Провадження №1-кс/369/1839/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 11.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214 від 11.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2009 році отримала у власність земельну ділянку загальною площею 0, 10 га в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району (наразі Бучанського району) з кадастровим номером :03:008:0006 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.09.2009. Дарувальник вказаної земельної ділянка був батько заявниці ОСОБА_5 .

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 надано статус потерпілої.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_4 остання повідомила наступне, що їй у власність від батька, згідно договору дарування укладеного двадцять шостого вересня дві тисячі дев?ятого року в м. Києві, перейшла у власність земельна ділянка з кадастровим номером: :03:008:0006, (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір був в одному оригінальному екземплярі та до цього часу перебуває у потерпілої.

Так, ОСОБА_6 подав підроблений договір купівлі-продажу (який був укладений від імені ОСОБА_4 - продавець та між ОСОБА_7 - покупець) земельної ділянки державному реєстратору Бородянської селищної ради ОСОБА_8 .

Встановлено, що бланковий номер вказаного договору був використаний для реєстрації іншого договору купівлі-продажу, крім того, встановлено, що підпис реального власника земельної ділянки був підроблений.

В той же час, державний реєстратор ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що договір купівлі-продажу є підроблений, а саме виготовлений на неналежному бланку здійснив перереєстрацію права власності на земельну ділянку на ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_10 через приватного нотаріуса ОСОБА_11 , надав підроблений договір купівлі-продажу (який був укладений від імені ОСОБА_4 - продавець та між ОСОБА_12 - покупець), який був зареєстрований до реєстру нотаріусом ОСОБА_8 та визначений власником ОСОБА_13 уклали договір куплі-проваджу між ОСОБА_14 та здійснив перереєстрацію вищевказаної земельної ділянки.

Однак, згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.11.2024, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вартість земельної ділянки становить

3 315 000,00 гривень.

Відповідно до інформації з Державної податкової служби України ОСОБА_14 та ОСОБА_6 не були зареєстровані як фізичні особи-підприємці та не подавали податкових декларацій про майновий стан і доходи.

Згідно інформації про доходи, за період з квітня 1998 року по лютий 2025 року ОСОБА_14 офіційно отримав дохід у розмірі 84 182, 39 грн. а ОСОБА_6 - 301 365, 60 грн.

Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вчинено правочини, які можуть бути пов?язані з набуттям, володінням або використанням активів (доходів), одержаних злочинним шляхом.

Після чого, 09.12.2024 земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0006 була поділена на 2 земельні ділянки та має наступні кадастрові номери: :01:052:0118 та :01:052:0119, можливо з метою їх подальшого продажу.

В ході досудового розслідування встановлено, що фактично організатором вищевказаного протиправного механізму є громадянин: України ОСОБА_15 , який залучив громадян ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , державного реєстратора ОСОБА_8 та приватного нотаріуса ОСОБА_11 до схеми, що полягає у заволодінні з метою легалізації земельної ділянки, яка належала на праві власності громадянці ОСОБА_4 .

Так, 11.06.2025 в період часу з 06 год. 07 хв. по 06 год 46 хв. слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київської області було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки Iphone 13 Pro в прозорому чохлі Imeil НОМЕР_1 , Imei2 НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператора Lifecel та Vodafone UА, поміщено до спец. пакета № WAR 0057315.

Вищевказане майно визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову. На підставі викладено, прокурор просив суд накласти у кримінальному провадженні № 0000214 від 11.12.2024 арешт на майно, що 11.06.2025 в період часу з 06 год. 07 хв. по 06 год 46 хв. слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київської області в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено, а саме:

- мобільний телефон марки Iphone 13 Pro в прозорому чохлі Imeil НОМЕР_1 , Imei2 НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператора Lifecel та Vodafone UА, який поміщено до спец. пакета № WAR 0057315.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, в клопотанні зазначили, що просять здійснювати його розгляд за їх відсутності, врахувати підтримання ними вимог клопотання в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчим суддею вирішено проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19.11.2012 року № 1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000214 від 11.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України на майно, що 11.06.2025 в період часу з 06 год. 07 хв. по 06 год 46 хв. слідчим СВ Бучанського РУП ГУНП в Київської області в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено, а саме:

- мобільний телефон марки Iphone 13 Pro в прозорому чохлі Imeil НОМЕР_1 , Imei2 НОМЕР_2 з сім картами мобільного оператора Lifecel та Vodafone UА, який поміщено до спец. пакета № WAR 0057315.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_17