчити про те, що засудженим отримувалися заохочення лише з метою настання формально - юридичних підстав для умовно - дострокового звільнення, а тому отримання достатньої кількості заохочень (причому, їх отримання має повторність), - суд розцінює як дійсне, а не мниме (про очі) ставлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, - що є однією із підстав для застосування до засудженого пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України.

- також суд звертає увагу, що засуджений ОСОБА_5 , - має інвалідність І - ої групи, довічно, - з 01.08.2022 року, проте, - незважаючи на цю обставину, - з самого початку прибуття в установу виконання покарань звертався до адміністрації установи з проханням працевлаштуватися, але з причин, які не залежали від волі засудженого, - його працевлаштовано не було, - з огляду на наявність групи інвалідності, яка, фактично - виключає використання праці засудженого як в колонії, так і на контрагентських об`єктах.

Вищевказані обставини - підтверджуються письмовими доказами та показаннями представника установи виконання покарань.

- за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих, чи погашених в установленому Законом порядку, - не має. Даний факт, на думку суду, - свідчить лише про ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 на протязі всього (а не короткого проміжку, чи періодично, з прогалинами) часу відбування покарання не здійснював дії, які суперечать вимогам ст. 81 КК України, ст. 102 КВК України;

- як вбачається з матеріалів кримінального провадження (характеристика на засудженого) та особової справи засудженого, під час відбування покарання засуджений приймав активну участь - в громадському житті установи колонії, виконував роботу з самообслуговування, приймає участь в роботах по благоустрою установи, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці;

- що стосується визнання вини, то, засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що жалкує про скоєне, просив вибачення в потерпілої сторони,;

- що стосується відшкодування шкоди потерпілій стороні, то, як вбачається з матеріалів справи, - засудженим ОСОБА_5 шкода, визначена вироком суду, - як відшкодування моральної та матеріальної шкоди потерпілим, - була ним відшкодована на протязі одного місяця після вступу вироку в законну силу.

Дана обставина, на думку суду, - свідчить про щире, а не мниме (про очі) каяття засудженого ОСОБА_5 , визнання ним вини у скоєному злочині, так як суд вважає, що в разі дійсного невизнання вини, - засуджений не відшкодовував би шкоду фактично відразу після вступу вироку в законну силу.

Відповідно, з огляду на вищедосліджені обставини в судовому засіданні, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 , яку суд визнає як щире каяття, та яка підтверджена належними та допустимими доказами (характеристика на засудженого, яка видана установою виконання покарань, довідка про заохочення та дисциплінарні стягнення, яка видана установою виконання покарань, показаннями представника установи виконання покарань, виконавчих листів, які свідчать про повне відшкодування засудженим шкоди, заподіяної злочином, тощо), причому, поведінку засудженого ОСОБА_5 суд розцінює саме як щире розкаювання, а не «мниме, про очі», розкаювання, яке лише спрямоване на застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від відбування покарання;

Відповідно, суд вважає, що відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання, - є співрозмірним з вчиненим ним злочину, його наслідкам, та обставин відбуття ним покарання (поведінка засудженого під час відбування покарання), які судом зазначено вище.

Відповідно, суд вважає, що для наявності оціночних підстав для застосування положення ст. 81 КК України необхідно, щоб засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.

- Окрім того, дослідивши матеріали справи, суд позитивно сприймає характеристику установи відбування покарання від 22.04.2025 року щодо того, що засуджений ОСОБА_5 :

- Згідно інформації з вироку суду, індивідуального спілкування із засудженим та відомостей з оцінки ризику можливості вчинення повторного кримінального правопорушення, вину в скоєному злочині на стадії досудового слідства та судового розгляду не визнав. Під час індивідуальних бесід протягом часу відбування покарання у ВК засуджений висловлює визнання вини. У спілкуванні виражає шкоду з приводу того, що через його безвідповідальність та самовпевненість і загинула малолітня дитина. Засуджений самостійно відшкодував завдані злочином збитки внаслідок вчиненого ним злочину моральної іа матеріальної шкоди у розмірах 518 541 гри.. 817 663 грн.. 226 016 гри. на користь кожного із потерпілих та суму процесуальних витрат на проведення експертиз під час розгляду його кримінальної справи у розмірі 53 209 грн., про що надав до адміністрації усіанови документальне підтвердження. Виконавчих докуменіів відносно засудженого щодо відшкодування завданих злочином зоні кін до установи на виконання не надходило;

- Протягом відбування покарання в установі засуджений приймає актину участь в суспільному житлі відділення СПС, в культурно масових заходах для засуджених в установі, повністю виконав програму індивідуальної виховної роботи, був зарахованим та пройшов курси за програмою виховного диференційованого впливу «Підготовка до звільнення». Під нас індивідуального спілкування засуджений виказує позитивні наміри на майбутнє, стверджує що усвідомлює що саме потрібно робити для позитивних змін в житті. Має намір скористатись умовно-достроковим звільненням за ст. 81 КК України, працювати в сімейному господарстві після звільнення, повернутись до своїх рідних та вести правослухняний спосіб життя;

- Протягом відбування покарання в установі засудженого, згідно плану індивідуальної виховної роботи було залучено до програм «Працевлаштування», «Освіта» та «Готовність до змін», які виконані за активної участі засудженого та результатами яких є залучення до робіт з благоустрою ВК та поліпшення житлово-комунальних умов тримання засуджених в установі попри встановлену І групу інвалідності, отримання сертифікату за спеціалізацією «соціальний робітник», відсутність вчинюваних порушень, отримання 2-х заохочень від керівництва ВК та проходження програми виховного диференційованого впливу «Підготовка до звільнення».

Відповідно, суд, оцінючи поведінку засудженого ОСОБА_5 в розрізі оціночних підстав для застосування положень ст. 81 КК України, зазначає, що:

- поведінка засудженого в повній мірі свідчить про його остаточне ставлення на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього може бути застосоване положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокове звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, суд в даному випадку звертає увагу на положення ст. 6 КВК України.

Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, отримання 2 (двох) заохочень, при повній відсутності дисциплінарних стягнень, (в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку), категорично позитивна характеристика установи покарань на особу засудженого, - свідчить, на думку суду, - про систематичність дій засудженого ОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_5 в установі відбування покарання свідчить лише про його правослухняну поведінку під час всього періоду відбування покарання, що, на думку суду, свідчить про факт правослухняної поведінки, що є безумовною підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність як формально-юридичних, так і наявність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про задоволення клопотання про умовно - дострокове звільнення від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_5 .

При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - на даній стадії відбування покарання, - не буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної, так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 , - є обґрунтованим.

Окрім того, суд зазначає, що процес виправлення та перевиховання засудженого підтверджується належними та допустимими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та які наведено вище.

Відповідно, на думку суду, за час відбування покарання засуджений мав заохочення в достатній кількості, засуджений в добровільному порядку з самого початку відбування покарання намагався влаштуватися на роботу, згідно висновку установи виконання покарання характеризується лише з позитивної сторони, та, відповідно, на думку адмінстрації установи виконання покарань, - заслуговує на застосування до нього положення ст. 81 КК України.

Відповідно, з суб`єктивної сторони суд оцінює залишок невідбутого покарання у виді 2 (двох) років 188 днів позбавлення волі з загалу терміну призначеного покарання, - 6 (шість) років позбавлення волі, - як фактично заключний етап відбування покарання, який з огляду на норми КК України та поведінку засудженого, - дає підставу для суду застосувати пільгу до такого засудженого.

Слід зазначити також те, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо, - що судом зроблено вище шляхом обгрунтування в мотивувальній частині даної ухвали.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 отримав 2 (два) заохочення, поруч з тим не отримував ні одного стягнення, що, на думку суду, вказує на ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 бажає настання не лише формально - юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 81 КК України, (відбуття певного строку покарання, по сплину якого можливе застосування пільги), а й бажає настання оціночних підстав, (визнання вини, щире каяття, добросовісне відношення до праці, сумлінна поведінка, добровільне відшкодування шкоди, завданої злочином, тощо).

Отже, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст.. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що і вбачається в поведінці засудженого ОСОБА_5 на протязі всього часу відбування покарання, що, на думку суду, є достатніми оціночними обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст.. 81 КК України, - з позитивної сторони.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та відповідають положенням ст.. 9 КВК України.

Обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_5 лише позитивних чинників, при повній відсутності негативних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється як судом, - як лише позитивна, - став на шлях виправлення та виховання.

Суд вважає, що посилання засудженого ОСОБА_5 на його позитиву характеристку за місцем відбування покарання, наявність лише заохочень, при повній відсутності дисциплінарних стягнень, - свідчить про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, який визначено ст.ст. 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни, що передбачає не тільки відсутність діючих стягнень, а й відсутність як знятих чи погашених в установленому законом порядку стягнень, відсутність факту профілактичних бесід на комісії установи.

Суд вважає, що матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, показання представника установи виконання покарань містять достатню кількість даних, які беззаперечно вказують на ту обставину, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання відповідає вищезазначеним критеріям, та є прикладом для наслідування для інших засуджених.

Аналіз характеристики засудженого, дані про повну відсутність стягнень та наявність лише заохочень, дані про відсутність фактів профілактичних бесід за порушення режиму відбування покарання, зміст пояснень представника виправної установи указують на те, що поведінка засудженого та його ставлення до праці є нормальними для засуджених тієї категорії, які стали на шлях виправлення та перевиховання, і, відповідно, в своїй сукупності, - свідчать про доведеність засудженим свого виправлення.

Із урахуванням викладеного, суд вважає доведеним факт виправлення засудженого ОСОБА_5 , остаточного його ставлення на шлях виправлення та перевиховання в позитивному розумінні, тому вважає, що в даному випадку є всі підстави для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно, суд при вирішенні даного питання враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_5 , як вбачається з пояснень представника ВК 115, матеріалів провадження, - наявні ознаки, які дають змогу застосувати пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, так як, на думку суду, - засуджений своєю поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, щиро розкаявся у скоєному злочині, що, на думку суду, - є безумовною підставою для задоволення подання установи виконання покарання.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Що ж до письмового заперечення та позиції потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні, то суд зазначає наступне:

- перш за все, суд зауважує, що текст письмового заперечення потерпілої, - повністю викладений судом в даній ухвалу суд, - вище по тексту;

- проаналізувавши текст заперечення потерпілої, суд вважає, що потерпіла в своєму письмовому запереченні оцінює лиш обставини вчинення засудженим злочину, при цьому - потерпіла просить врахувати в даній ухвалі саме обставини, які вже були враховані судами першої та апеляційної інстанцій, - які, безумовно - вплинули на розмір призначеного покарання, та при цьому, - потерпіла зовсім не враховує обставини відбування покарання засудженим;

- твердження потерпілої про те, що в зв`язку з тим, що кошти сплачені родичами обвинуваченого, а не ним самим, - виглядає не коректно, адже - вирок суду в частині сплати коштів у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної злочином, - засудженим виконано;

- твердження потерпілої про те, що засуджений має право на пільгу у виді умовно - дострокового звільнення лише після відбуття 2/3 частини покарання а не частини, - є не коректним, та не враховує положення Конституції України та норм КК України (зокрема - загальної частини), - а тому таке твердження потерпілої - судом до уваги не приймається.

Окрім того, суд переконаний, - з огляду на позицію потерпілої ОСОБА_7 , - що вона буде мати претензції до засудженого ОСОБА_5 навіть і в тому випадку, коли він відбуде покарання в розмірі, визначеному у вироці суду.

Суд вважає, що вищевказана позиція потерпілої - взагалі виключає застосування до засудженого ОСОБА_5 будь - якої пільги, - як то, - застосування положень ст.ст. 81, 82 КК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 369, 370 - 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 50, 81, ч. 2 ст. 286 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Водяно Шполянського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність 1 - ої групи, довічно), засудженого:

- 18 лютого 2020 року Згурівським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 08.09.2022 року);

- 08 вересня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_7 , - без задоволення;

- 23 березня 2023 року Верховним Судом України винесено постанову, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 - без задоволення, -

- який з 17.09.2022 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 27.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- адвоката ОСОБА_6 , -

- про застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Водяно Шполянського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має інвалідність 1 - ої групи, довічно), засудженого:

- 18 лютого 2020 року Згурівським районним судом Київської області за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, (вирок набрав законної сили 08.09.2022 року);

- 08 вересня 2022 року Київським апеляційним судом винесено ухвалу, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора у кримінальному провадженні - ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_7 , - без задоволення;

- 23 березня 2023 року Верховним Судом України винесено постанову, згідно якої вирок Згурівського районного суду Київської області від 18 лютого 2020 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 08 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_9 - без задоволення, -

- який з 17.09.2022 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 27.10.2022 року відбуває призначене судом основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- звільнити умовно - достроково від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 місяців 4 дні, або - на 2 (два) роки 188 днів, -

- без скасування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1