Провадження № 1-кп/638/1840/25
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

адвоката: ОСОБА_4 ,

підсудного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0006005 від 06.08.2024 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, утриманців не має, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, перебував на посаді командира 6 зенітного кулеметного відділення 2 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України, -

встановив:

До суду надійшли матеріали кримінального провадження №0006005 від 06.08.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України з затвердженим 17.06.2025 року обвинувальним актом по справі.

Провадження у справі відкрито 25.06.2025 року.

Ухвалою слідчого судді від 29.05.2025 року підсудному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27.07.2025 року.

У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про обрання на стадії судового розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудного ОСОБА_5 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підсудний та його захисник заперечували проти заявленого клопотання прокурором, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, судом враховується, що ризики, передбачених п.п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України встановлені під час застосування запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме: необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; здійснювати вплив на потерпілих, свідків, допит яких планується судом, вчинити інше кримінальне провадження.

При вирішенні питання про необхідність ув`язнення особи вагомою підставою є ризик переховування цієї особи від правосуддя та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. При цьому переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, у вчиненні тяжкого злочину, спростовує доводи сторони захисту про відсутність зазначених ризиків.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу підсудному, продовжують існувати та не зменшилися.

Під час розгляду питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою судом вивчалась можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи реальне існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суд приходить до висновку щодо того, що є підстави вважати, що знаходячись на свободі він може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, здійснювати вплив на свідків, допит яких планується судом, а тому, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та обирає останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.314-316, 331, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0006005 від 06.08.2024 року у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України на стадії судового розгляду запобіжний захід у вигляді тримання під ватрою на 60 діб у Харківському слідчому ізоляторі (СІЗО) № 27 строком до 14 вересня 2025 року.

Копію ухвали негайно вручити підсудному.

Ухвала може буди оскаржена в частині обрання запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Головуючий суддя