Справа № 569/8870/25
ВИРОК

іменем України

Справа № 569/8870/25

06 травня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні №0000303 від 05.04.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 Рівненським міським судом Рівненської області ОСОБА_3 засуджено за ст. 390-1 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

02.07.2024 року вищевказаний вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 27.05.2024 року стосовно ОСОБА_3 надійшов до Рівненського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, який того ж дня був прийнятий до виконання.

05.07.2024 року засудженого ОСОБА_3 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, з обов`язками, які були покладені на нього судом та передбачені ч. 4 ст. 49-1 КВК України, а також роз`яснено, що уразі ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ст. 389 Кримінального кодексу України, про що свідчить його особиста підписка в особовій справі. У зв`язку із чим, засудженому ОСОБА_3 під особистий підпис було винесено постанову про встановлення днів явки для реєстрації, згідно якої встановлено дні реєстрації, а саме перша, третя середа кожного місяця.

20.11.2024 року засуджений ОСОБА_3 не з`явився для реєстрації, за що йому було винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. Проте, останній для себе належних висновків не зробив, вчинивши систематичні адміністративні правопорушення, що підтверджується постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.11.2024 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 26.11.2024 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень та постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.01.2025 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурор Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч.1 ст.302 КПК України, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2025 року ухвалено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами частини 2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Згідно заяви, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст. 302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник адвокат ОСОБА_5 , що стверджується його власним підписом у заяві.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України - ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за вказаною статтею КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини його вчинення та особу винного, який на диспансерному обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги те, що покарання повинно призначатись згідно принципу індивідуалізації, та має на меті не лише кару, але й виправлення обвинуваченого, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, у даному кримінальному провадженні вчинене після постановлення вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 27.05.2024 року, в період пробаційного нагляду, визначеного судом, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити за сукупністю вироків, а саме до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27.05.2024 року, враховуючи при цьому вимоги ст. 72, ч.1 ст.71 КК України.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 302, 369-371, 373, 374, 382 КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України та призначити покарання - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 27.05.2024 року, та з урахуванням ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання - 1 рік 1 місяць обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного відбування покарання, після вступу вироку в законну силу.

У відповідності до частини 1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_6