Провадження № 1-кс/643/3920/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідування управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000118 від 19.05.2025 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000118 від 19.05.2025 ч.1 ст.263 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Харківською обласною прокуратурою.

Під час досудового розслідування встановлено, що громадяни України незаконно заволоділи великою кількістю вогнепальної зброї, бойових припасів, а також вибухових речовин, які використовувались в зоні бойових дій та зберігають їх в гаражному приміщенні в м. Харкові без передбаченого законом дозволу.

10.07.2025 проведено обшук гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено: у верхньому приміщенні гаражного боксу виявлено: 57 коробок метадону; 3 ящика з різними лікарськими препаратами, в т.ч. трамадолом.

У нижньому приміщенні гаражного боксу виявлено: гранати - 1 ящик у кількості 16 штук; постріли для гранатомета 3 шт.; гранатомети - 2 ящика по 5 одиниць в кожному; РШГ 1 1 шт.; РМГ 1 шт.; РПГ 22 5 шт.; міни - 5 шт.; СМУЧ 9 шт.; 1 ящик гранати.; постріли для гранатомету 8 шт.; набої для кулемета - 5 ящиків; набої 5,45мм - 1 ящик; гранатомети 3 шт.; міни 3 ящики по 4 штуки в кожному; міни 2 шт.; набої 5,45мм 4 шт.; ПГ7 28 шт. та 9 шт.; набої 7,62мм; термобаричний захист 14 шт.; набої 5,45мм 1 ящик; гранатомети 3 шт.; набої 7,62мм 1 ящик; набої 30мм 2 ящика; ДТМ 75 4 ящика по 10 штук в кожному; Гранати Ф-1 3 ящика; СМУЧ 9 шт.; ПГ 7 2 ящики; МОН 50 - 1 ящик; набої 5,45мм 11 ящиків та 12 ящиків; гранати 2 ящики; КПОМ 2 5 ящиків; гранатомети - 2 ящики; гранати Ф-1 5 ящиків; тротил 3 ящики; гранати РГМ 13 ящиків; гранати Ф-1 7 ящиків; МОН 50 2 ящики; ОЗМ 72 1 ящик; набої 12,7 мм 1 ящик; ПГ 7 6 шт.; гранатомет 1 шт.; міни ТМ 2 ящика; МОН 90 1 ящик; набої 5,45 мм 5 шт. та 7,42мм 4 шт.; гранати Ф-1 1 ящик; набої 5,45мм 7 ящиків, набої 74,62 мм 8 шт.; набої 12,7мм 1 ящик; набої 5,45мм 6 ящиків, набої 7,62мм 6 ящиків; бірка БГ-ЧЛ 1 шт.

На даний час встановлено, що виявлені та вилучені в ході проведення обшуку вищевказані речі, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вказані предмети, необхідні для проведення експертних досліджень інших слідчих та процесуальних дій.

Необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що майно може бути відчужене, приховане, знищене або пошкоджене.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала, просила задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Виходячи зі змісту вимог ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним з яких, згідно з п. 7 ч. 2 вказаної статті, є арешт майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, та є тимчасовим позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи, що у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза перереєстрації права власності на вказане рухоме майно до закінчення розгляду клопотання, тому з метою забезпечення арешту майна є доцільним проводити розгляд даного клопотання без виклику власника майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яке вилучене за адресою: місце АДРЕСА_2 , а саме: Банківську картку « НОМЕР_1 » ОСОБА_5 ;Блокнот коричневого кольору із рукописними записами, який належить ОСОБА_4 ; Мобільний телефон meizu m5s imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 ; Мобільний телефон Nokia 206 imei НОМЕР_4 imei НОМЕР_5 із встановленою сім-картою Київстар НОМЕР_6 , має значення для забезпечення даного кримінального провадження. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження, вилучене 10.07.2025 в ході проведення обшуку гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено:

У верхньому приміщенні гаражного боксу виявлено: 57 коробок метадону; 3 ящика з різними лікарськими препаратами, в т.ч. трамадолом.

У нижньому приміщенні гаражного боксу виявлено: гранати - 1 ящик у кількості 16 штук; постріли для гранатомета 3 шт.; гранатомети - 2 ящика по 5 одиниць в кожному; РШГ 1 1 шт.; РМГ 1 шт.; РПГ 22 5 шт.; міни - 5 шт.; СМУЧ 9 шт.; 1 ящик гранати.; постріли для гранатомету 8 шт.; набої для кулемета - 5 ящиків; набої 5,45мм - 1 ящик; гранатомети 3 шт.; міни 3 ящики по 4 штуки в кожному; міни 2 шт.; набої 5,45мм 4 шт.; ПГ7 28 шт. та 9 шт.; набої 7,62мм; термобаричний захист 14 шт.; набої 5,45мм 1 ящик; гранатомети 3 шт.; набої 7,62мм 1 ящик; набої 30мм 2 ящика; ДТМ 75 4 ящика по 10 штук в кожному; Гранати Ф-1 3 ящика; СМУЧ 9 шт.; ПГ 7 2 ящики; МОН 50 - 1 ящик; набої 5,45мм 11 ящиків та 12 ящиків; гранати 2 ящики; КПОМ 2 5 ящиків; гранатомети - 2 ящики; гранати Ф-1 5 ящиків; тротил 3 ящики; гранати РГМ 13 ящиків; гранати Ф-1 7 ящиків; МОН 50 2 ящики; ОЗМ 72 1 ящик; набої 12,7 мм 1 ящик; ПГ 7 6 шт.; гранатомет 1 шт.; міни ТМ 2 ящика; МОН 90 1 ящик; набої 5,45 мм 5 шт. та 7,42мм 4 шт.; гранати Ф-1 1 ящик; набої 5,45мм 7 ящиків, набої 74,62 мм 8 шт.; набої 12,7мм 1 ящик; набої 5,45мм 6 ящиків, набої 7,62мм 6 ящиків; бірка БГ-ЧЛ 1 шт.

Визначити місцем зберігання арештованого майна камеру зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (м. Полтава, вул. Гоголя, 25).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1