УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 Справа №607/13123/24 Провадження №1-кп/607/1018/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження №0000084, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судженого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 серпня 2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки,

про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за наступних обставин: 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на момент вчинення кримінального правопорушення скасований не був. 03.03.2024 близько 10.00 год. у ОСОБА_4 , який перебував поблизу території недобудованої церкви по вул. Пасічна, 3, с. Підгородне, Тернопільського району, Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Реалізуючи злочинний умисел, 03.03.2024 близько 10.00 год. ОСОБА_4 протиправно увійшов на територію недобудованої церкви по вул. Пасічна, 3, с. Підгородне, Тернопільського району, Тернопільської області, де, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, проник у приміщення недобудованої церкви. В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії та діючи з єдиним умислом, ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, повторно, таємно викрав із нежитлового приміщення церкви вживаний кабель, марки «ВВГ» 4х25, довжиною 5 м, вартістю 400 грн., який належить ОСОБА_5 .

Із викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 400 грн.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 03 березня 2024 року, щодо викрадення майна у потерпілого ОСОБА_5 на суму 400 грн., на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження не заперечив.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачено, що з 01.01.2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить 3028 грн.

Таким чином відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3028 грн. у 2024 році.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (по епізоду від 03 березня 2024 року) та сума викраденого майна становить 400 грн.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається вразі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Вартість викраденого майна по епізоду від 03 березня 2024 року є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на дату вчинення кримінального правопорушення, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене та те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує щодо закриття кримінального провадження, клопотання прокурора про закриття кримінальних проваджень є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 369, 371, 372, 376, 479-2 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задовільнити.

Кримінальне провадження №0000084 від 12 березня 2024 року, в частині щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 03 березня 2024 року, щодо викрадення майна у потерпілого ОСОБА_5 на суму 400 гривень, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1