УХВАЛА

Справа № 569/1461/25

1-кс/569/3386/25

26 квітня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старе Село Рокитніського району Рівненської області, адреса реєстрації та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області підполковник юстиції ОСОБА_7 за погодженням із Начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та визначенням розміру застави у 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання вказав, що до ЄРДР за №0002443 від 24.10.2024, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З клопотання вбачається, що з 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого на даний час продовжена шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України Указом Президента України Про загальну мобілізацію № 69/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні оголошено проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, та діють спеціальні обмеження виїзду за кордон чоловічого населення у віці від 18 до 60 років.

Таким чином, починаючи з 24.02.2022 в Україні діють спеціальні правила перетину кордону в умовах воєнного стану військовозобов`язаними особами.

Усвідомлюючи вищевказані обставини, громадянин України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та інші невстановлені на даний час особи, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в порушення вимог Законів України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», «Про правовий режим воєнного стану» та Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, організували злочинну схему переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Для забезпечення вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_10 у точно невстановленому місці, у невстановлені досудовим слідством дату та час, але до 24.04.2025, залучив громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та інших невстановлених на даний час осіб до вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України в Республіку Білорусь, яким довів розроблений ним план злочинних дій та конкретну функцію кожного із учасників.

Так, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_10 повинен був здійснювати пошук осіб, що мають намір незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду у сумі 4500 доларів США з однієї особи, проводити попередні консультації щодо способів та маршрутів незаконного переправлення через державний кордон України, надавати їм безпосередні вказівки та поради щодо незаконного перетину державного кордону.

У свою чергу, ОСОБА_11 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинен був зустрічати осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, в м. Сарни Сарненського району Рівненської області (далі м. Сарни), надавати їм безпосередні вказівки та поради щодо незаконного перетину державного кордону, а також забезпечити їх доставку безпечними шляхами з вказаного населеного пункту до с. Старе Село Сарненського району Рівненської області (далі с. Старе Село), яке знаходиться в прикордонній зоні, неподалік кордону між Україною та Республікою Білорусь, або інший попередньо визначений населений пункт та передати їх іншим залученим до вчинення злочину особам для їх переміщення в с. Старе Село.

ОСОБА_9 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинен був зустрічати осіб поблизу с. Старе Село, після чого забезпечити доставку на околицю даного села, що знаходиться ближче до кордону з Білоруссю, та передати таких осіб ОСОБА_5 .

Останній повинен був особисто проводити осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, в обхід діючих контрольно-пропускних пунктів ДПСУ, діючих нарядів, тощо, безпосередньо прокладати маршрут слідування на карті в застосунку та забезпечувати вихід в близькості до державного кордону, після чого мав вказувати напрямок подальшого слідування.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 у невстановлені досудовим слідством дату та час, але до 24.04.2025, підшукав 3 осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Діючи за вказівками ОСОБА_10 , зазначені вище особи, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, 24.04.2025 приблизно 19 год. 00 хв. прибули в м. Сарни, де їх безпосередньо зустрів ОСОБА_10 та надав попередні вказівки щодо подальшого слідування та роз`яснив порядок незаконного переміщення через державний кордон. Після цього, вказані вище троє осіб сіли в належний ОСОБА_11 транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , та прослідували ним до визначеної місцевості, при цьому ОСОБА_11 слідував попереду вказаного транспортного засобу та вказував маршрут, оминаючи наявні КРП та прикордонні наряди. У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залучили невстановлених на даний час осіб, які здійснили перевезення трьох осіб, що мали намір незаконно переправитись через державний кордон, до с. Старе Село. Під час слідування зазначені вище особи обговорювали в телефонному режимі із ОСОБА_9 подальші дії та домовились щоб він зустрів їх на виїзді до с. Старе Село.

У свою чергу ОСОБА_9 , будучи обізнаний про переправлення осіб через державний кордон, зустрів вказаних осіб в обумовленому місці та в подальшому завіз автомобілем марки BMW, н.з. НОМЕР_2 , на околицю с. Старе Село, де його чекав ОСОБА_5 , який повинен був відвести зазначених вище осіб на ділянку, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України та Білорусі. Надалі ОСОБА_9 отримав від осіб, що мали намір незаконно переправитись через державний кордон, грошову винагороду у сумі 13500 доларів США.

25.04.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України. У подальшому, 25.04.2025 його повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: повідомленням про протиправне діяння, що містить ознаки злочину №2/1440 від 24.09.2024, рапортом №2/1439 від 24.09.2024, відповідями на доручення 5/1/4-3487 від 03.12.2024, 67/5/1/4-345 від 23.01.2025, протоколом огляду місця події від 25.04.2025, протоколом обшуку від 25.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.04.2025, протоколом затримання ОСОБА_5 від 25.04.2025.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старе Село Рокитніського району Рівненської області, адреса реєстрації та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на максимальний строк до дев`яти років.

На даному етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінальних правопорушень, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваних, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують їх покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину, на вказаній стадії досудового слідства у матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які дають підстави вважати, що є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення ним та іншими невстановленими особами, як вказаного злочину так і інших.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та інших осіб, причетних до вчинення тяжкого кримінального правопорушення, яке характеризується латентністю його організації та подальшої реалізації, із залученням до вказаної протиправної діяльності інших на даний час невстановлених органом досудового розслідування осіб, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду та притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, які причетні до його вчинення, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин.

Зокрема, ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду підтверджується серед іншого підозрою у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним переправленням осіб через державний кордон, що вказує на обізнаність підозрюваного у способах та шляхах залишення меж України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний, усвідомлюючи той факт, що за інкриміноване йому протиправне діяння, у випадку його доведення в суді, загрожує покарання, санкція якого передбачає до дев`яти років позбавлення волі із конфіскацією майна, що не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень підтверджується тим, що на даний час не встановлені місця підготовки до вчинення кримінального правопорушення та інші причетні особи, які за вказівкою підозрюваного, у разі перебування останнього на волі, можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків випливає з того, на даний час органом досудового розслідування встановлюються особи, які можуть бути у подальшому підозрюваними у вчиненні вказаного злочину, а також допитані як свідки щодо відомих їм обставин вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тому у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу підозрюваним на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду.

Слід також звернути увагу на те, що оскільки дане протиправне діяння, яке інкриміновано ОСОБА_5 , вчинено за попередньою змовою групою осіб, та інші співучасники кримінального правопорушення на даному етапі досудового розслідування не являються затриманими, а їх причетність до вчинення злочину перевіряється наявними можливостями, це не виключає підтримання зв`язку між ними з метою повідомити інших співучасників злочину про відомі йому обставини досудового розслідування, порадами та вказівками сприяти їм у переховуванні та виробити з ними спільну позицію з метою заплутування досудове розслідування альтернативними версіями події.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, підтверджується тим, що наявні матеріали досудового розслідування вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів у сфері незаконного переміщення осіб через державний кордон України, що не виключає подальшого вчинення аналогічних злочинів, в тому числі з метою отримання прибутків.

Тому, на підставі викладеного, можна дійти висновку про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж застосування тримання під вартою.

З метою забезпечення у повному обсязі вимог ч. 2 ст. 2, ст.ст. 91-94 КПК України, а також інших положень цього Кодексу, суду за доцільно врахувати особливу складність даного кримінального провадження, наявність факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення у латентній формі та з чіткими правилами конспірації їх організації як підозрюваного так і іншими особами, необхідністю проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій, та на основі такої мотивації застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування.

Відповідно до ст. 182 КПК України, при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Так, відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Наявні матеріали досудового розслідування вказують, що за незаконне переправлення осіб через державний кордон підозрюваний та інші його спільники отримав грошову винагороду у розмірі 4500 доларів США з кожної людини, після чого мав отримати винагороду у розмірі 500 доларів США.

З метою забезпечення у повному обсязі вимог ч. 2 ст. 2, ст.ст. 91-94 КПК України, а також інших положень цього Кодексу, суду за доцільно врахувати особливу складність даного кримінального провадження, наявність факту вчинення зазначеного кримінального правопорушення у латентній формі та з чіткими правилами конспірації їх організації як підозрюваного так і іншими особами, необхідністю проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій, та на основі такої мотивації застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування.

Викладене дає обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивченням особи підозрюваного на даний час встановлено, що він працездатний, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити та застосувати домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та інші невстановлені на даний час особи, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в порушення вимог Законів України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», «Про правовий режим воєнного стану» та Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, організували злочинну схему переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Для забезпечення вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_10 у точно невстановленому місці, у невстановлені досудовим слідством дату та час, але до 24.04.2025, залучив громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та інших невстановлених на даний час осіб до вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України в Республіку Білорусь, яким довів розроблений ним план злочинних дій та конкретну функцію кожного із учасників.

Так, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_10 повинен був здійснювати пошук осіб, що мають намір незаконно перетнути державний кордон України за грошову винагороду у сумі 4500 доларів США з однієї особи, проводити попередні консультації щодо способів та маршрутів незаконного переправлення через державний кордон України, надавати їм безпосередні вказівки та поради щодо незаконного перетину державного кордону.

У свою чергу, ОСОБА_11 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинен був зустрічати осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, в м. Сарни Сарненського району Рівненської області (далі м. Сарни), надавати їм безпосередні вказівки та поради щодо незаконного перетину державного кордону, а також забезпечити їх доставку безпечними шляхами з вказаного населеного пункту до с. Старе Село Сарненського району Рівненської області (далі с. Старе Село), яке знаходиться в прикордонній зоні, неподалік кордону між Україною та Республікою Білорусь, або інший попередньо визначений населений пункт та передати їх іншим залученим до вчинення злочину особам для їх переміщення в с. Старе Село.

ОСОБА_9 , відповідно до розробленого злочинного плану, повинен був зустрічати осіб поблизу с. Старе Село, після чого забезпечити доставку на околицю даного села, що знаходиться ближче до кордону з Білоруссю, та передати таких осіб ОСОБА_5 .

Останній повинен був особисто проводити осіб, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, в обхід діючих контрольно-пропускних пунктів ДПСУ, діючих нарядів, тощо, безпосередньо прокладати маршрут слідування на карті в застосунку та забезпечувати вихід в близькості до державного кордону, після чого мав вказувати напрямок подальшого слідування.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 у невстановлені досудовим слідством дату та час, але до 24.04.2025, підшукав 3 осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Діючи за вказівками ОСОБА_10 , зазначені вище особи, що мали намір незаконно перетнути державний кордон України, 24.04.2025 приблизно 19 год. 00 хв. прибули в м. Сарни, де їх безпосередньо зустрів ОСОБА_10 та надав попередні вказівки щодо подальшого слідування та роз`яснив порядок незаконного переміщення через державний кордон. Після цього, вказані вище троє осіб сіли в належний ОСОБА_11 транспортний засіб автомобіль марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , та прослідували ним до визначеної місцевості, при цьому ОСОБА_11 слідував попереду вказаного транспортного засобу та вказував маршрут, оминаючи наявні КРП та прикордонні наряди. У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залучили невстановлених на даний час осіб, які здійснили перевезення трьох осіб, що мали намір незаконно переправитись через державний кордон, до с. Старе Село. Під час слідування зазначені вище особи обговорювали в телефонному режимі із ОСОБА_9 подальші дії та домовились щоб він зустрів їх на виїзді до с. Старе Село.

У свою чергу ОСОБА_9 , будучи обізнаний про переправлення осіб через державний кордон, зустрів вказаних осіб в обумовленому місці та в подальшому завіз автомобілем марки BMW, н.з. НОМЕР_2 , на околицю с. Старе Село, де його чекав ОСОБА_5 , який повинен був відвести зазначених вище осіб на ділянку, що знаходиться в безпосередній близькості до державного кордону України та Білорусі. Надалі ОСОБА_9 отримав від осіб, що мали намір незаконно переправитись через державний кордон, грошову винагороду у сумі 13500 доларів США.

25.04.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

25.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Таким чином, прокурор при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, вік, стан здоров`я, репутацію, майновий стан, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя прийшов до висновку, що до нього слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 враховуються вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

З урахуванням наведеного, є необхідним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладені вище обставини, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких, слідчий суддя вважає відповідно до ч.4 ст.182 КПК України доцільним визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними, їх адвокатами у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 202, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 діб, а саме до 23 червня 2025 року.

Визначити, що строк дії ухвали з врахуванням днів затримання до 23 червня 2025 року.

Визначити місцем утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» за адресою: м. Рівне, вул. Дворецька, 116.

Одночасно визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач коштів ТУ ДСА в Рівненській області, Код отримувача ( код за ЄДРПОУ): 26259988, IBAN № UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними, їх адвокатами у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Рівненського слідчого ізолятора Державного департаменту України з питань виконання покарань у Рівненській області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 червня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_14