Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

особи, в інтересах якої подано апеляційну скаргу, ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000121 щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Носківці Жмеринського району Вінницької області,

громадянина України, працюючого водієм у ТОВ "Крамар Еко",

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_9 , поданими в інтересах потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 31.01.2025 ОСОБА_11 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що 14.03.2024 через підсистему "Електронний суд" подав позовну заяву, в якій просив визнати ОСОБА_8 потерпілою і цивільним позивачем та стягнути на користь ОСОБА_8 з ТОВ "Крамар Еко" моральну шкоду, завдану смертю її сина ОСОБА_12 , та витрати на правову допомогу. Вказана заява зареєстрована в Ірпінському міському суді Київської області 14.03.2024 за № 367/2482/24 з поміткою "помилково". В судовому засіданні суд ухвалою, яка занесена в журнал судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання.

Посилаючись на приписи п.1 ч.1 ст.3, ч.6 ст.55 КПК України, представник зазначає про порушення прав ОСОБА_8 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_12 , а тому має право бути потерпілою у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи викладене, вважає, що суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки здійснив судове провадження за відсутності потерпілої, належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_9 , подана в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , містить аналогічні вимоги та їх обґрунтування. Крім того, зазначає про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, яке виразилось у дослідженні доказів у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти якого представник потерпілої заперечував, і про невідповідність призначеного ОСОБА_11 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке вважає несправедливим через м`якість.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи представника ОСОБА_13 , ОСОБА_8 і потерпілої ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити; доводи захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого і прокурора, які не вбачали підстав для задоволення апеляційних скарг і просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що їх належить задовольнити, з таких підстав.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_11 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

5 лютого 2024 року близько 13 години 30 хвилин водій спеціалізованого автомобіля "Mersedes-Benz Аctros 2535" д/н НОМЕР_1 ОСОБА_11 , виконуючи роботи, пов`язані із збиранням та вивезенням сміття на вул. Ольжича в м. Буча Київської області, порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 "б", 10.9, 21.11 Правил дорожнього руху. Вказані порушення виразились у тому, що ОСОБА_11 , достовірно знаючи про розміщення вантажників ОСОБА_12 та ОСОБА_14 на задній платформі кузова автомобіля і що перевозити пасажирів поза кабіною автомобіля забороняється, маючи об`єктивну змогу пересвідчитись у відсутності небезпеки для руху, а за необхідності звернутися за допомогою до інших осіб, не переконався у безпеці здійснюваного ним маневру, розпочав рух заднім ходом на АДРЕСА_2 , внаслідок чого здійснив зіткнення лівою задньою частиною кузова, де в цей час перебував ОСОБА_12 , на перешкоду у вигляді дерева.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у виді численних переломів кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати, від яким помер на місці пригоди.

Дії ОСОБА_11 суд кваліфікував за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цим вимогам закону вирок суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з ч.6 ст.55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 14.03.2024 до підготовчого судового засідання адвокат ОСОБА_9 , діючи в інтересах ОСОБА_8 , через підсистему "Електронний суд" подав позовну заяву, в якій просив визнати ОСОБА_8 потерпілою та цивільним позивачем і стягнути на її користь з ТОВ "Крамар Еко" 300 000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її сина ОСОБА_12 .

За приписами ч.1 ст.314 КПК України після отримання обвинувального акта суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

У відповідності з вимогами ч.1, п.3 ч.2 ст.315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду під час підготовчого судового засідання суд з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Підготовче судове засідання неодноразово відкладалося і відбулося 09.01.2025 без участі представника ОСОБА_9 , який є і представником потерпілої ОСОБА_7 , проте всупереч вимогам ч.1 ст.314 КПК України в судове засідання не викликався. Також суд взагалі не розглянув клопотання про залучення ОСОБА_8 як потерпілої і не прийняв рішення про її участь у судовому розгляді як цивільного позивача і ТОВ "Крамар Еко" як цивільного відповідача.

У зв`язку з цим 16.01.2025 представник ОСОБА_9 подав заяву, в якій просив вирішити клопотання і вказував на порушення прав потерпілої.

Під час судового розгляду 30.01.2025 після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта головуючий повідомив про надходження позовної заяви, в якій порушувалось питання про визнання ОСОБА_8 потерпілою і цивільним позивачем, і після заслуховування думки учасників судового провадження ухвалив рішення про відмову в задоволенні клопотання та повернення цивільного позову, роз`яснивши право на звернення з ним в порядку цивільного процесуального законодавства.

Своє рішення про відмову у визнанні ОСОБА_8 потерпілою суд взагалі не мотивував і повернув позовну заяву, яка була подана вчасно і належним позивачем, що не передбачено КПК України, і з підстав, які не передбачені ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час обговорення питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження представник потерпілої ОСОБА_9 заперечував проти запропонованого прокурором так званого "скороченого" порядку. Проте суд не з`ясував, які, на думку представника, докази належить дослідити і з метою встановлення яких обставин, та постановив ухвалу про розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Викладене раніше повністю підтверджується записом на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Крім того, у відповідності з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, час, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд у вироку не виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, а натомість встановив, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину і виклав зміст судових дебатів, що кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вважає, що, безпідставно відмовивши у визнанні ОСОБА_8 потерпілою у кримінальному провадженні та повернувши позовну заяву з підстав, які не передбачені законом, суд першої інстанції порушив її права, що не відповідає загальним засадам кримінального провадження, зокрема, змагальності сторін. Також суд формально підійшов до вирішення питання стосовно визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, і за наявності заперечень представника потерпілої, тобто визначеної законом заборони, розглянув кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Вказані порушення є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок суду належить скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, задовольнивши апеляційні скарги.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі, поданій в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , про невідповідність призначеного ОСОБА_11 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, то колегія суддів не вправі давати їм оцінку, оскільки згідно з ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду належить згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, з`ясувати питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, провести судовий розгляд, об`єктивно з`ясувати обставини кримінального провадження, в тому числі вид та розмір завданої шкоди, за наслідками якого ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_9 , подані в інтересах потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ірпінського міського Київської області від 31 січня 2025 року щодо ОСОБА_11 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3