САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2239/25
Провадження № 1-кп/726/131/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002246 від 19.06.2025 щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця с. Мілієве Вижницький район Чернівецька область, із середньою освітою, не одруженого, що не працює, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , у невстановлененому органом досудового розслідування часі та місці придбав кастет та з моменту придбання носив та зберігав його при собі до 10:38 18.06.2025.

Так, 18.06.2025 ОСОБА_3 діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам Інструкції «Про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями летальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, поза встановленим порядком, взяв кастет, помістив його до нагрудної сумки, яку носив при собі та направився до Садгірського районного суду м. Чернівці, де під час перевірки та проведення візуального огляду працівниками служби судової охорони о 10:38 було виявлено та вилучено вказаний кастет.

Згідно з висновком експерта №?CE-19/126-25/8103-ХЗ від 25.06.2025 наданий на наданий на дослідження предмет, є холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом, який виготовленим промисловим способом.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тобто у носінні кастету без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, - визнав повністю. Пояснив, що обставини, викладені прокурором у пред`явленому обвинуваченні, що знайшли своє відображення в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Йому знайомий подарував раніше кастет та з того часу носив його при собі. Прийшов до суду, щоб віддати квитанцію про оплату штрафу за постановою щодо нього. Під час перевірки на вході до суду видав кастет службі судового охорони. Просив суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат та даних, які характеризують особу обвинуваченого. Щодо міри покарання, просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також просив вирішити питання речових доказів та судових витрат.

Захисник ОСОБА_5 просив суворо не карати обвинуваченого, застосувати при призначенні покарання вимоги ст. 69 КК України, врахувати, що він є особою молодого віку та врахувати його сімейний стан, що батько нещодавно помер та позитивну характеристику.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

Судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

Даних які б свідчили про те, що ОСОБА_3 добровільно здав до виявлення органам влади кастет матеріали кримінального провадження не містять. Обвинувачений не надав документів, які б підтверджували наявність передбаченого законом дозволу на холодну зброю.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що вина с у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, - доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

Згідно з вимогами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а тому суд розглянувши кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 263 КК України, так як він вчинивносінні кастету без передбаченого законом дозволу.

Підстав, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд враховує те, що відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання покарання, яке належить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є не тяжким злочином, відповідно до положень ст. 12 КК України; дані про особу винного, який є особою раніше не судимою, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має зареєстроване місце проживання за яким характеризується виключно з позитивної сторони, його батько нещодавно загинув при виконанні військового обов`язку, залишилися мати, пенсійного віку.

ОСОБА_3 є особою молодого віку, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, згідно зі ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, визначених ст. 67 КК України, прокурором не заявлено та судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Більше того, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

Виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримують його в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання.

Враховуючи вищезазначені положення, при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст. 263 КК України, реалізуючи надані суду дискреційні повноваження, керуючись суддівським розсудом, зважаючи на конкретні обставини кримінального провадження, від якого суттєвих негативних наслідків не настало, за наявності встановлених кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, а також думки прокурора, який теж вважав за можливе виправлення обвинуваченого, шляхом призначення покарання у виді штрафу, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановленого у санкції частини 2 статті 263 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності.

Суд не вбачає в даному випадку підстав для застосування ст. 69 КК України, оскільки обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та свідчили б про недоцільність призначення мінімального покарання не встановлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 1 337 гривень 10 копійок, за проведення експертизи холодної зброї, висновок №?CE-19/126-25/8103-ХЗ (а.м.к.п. 25).

Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 1 337 (одна тисяча триста тридцять сім) гривень 10 копійок.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

-кастет, кистень, який упаковано до сейф-пакету № 6091246, відповідно до квитанції від 27.06.2025 переданий на зберігання до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, упакування ID 815721, номер книги обліку речових доказів 409, порядковий номер 230 знищити;

-DVD-R диск, що визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1