Вирок

Іменем України

17.06.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу, в якій об`єднано кримінальні провадження №0000362 від 25.05.2021 року та № 0000489 від 24.11.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого вантажником на ринку «Шувар», раніше судимого, востаннє вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2023 року за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців обмеження волі (покарання не відбуте), знятого з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного фактичного місця проживання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ст.390-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 25.05.2021 року близько 07 год. 00 хв., перебуваючи на сходовому майданчику №9 житлового будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на протиправне відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, з корисливих мотивів, умисно почав наносити своїй матері - потерпілій ОСОБА_5 удари руками по голові, повалив її на підлогу, сів на неї та продовжив наносити удари по голові та шиї, при цьому, скориставшись тим, що вона позбавлена можливості чинити опір, витягнув з її лівої кишені штанів ключі від квартири АДРЕСА_3 вартістю 480 грн., з правої кишені штанів - гроші у сумі 80 грн., а також вирвав з правого вуха золоту сережку у вигляді ромба, з`єднаного з кулькою, вагою 2,63 грам, вартістю 2505,31 грн., внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 3065,31 грн., а також спричинив 3 синці на обличчі, 1 синець на передній поверхні шиї, множинні садна на руках, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Крім цього, 23.11.2021 року приблизно о 17:15 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч рішенню Франківського районного суду м. Львова від 07.06.2021 року у справі №465/4317/21, що набрало законної сили у встановленому законом порядку, відповідно до якого видано обмежувальний припис строком на 6 місяців та вжито до нього заходи тимчасового обмеження прав, зокрема, заборонено перебувати у місці спільного проживання з постраждалими особами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , наближатись на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонено ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись із ними, вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб, будучи належним чином ознайомленим із покладеними на нього вказаним рішенням обов`язками, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наблизився на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , де, перебуваючи у під`їзді вказаного будинку, розпивав алкогольні напої та вимагав у ОСОБА_5 впустити його у квартиру, де вона проживає разом із ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, а також умисне невиконання обмежувального припису, тобто кримінальний проступок, передбачений ст.390 - 1 КК України.

У судовому засіданні під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в один із днів листопада 2021 року, точної дати не пригадує, він дійсно приходив до матері потерпілої ОСОБА_5 за місцем її проживання, попри те, що виданим судом обмежувальним приписом йому було заборонено наближатися до помешкання матері на відстань, меншу 300 м., спілкуватися з матір`ю, а також перебувати з нею у місці спільного проживання. Вважає, що мав право так чинити, оскільки хотів їсти, а мати його не пускала у свою квартиру. Зазначив, що матір не грабував, ювелірних виробів у неї не відбирав. Так, в один із днів травня 2021 року вийшов з помешкання на сходову клітку і побачив на підлозі «рижик» - золотий кульчик, який підняв і відніс у ломбард, розташований навпроти будинку, в якому проживав, де здав цей кульчик, отримавши за нього кошти в сумі приблизно 2000 грн. Про те, що це кульчик матері, він не знав, на момент знахідки нікого поблизу місця виявлення цього ювелірного виробу не було. Кошти, одержані в ломбарді, витратив на придбання продуктів і алкоголю в магазині «АТБ». Матір не бив, тілесних ушкоджень їй не завдавав, на час інкримінованих йому дій не мав, де жити, мешкав на вулиці. Однак, не бажав, щоб його матір проживала спільно із своїм співмешканцем, тому дійсно приходив до неї, відштовхнув її від вхідних дверей квартири, зайшов всередину і зачинився, щоб ніхто не потрапив до помешкання, в праві власності на яке він колись мав частку до моменту виписки і відчуження такої на користь матері. Однак, будь-якого наміру викрадати речі не мав, незаконних дій стосовно потерпілої не вчиняв. Наголосив, що він поважає злодійський кодекс честі, тому на матір ніколи б не накинувся і останню б не грабував. Визнав, що зловживає алкоголем, також вживає наркотичний засіб метадон, який купує за кошти, котрі здобуває крадіжками. Просив врахувати, що його вини у скоєному немає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим під час надання показань своєї вини у вчиненні інкримінованих йому діянь, його винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ст.390-1 КК України, доведена належними, допустимими і достатніми доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитана в ході розгляду справи потерпіла ОСОБА_5 вказала, що її син ОСОБА_4 знятий з реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 , однак, тривалий час проживав разом з нею у вказаному помешканні, створюючи нестерпні умови життя. Так, останній зловживає алкоголем, підтримує стосунки з наркоманами, на ніч пропадає з хати, а коли повертається, перебуває в агресивному і неврівноваженому стані. Поведінка ОСОБА_4 , який постійно погрожує їй, призвела до того, що донька ОСОБА_6 змушена була покинути їх спільне місце проживання і винаймати окреме житло. Потерпіла побоюється за своє життя і здоров`я, оскільки ОСОБА_4 є непередбачуваним і небезпечним. Так, 25.05.2021 року близько 07.00 год., коли вона виходила з квартири і зачинила двері, підійшов до неї, схопив ззаду за волосся і повалив на підлогу. Після цього притис її коліном і почав завдавати удари переважно в область голови. У цей час вона перебувала в положенні лицем до підлоги і чинити опір сину не могла. В ході побиття ОСОБА_4 витягнув з кишень її штанів ключі від квартири і гроші в сумі 80 грн., які вона мала на дорогу. Також останній зірвав з її правого вуха золотий кульчик. В ході шарпанини зчинився крик, вона просила про допомогу. На шум відреагували сусіди, які вийшли зі своїх квартир на сходовий майданчик і просили ОСОБА_4 заспокоїтися, а також викликали поліцію. Після цього ОСОБА_4 ключами, які відібрав, відчинив квартиру, де вона проживає, зайшов всередину і зачинився в ній. Надалі золотий кульчик, який ОСОБА_4 зірвав з неї, останній здав у ломбард. Вона ж, побоюючись за своє життя, після звернення до правоохоронних органів і фіксації побоїв поїхала тимчасово проживати в село. Неодноразові неправомірні дії сина змусили її звертатися до суду за видачею обмежувального припису. Такий припис було видано Франківським районним судом м. Львова, ним заборонялося ОСОБА_4 наближатися до її місця проживання, контактувати з нею в будь-який спосіб, однак, син жодних заборон не дотримувався, постійного їх порушував, зокрема, 23.11.2021 року прийшов до її помешкання, вимагав впустити його, на жодні зауваження не реагував, покинути будинок відмовлявся.

Будучи допитаним в суді, свідок ОСОБА_7 пояснив, що 25.05.2021 року в період 07.00 год.-07.30 год. ОСОБА_5 виходила з дому на роботу, в цей час на неї напав син ОСОБА_4 , який підійшов ззаду та повалив її на підлогу на поверсі, побив потерпілу, забрав в неї ключі від квартири, гроші і золотий кульчик. Ювелірну прикрасу кульчики ОСОБА_5 завжди носила, кожен кульчик складався з двох частин: у формі ромба та кулі. Викрадену прикрасу ОСОБА_4 здав у ломбард. 23.11.2021 року до нього зателефонувала ОСОБА_5 і попросила приїхати, оскільки син порушує обмежувальний припис, перебуває біля її квартири на сходовій клітці і маршах. Він прибув до будинку, де проживає потерпіла, піднявся на дев`ятий поверх і виявив ОСОБА_4 , який в цей час погрожував ОСОБА_5 фізичною розправою і поводився агресивно. У зв`язку з такими діями обвинуваченого було викликано працівників поліції.

Судом у судовому засіданні безпосередньо досліджено письмові докази у справі, якими доводиться вина обвинуваченого, зокрема:

-матеріали реєстрації повідомлень про кримінальне правопорушення (ЄО №№11095, 11105, 11107, 11123 від 25.05.2021 року), відповідно до яких 25.05.2021 року на лінію «102» надійшли повідомлення від ОСОБА_5 про побиття її сином ОСОБА_4 , звернення сусідки потерпілої про крики в будинку та вчинення поруч фізичного насильства, а також інформація з травмпунктів №№1,3 м. Львова про звернення ОСОБА_5 до медичних установ з приводу заподіяння їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 і наявності попередніх діагнозів у потерпілої: струс головного мозку, забійні садна шиї, забій мяких тканин потиличної ділянки та спинки носа;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.05.2021 року, з якого слідує, що ОСОБА_5 звернулася до працівників поліції з проханням вжити заходів до ОСОБА_4 , який 25.05.2021 року близько 07.00 год. на дев`ятому поверсі будинку №103 по вул. В. Великого у м. Львові побив її;

-висновок експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_8 №597 від 27.05.2021 року, оформлений за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено 3 синці на обличчі, 1 синець на передній поверхні шиї, множинні садна на руках, які утворились від дії тупих предметів, при контакті з такими, могли виникнути 25.05.2021 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних про утворення тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок одноразового падіння з висоти власного зросту на площину або від дії власної руки немає;

-постанову старшого слідчого СВ ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 13.07.2021 року, якою визнано речовими доказами п`ять ключів, які були викрадені 25.05.2021 року у потерпілої ОСОБА_5 : два ключі у вигляді метелика із надписом на пластмасовій частині «Ельбор» довжиною приблизно 6 см., два ключі металеві: один з надписом «Сомета», інший з нумерацією 373437, а також пластмасовий ключ для домофону;

-протокол огляду предметів від 13.07.2021 року, згідно якого старшим слідчим СВ ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 було оглянуто ключі від помешкання, викрадені у потерпілої ОСОБА_5 , із здійсненням фотофіксації таких;

-акт експертизи №21 від 28.07.2021 року, складений за результатами проведення експертного дослідження Західним казенним підприємством пробірного контролю, яким підтверджено, що сережка у вигляді ромба з`єднаного з кулькою масою 2,63 г. виготовлена із золота 585 проби;

-довідку ТОВ «ЛоксМайстер» від 29.07.2021 року, відповідно до якої станом на 25.05.2021 року вартість одного ключа становить 120 грн.;

-довідку ДП «Львівський державний ювелірний завод» №240/30 від 29.07.2021 року, якою підтверджено, що станом на 25.05.2021 року вартість 1 грама золота 585 проби становить 952,59 грн. без ПДВ;

-специфікацію до договору №П2-00001778 від 25.05.2021 року, згідно з якою ОСОБА_4 25.05.2021 року здав під заставу до ломбарду «Платинум Капітал», розташованого за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 34, золотий кульчик, за що отримав 2150 грн.;

-протокол огляду CD-R диску, на якому міститься відеофайл, від 18.06.2021 року, згідно якого дізнавачем ВП №3 ЛРУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 було оглянуто CD-R диск із записами з камер відеоспостереження ломбарду «Платинум», що розташований у м. Львові по вул. В. Великого, 34, та встановлено, що на відеоматеріалах зафіксовано, як 25.05.2021 року об 11.41 год. ОСОБА_4 здав золоту сережку та об 11.47 год. отримав за неї грошові кошти;

- протокол слідчого експерименту від 29.07.2021 року з додатком, відповідно до яких вказана слідча дія проводились із потерпілою ОСОБА_5 , яка надала пояснення з приводу обставин вчинення стосовно неї грабежу, що повністю співпадають з показаннями, наданими потерпілою при її безпосередньому допиті в суді та підтверджують те, що ОСОБА_4 наносив удари потерпілій ОСОБА_5 , повалив її на підлогу та відкрито заволодів грошима, ключами та золотим кульчиком потерпілої;

-довідку ПТ «Ломбард Платинум Капітал» від 18.06.2021 року, якою підтверджено, що золота сережка 25.05.2021 року здавалась у заставу ОСОБА_4 та в подальшому виставлялась на реалізацію 26.05.2021 року;

-фотозображення кульчика, відповідно до якого даний виріб жовтого кольору, складається із защіпки, середньої частини у формі ромба, яка з`єднано із кулькою;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.11.2021 року, з якого слідує, що ОСОБА_5 звернулася до працівників поліції з проханням вжити заходів до її сина ОСОБА_4 , який 23.11.2021 року о 17.15 год. порушив обмежувальний припис, встановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 07.06.2021 року, а саме наблизився на відстань менше 300 м. до місця її проживання і неї особисто та знаходився на сходовій клітці біля квартири, де вона проживає;

-рапорт старшого інспектора СПДН ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 23.11.2021 року, відповідно до якого 23.11.2021 року о 17.12 год. працівники поліції отримали виклик на адресу: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_4 порушив обмежувальний припис від 17.06.2021 року та перебував поруч із житлом потерпілої, що йому заборонено. При перевірці звернення вказана інформація підтвердилася, в присутності працівників поліції ОСОБА_4 поводився агресивно, погрожував матері, очевидцем події був свідок ОСОБА_7 ;

-рішення Франківського районного суду м. Львова від 07.06.2021 року у справі №465/4317/21, яким видано обмежувальний припис строком на 6 місяців та вжито до ОСОБА_4 заходи тимчасового обмеження прав, зокрема, заборонено перебувати у місці спільного проживання з постраждалими особами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , наближатись на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалих осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонено ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватись із ними, вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб;

-протокол огляду від 06.12.2021 року, відповідно до якого старшим дізнавачем ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області оглянуто відеозаписи з бодікамер поліцейських сектору протидії домашньому насильству ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, на яких зафіксовано факт перебування ОСОБА_4 на сходовій клітці поблизу квартири АДРЕСА_3 та останньому звернуто увагу поліцейськими на порушення обмежувального припису.

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд зазначає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 21.10.2011 року у справі «Коробова проти України», відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», який ґрунтується на достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновках.

Як встановлено судом, показання потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 про застосування до потерпілої насильства з боку ОСОБА_4 , відкритого викрадення майна потерпілої і порушення обмежувального припису є послідовними, несуперечливими, узгоджуються між собою та підтверджені іншими вищенаведеними здобутими у справі доказами.

Суд не має підстав не довіряти показанням потерпілої та свідка, адже такі перебувають у взаємозв`язку із дослідженими письмовими доказами, крім цього, свої показання останні давали, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за введення суду в оману.

З урахуванням наведеного суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ст.390-1 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а також умисного невиконання обмежувального припису.

При цьому, суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 і кваліфіковане за ст.390-1 КК України, пов`язане із домашнім насильством. Трирічний строк давності за таким кримінальним правопорушенням, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України, не сплив, адже воно вчинене 23.11.2021 року, водночас вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2023 року у справі № 464/4460/22, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.186 КК України та який набрав законної сили, встановлено, що останній скоїв відповідний злочин, за який його засуджено, 18.09.2022 року. Дана обставина свідчить про те, що вчинення нового кримінального правопорушення відповідно до положень ч.3 ст.49 КК України спричинило переривання перебігу давності за кримінальним проступком, передбаченим ст.390-1 КК України. Крім цього, в ході розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово ухилявся від суду, у зв`язку з чим шість разів оголошувався у розшук, відповідно, строки давності також зупинялися до розшуку обвинуваченого.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд враховує, що відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких, що кваліфіковане за ч.2 ст.186 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а те, що кваліфіковане за ст.390-1 КК України, - до кримінальних проступків, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, мету вчинення суспільно небезпечних дій, корисливий мотив, зокрема бажання обвинуваченого заволодіти чужим майном для власного збагачення, вчинення умисного порушення обмежувального припису, що пов`язане із вчиненням домашнього насильства стосовно потерпілої, особу ОСОБА_4 , який не має постійного місця проживання, раніше судимий, покарання за попереднім вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2023 року не відбув, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, водночас зловживає алкогольними та наркотичними засобами, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №828 від 08.08.2023 року, яка проводилась ЛФ судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», психічними захворюваннями не страждає і не страждав, як на даний час, так і в період інкримінованих дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Тому, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру і ступеня їх суспільної небезпеки, наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти приватної власності, а також вчинив умисний злочин проти правосуддя, порушивши заборони, встановлені обмежувальним приписом, ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, а за ст.390-1 КК України у виді обмеження волі. За сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням усіх встановлених обставин справи, покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Водночас при призначенні остаточного покарання суд також бере до уваги те, що за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2023 року у справі № 464/4460/22, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.11.2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 4 місяців обмеження волі. На даний час покарання за вказаним вироком обвинуваченим не відбуто. Враховуючи, що кримінальні правопорушення, за вчинення яких ОСОБА_4 засуджується даним вироком, вчинені останнім до постановлення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2023 року, остаточне покарання ОСОБА_4 підлягає визначенню за правилами ч.4 ст.70 КК України із частковим складанням покарань за новим та попереднім вироками. У зв`язку з призначенням обвинуваченому остаточного покарання у виді позбавлення волі підстав для застосування обмежувальних заходів, передбачених ст.91-1 КК України, у зв`язку вчиненням ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, яке пов`язане із домашнім насильством щодо матері потерпілої ОСОБА_5 , немає.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 в даний час не застосовується та потреби в обранні такого немає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати. Так, під час досудового розслідування проводилась експертиза ювелірних виробів. Згідно квитанції №61 від 14.07.2021 року вартість проведеної експертизи складає 37,20 грн. Відповідно до положень ст.124 КПК України витрати на проведення такої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У справі відсутні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ст.390-1 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.186 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ст.390-1 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком у виді позбавлення волі, та вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.06.2023 року у виді обмеження волі, яке згідно пп.б п.1 ч.1 ст.72 КК України переводиться у позбавлення волі з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання період перебування ОСОБА_4 під вартою з 27.09.2022 року до 09.11.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи ювелірних виробів у сумі 37 (тридцять сім) грн. 20 коп.

Речові докази: 1) два ключі у вигляді метелика із надписом на пластмасовій частині «Ельбор» довжиною приблизно 6 см., два ключі металеві: один з надписом «Сомета», інший з нумерацією 373437, а також пластмасовий ключ для домофону, золоту сережку, які передані на відповідальне зберігання потерпілій, - залишити у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) CD-R диск та два DVD-R диска із відеозаписами з камер відеоспостереження ломбарду «Платинум Капітал» за 25.05.2021 року та нагрудних камер поліцейських залишити при матеріалах кримінального провадження (в матеріалах судової справи).

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1