Справа № 359/5018/25
Провадження № 1-кп/359/571/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 червня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду об`єднане судове провадження за кримінальними провадженнями: № 0000137, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2025 року, № 0000136, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2025 року, № 0000341, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2025 року, № 0000140, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2025 року та №0000139, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2025 року, що надійшли до суду з обвинувальними актами, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України та кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , вчинив умисні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України за наступних обставин.

Так, 01.04.2025 року близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке по периметру огороджене парканом та належить потерпілому ОСОБА_7 .

У цей час, у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний намір, направлений на незаконне проникнення до володіння особи, а саме до приватної території, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір на незаконне проникнення до прибудинкової території особи, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність дій та бажаючи їх настання, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість іншого володіння особи, тобто не допускається проникнення до іншого володіння особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника подолавши металевий паркан проник на прибудинкову територію вищевказаного домоволодіння.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, ОСОБА_4 потрапив до прибудинкової території, розташованої за вказаною адресою, тим самим порушивши конституційне право ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Окрім того, 05.04.2025 року близько 15 години 00 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке по периметру огороджене парканом та належить потерпілому ОСОБА_7 .

У цей час, у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний намір, направлений на незаконне проникнення до володіння особи, а саме до приватної території, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір на незаконне проникнення до прибудинкової території особи, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність дій та бажаючи їх настання, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість іншого володіння особи, тобто не допускається проникнення до іншого володіння особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника подолавши металевий паркан проник на прибудинкову територію вищевказаного домоволодіння.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, ОСОБА_4 потрапив до прибудинкової території, розташованої за вказаною адресою, тим самим порушивши конституційне право ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Також, 07.04.2025 року близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке по периметру огороджене парканом та належить потерпілому ОСОБА_8 .

У цей час, у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний намір, направлений на незаконне проникнення до володіння особи, а саме до приватної території, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір на незаконне проникнення до прибудинкової території особи, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність дій та бажаючи їх настання, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість іншого володіння особи, тобто не допускається проникнення до іншого володіння особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника подолавши цегляний паркан проник на прибудинкову територію вищевказаного домоволодіння, після чого пошкодивши замок вхідних дверей проник до підвального приміщення будинку.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, ОСОБА_4 потрапив до підвального приміщення будинку та прибудинкової території, розташованої за вказаною адресою, тим самим порушивши конституційне право ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

В подальшому, 08.04.2025 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_4 проходив повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , яке по периметру огороджене парканом та належить потерпілому ОСОБА_9 .

У цей час, у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний намір, направлений на незаконне проникнення до володіння особи, а саме до приватної території, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір на незаконне проникнення до прибудинкової території особи, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність дій та бажаючи їх настання, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість іншого володіння особи, тобто не допускається проникнення до іншого володіння особи, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника подолавши паркан проник на прибудинкову територію вищевказаного домоволодіння, після чого пошкодивши замок вхідних дверей проник до господарського приміщення будинку.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір, ОСОБА_4 потрапив до господарського приміщення будинку та прибудинкової території, розташованої за вказаною адресою, тим самим порушивши конституційне право ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.

Окрім того, у невстановлений час, але не пізніше 27.01.2025, ОСОБА_4 знаходився біля будинку за адресою: АДРЕСА_5 , який огороджений парканом, де у останнього виник кримінальний протиправний намір спрямований на викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння за допомогою металевого предмету віджав металопластикове вікно з дерев`яними панелями та проник до сарайного приміщення, де відшукав та викрав: пилу дискова марки «Зеніт ЗПЦ-1600 841792» вартістю 2269 грн. 96 коп., акумуляторний дриль-шуруповерт марка «Skil» вартістю 3730 грн. 18 коп, перфоратор марки «Makita HR2740» вартістю 2837 грн. 50 коп., відеокарту марки «Palit GeForse» в кількості 3 штук вартістю 14287 грн. 50 коп., блоки живлення моделі «Chieftec» в кількості 2 штук вартістю 4110 грн. 00 коп., біопаливо для розпалу біокаміну марка «ASTRA» по 1 літру кожна в кількості 7 штук, вартістю 1204 грн. 00 коп.

Після чого останній залишив місце вчинення злочину з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 28 439 грн. 14 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), шляхом проникнення у сховище, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Доказами вчинення ОСОБА_4 указаних кримінальних правопорушень, є надані ним в ході судового розгляду покази.

З урахуванням позиції обвинуваченого, його захисника та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім допиту обвинуваченого, - а саме: допиту потерпілих, свідків, дослідження доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались.

Обвинувачений визнав вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні показав обставини вчинення інкримінованих йому дій, які відповідали зазначеним в обвинувальних актах та пред`явленим йому обвинуваченням.

З цього приводу, він зазначив, що дійсно, 01.04.2025 року та 05.04.2025 року незаконно проник до володіння особи, а саме до приватної території, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 . В подальшому 07.04.2025 року він незаконно проник до володіння гр. ОСОБА_8 , а саме до його приватної території, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . Також 08.04.2025 року незаконно проник до володіння особи, а саме до приватної території, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить потерпілому ОСОБА_9 . Окрім того, обвинувачений повністю підтвердив обставини, вчиненого ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Повідомив, що в кінці січня 2025 року скориставшись відсутністю сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння за допомогою металевого предмету віджав металопластикове вікно з дерев`яними панелями та проник до сарайного приміщення, де відшукав та викрав майно, яке належало потерпілій ОСОБА_10 , а саме: пилу дискова марки «Зеніт ЗПЦ-1600 841792», акумуляторний дриль-шуруповерт марка «Skil» перфоратор марки «Makita HR2740», відеокарту марки «Palit GeForse» в кількості 3 штук, блоки живлення моделі «Chieftec» в кількості 2 штук, біопаливо для розпалу біокаміну марка «ASTRA» по 1 літру кожна в кількості 7 штук.

Окрім допиту обвинуваченого, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу ОСОБА_4 , процесуальні витрати та речові докази у справі. Судовий розгляд здійснено у відповідності до пред`явленого обвинувачення, і підстав для його зміни не встановлено.

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винуватим у їх вчиненні, зважаючи на надані ним покази в ході судового розгляду.

З цього приводу, кваліфікація дій ОСОБА_4 , на думку суду, за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи, а також за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), шляхом проникнення у сховище, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, є вірною.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Сумнівів в тому, що саме обвинувачений вчинив дані кримінальні правопорушення у суду не виникло.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, характер суспільної небезпеки скоєного ним, вартість завданих ним збитків, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують відповідальність та наявність обтяжуючої відповідальність обставини як рецидив злочинів.

За змістом ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, кількість епізодів вчиненого ним кримінального проступку, обставини їх вчинення, вартість завданої шкоди, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, зважаючи на те, що злочин за ч. 4 ст. 185 КК України вчинено при наявності непогашеної та не знятої судимості.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що останній раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання та реєстрації не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та його відношення до скоєного, та підстави для визначення самого виду покарання.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Зважаючи на викладене, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк три роки, а за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, слід визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення полі.

В даному випадку також підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2025 року та вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2025 року.

З урахуванням зазначених положень, остаточне покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України, на думку суду, необхідно призначити на підставі 4 ст. 70 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2025 року та приєднання несплаченої суми штрафу за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2025 року, визначивши його остаточно у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць зі сплатою штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який в порядку ст. 72 КК України слід виконувати окремо.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, в даному випадку, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, його матеріальне становище, сімейний стан тощо.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання обвинуваченого ОСОБА_4 . На досудовому слідстві та під час судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 необхідно стягнути судові витрати на користь держави за проведення експертизи в розмірі 700 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 318, 322, 342-352, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 63, 65-66, 70, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом частково складання невідбутої частини покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2025 року за ч. 1 ст. 162 та ч. 4 ст. 185 КК України, та за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2025 року за ч. 1 ст. 162 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Покарання у виді штрафу підлягає самостійному виконанню.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання та затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Держави України (рахунок отримувача: UA0010103; отримувач коштів: ГУК у Київській області; код за ; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; код класифікації доходів: 24060300, назва платежу: за проведення експертизи по об`єднаному кримінальному провадженні, справа №359/5018/25), - 700 (сімсот) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1