Справа № 487/3211/25
Провадження № 1-кп/487/522/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року

Заводський районний суд м.Миколаєва, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003398 від 18.12.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, середньою освітою, матроса резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , , раніше не судимого, проживаючого кВ. АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

25.11.2024 о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді матроса резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування поліклініки військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби по 02.04.2025.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України - у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 себе винним у вчиненні описаних злочинів визнав частково, не заперечуючи факт нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з 25.11.2024 р. по 02.04.2025 р. пояснив, що йому при убиті до шпиталю розташованому в м. Миколаєві не пояснили куди саме потрібно з`явитись та в нього не було коштів для того, щоб доїхати з Одеси до Миколаєва тому він поїхав за смоїм м. Проживання у м. Херсон.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2024 №292 ОСОБА_4 визнано таким, що прибув у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 після самовільного залишення військової частини або місця служби та повернувся для проходження військової служби.

Наказом командира військової частини від 06.11.2024 №313 ОСОБА_4 призначено на посаду матроса резерву 1 взводу резерву рядового складу 1 роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Наказом командира військової частини від 21.11.2024 №328 ОСОБА_4 направлений для проходження військово лікарської комісії з 22.11.2024 р.

Наказом командира військової частини від 25.11.2024 №332 ОСОБА_4 призупинено виплату грошового забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Матеріалами службової перевірки відповідно до яких 25.11.2025 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 було виявлена відсутність ОСОБА_4 .

Вказані докази, суд визнає належними, допустимими та достовірними, а їх взаємозв`язок достатнім та взаємоузгодженим, в розумінні критерію «поза розумним сумнівом» на підтвердження встановлених обставин скоєння ОСОБА_4 самовільного залишення військової частини.

Часткове визнання ОСОБА_4 своєї вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєний злочин, оскільки вказана позиція обвинуваченого була спростована сукупністю досліджених при судовому розгляді, належних та допустимих зазначених вище доказів.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу … Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання, керуючись ст..65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, вини особи та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме: вчинення обвинуваченим нетяжкого злочину, що стан його здоров`я; відсутність обставини, що пом`якшує покарання та обтяжує покарання, незначного мотиву, що став причиною побиття потерпілого суд вважає, можливим виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів за умови призначення йому покарання за ч.5 ст. 407 КК України 5 років позбавлення волі.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільні позови не заявлялись.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити попередньою, тримання під вартою.

Строк покарання слід рахувати з моменту затримання з 03.04.2025 р.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 475КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та призначити йому міру покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити попередньою, тримання під вартою.

Строк покарання слід рахувати з моменту затримання з 03.04.2025 р.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1