Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4471/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/282/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №295/4471/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.04.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчої ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 . Обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді гримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів - по 27.05.2025 (включно) без визначення застави. Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про передачу підозрюваного ОСОБА_8 на поруки.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби (з 22:00 год по 05:00 год), за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, або, у відповідності до положень ст.ст.182, 183 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави - у розмірі, передбаченому КПК України, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. При цьому, зазначає, що доводи сторони обвинувачення про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, не заслуговують на увагу, адже вони нічим не підтверджуються. Вважає, що єдиним аргументом обвинувачення є резонансність даного кримінального правопорушення та суворість покарання, яке теоретично може загрожувати підозрюваному, що не є визначеними процесуальним законом ризиками. Також, стороною обвинувачення не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Також, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчої про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не взяв до уваги наведені стороною захисту докази, які спростовують наявність вищевказаних ризиків, передбачених п.п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_8 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; має офіційне місце роботи в ТОВ «КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ ЖУ», працює на посаді комплектувальника проводів виробничого відділу на повній ставці; неодружений; проживає з літніми батьками, яких доглядає та матеріально утримує (батько ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи довічно); має виключно позитивні характеристики за місцем роботи та проживання; раніше несудимий. З урахуванням цього, вважає, що на даній стадії кримінального провадження, відносно підозрюваного ОСОБА_8 слід обрати менш суворий запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту в певний період доби (з 22:00 год по 05:00 год), або при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави. Одночасно, звертає увагу, що обґрунтованих підстав, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, котрі, в даному випадку, є об`єктивно забороняючими застосування відповідної застави у цьому кримінальному провадженні, при обранні міри запобіжного заходу тримання під вартою, не вбачається.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

Так, як убачається з матеріалів судового провадження №295/4471/25, в провадженні ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП перебуває кримінальне провадження №0000124 від 29.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 29.03.2025 близько 09:30 год за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, виник конфлікт з приводу поганого відношення останнього до своїх матері та брата, під час якого останні схопили ОСОБА_10 , наносячи удари руками, силоміць помістили до автомобіля марки «ВАЗ 2101».

ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , незаконно утримуючи ОСОБА_10 в салоні автомобіля, таким чином позбавивши його волі, прибули на ділянку місцевості, яка розташована на відстані близько 2,5 км від с. Озерянка, Житомирського району, Житомирської області, де ОСОБА_8 наказав ОСОБА_10 вийти з салону вказаного автомобіля та підійти до дерева. ОСОБА_8 дістав з багажного відділення автомобіля трос для буксирування транспортних засобів, дроти з клемами та підійшовши до ОСОБА_10 , висловлюючи погрози подальшого застосування фізичного насильства, прив`язав останнього до дерева.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою примусити потерпілого зізнатися у вчиненні протиправних дій щодо своєї матері і брата та вибачитися за це, тобто з метою примусити потерпілого вчинити дії, які суперечать його волі, в період з 10:00 год по 11:00 год 29.03.2025 заподіяли ОСОБА_10 не менше десяти ударів руками та ногами по голові та тілу.

В подальшому, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , погрожуючи застосувати насильство, змусили ОСОБА_10 бігти 2,5 км перед автомобілем марки «ВАЗ 2101», у напрямку села Озерянка, Житомирського району Житомирської області, перед початком села ОСОБА_8 зупинив транспортний засіб, вийшов з нього, утримуючи ОСОБА_10 за одяг, заштохнув його в багажне відділення автомобіля.

ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом зазначеного автомобіля, спільно з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , прибувши до ділянки місцевості, що розташована поза населеним пунктом с.Ружки, Житомирського району, Житомирської області, де змусили ОСОБА_10 копати яму, що він виконував під примусом фізичної розправи.

В сукупності злочинні дії тривали близько 6 годин без розриву у часі, які були припинені відносно потерпілого після його скарг на критичний стан здоров`я, погане самопочуття та неможливість продовжувати копати.

29.03.2025 ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень на підставі ст.208 КПК України.

30.03.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України.

31.03.2025 слідча ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до відповідного слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчої (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження №295/4471/25, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на відповідних учасників кримінального провадження; як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , фактичні обставини їх вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України, які згідно положень ст.12 КК України, є нетяжким та тяжким, санкції котрих передбачають покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк (ч.2 ст.146 КК України) та покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років (ч.2 ст.127 КК України).

Крім того, в даному випадку, слід належно врахувати фактичні обставини вчинення цих правопорушень, у тому числі, зухвалість дій підозрюваного, його активну роль в їх скоєнні, тривалість неправомірних дій, які були направлені на заподіяння як фізичного болю, так моральних страждань, приниження особи, як і підвищений рівень суспільної небезпечності цих злочинних дій, як підсилює цей процесуальний ризик.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників (потерпілого та свідків) кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх, принаймні з огляду на той факт, що свідки та потерпілий проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, є знайомими між собою. Крім того, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

Є доведеним і ризик того, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом дійсних обставин скоєння кримінальних правопорушень та обставин, які є необхідними для встановлення істини у провадженні.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання сторони захисту (підтримані в суді апеляційної інстанції) на те, що підозрюваний є раніше не судимим, має місце реєстрації та проживання, де позитивно характеризується, є офіційно працевлаштованим, не одруженим та не маючий осіб на утриманні, співпрацює з органами досудового розслідування, не спростовують вище наведеного, як і не є об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу, що з урахуванням того факту, що інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, пов`язані з застосуванням насильства, з огляду на норми ч.4 ст.183 КПК України, визначення відповідної застави у цьому провадженні є об`єктивно безпідставним. Апеляційні посилання в цій частині явно виходять за процесуальні норми застосування такого виду запобіжного заходу, як застава.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 01.04.2025, якою обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді гримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів - по 27.05.2025 (включно) без визначення застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :