провадження №1-кп/947/1010/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

20 червня 2025 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000437 від 03.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, раніше несудимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі.

1. Відповідно до обвинувального акту від 20.05.2025 року по кримінальному провадженню №0000437 від 03.04.2025 року, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження.

2. Під час судового розгляду, прокурор підтримав пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Запропонував не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказі та заходів забезпечення кримінального провадження.

3. Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На покаранні пов`язаним з позбавленням волі не наполягав.

4. Обвинувачений, під час судового розгляду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України визнав повністю, погодився не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Висловив бажання дати показання.

5. Захисник, під час судового розгляду, також погодилася не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

6. На стадії судових дебатів, прокурор зокрема зазначив, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України під час судового розгляду, з урахуванням позиції обвинуваченого, доведена повністю.

7. Просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому основне покарання у вигляді п`яти (5) років позбавлення волі.

8. При цьому, враховуючи особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважав за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Вирішити долю речових доказів.

9. На стадії судових дебатів, обвинувачений повідомив, що вину визнає, дуже шкоду про вчинене.

10. Захисник, на стадії судових дебатів зокрема зазначила, що потерпілому шкода відшкодована, обвинувачений активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, визнав вину. Просила призначити покарання у мінімальному розмірі та застосувати ст.75 КК України, звільнівши від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

11. Під час останнього слова, обвинувачений щиро покаявся, зокрема критично оцінив вчинене ним діяння, дав обіцянку надалі такого не вчиняти, а діяти відповідно до закону.

ІІІ. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

12. Враховуючи позицію учасників кримінального провадження щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд визнає, що під час судового розгляду було доведено, що:

13. 02.04.2025 року приблизно о 21:00 год., у коридорі комунальної квартири АДРЕСА_2 , між мешканцями цієї комунальної квартири, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виникла сварка через забруднення останнім даної квартири, в ході якої у ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

14. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 взяв правою рукою в житловій кімнаті цієї комунальної квартири металевий цвяходер та у коридорі вищевказаної квартири, умисно наніс ОСОБА_6 приблизно 5 ударів в область його тулуба, спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя у вигляді тупої травми живота - розриву селезінки, що поширюється на паренхіму, яка ускладнилась внутрішнє-черевною кровотечою (до 1200 мл крові) та геморагічним шоком важкого ступеню, закритого перелому 11-го лівого ребра, синців на задній поверхні грудної клітини зліва по краю реберної дуги, а також приблизно 4 удари по ногам ОСОБА_6 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця і 4 саден правої стопи та синця на тильній поверхні лівої стопи.

15. Після чого, ОСОБА_3 пішов з місця вчинення кримінального правопорушення.

16. Згідно з ч.2 ст.24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

17. Відповідно до ч.1 ст.121 КК України, кримінальна відповідальність настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

18. Таким чином, суд робить висновок, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України доведена поза розумним сумнівом, а його дії кваліфіковано правильно, оскільки він вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя ОСОБА_6 в момент заподіяння.

ІV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

19. Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши їх думки щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку та через відсутність їх заперечень проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме: в частині події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми його вини та вирішив обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів.

20. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив суду обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті, оголошені прокурором в судовому засіданні та надалі з`ясовані у нього судом. Зазначив, що тілесні ушкодження наніс потерпілому через сварку з ним. Потерпілий пішов з місця події самостійно.

V. Призначення покарання.

21. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

22. Так, ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.12 КК України, вчинив кримінальне правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліках у медичних установах не перебуває, офіційно не працює, неодружений, позитивно характеризується сусідами за місцем проживання.

23. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.66 КК України, суд вважає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

24. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст.67 КК України судом не встановлені.

25. Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

26. З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та їх наслідків, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за домірне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі у мінімального розміру, яке на думку суду є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

27. Водночас, враховуючи особу обвинуваченого, зокрема відсутність судимості, позицію потерпілого та прокурора щодо недоцільності призначення покарання у виді позбавлення волі, позитивну характеристику за місце проживання та відомості про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому також вважає за можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання із випробуванням, та покласти на нього додатково обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

VІ. Цивільний позов та заходи забезпечення кримінального провадження.

29. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

30. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

31. Таким чином, арешти накладені на майно (речі) відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07.04.2025 року (справа №947/12485/25, провадження №1-кс/947/4921/25), ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07.04.2025 року (справа №947/12485/25, провадження №1-кс/947/4922/25), ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07.04.2025 року (справа №947/12485/25, провадження №1-кс/947/4923/25) підлягають скасуванню.

32. Відповідно до ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

33. Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який було застосовано до обвинуваченого ухвалою суду від 27.05.2025 року, до набрання цим вироком законної сили підлягає залишенню без змін.

VІІ. Речові докази та процесуальні витрати.

34 Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

35. Процесуальні витрати під час судового розгляду не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять (5) років.

2. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два (2) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом іспитового строку виконання наступних обов`язків:

2.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

2.3. не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2.4. виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення»;

2.5. працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

3. Речові докази: 1) чоловічу куртку темно-синього кольору; чоловічі джинси синього кольору та чоловічий светр бежевого кольору повернути обвинуваченому; 2) джинси темно-синього кольору; кофту чорного кольору, штани сірого кольору та шапку; кросівки «Nike»; особисті речі: ліхтарик «Bailong BL-B52» чорного та помаранчевого кольорів із брелоком у вигляді шнурка, дріт чорного кольору скручений, батарейку «GP Super» та батарейку «Rablex», три монети номіналом 50 копійок та одну монету номіналом 10 копійок, три клаптики паперу із друкованим текстом, два недопалки білого кольору; чорні накладні навушники «Panasonic RP-HTX7», пристрій чорно-сірого кольору до якого дротом приєднані зазначені навушники; дві шкарпетки білого кольору з плямами речовини бурого кольору, дві шкарпетки чорного кольору з малюнком, дві шкарпетки білого кольору з рожевими полосами; светр білого кольору повернути потерпілому; 3) предмет зовні схожий на металевий лом (цвяходер) знищити.

4. Арешт накладений на речі відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07.04.2025 року (справа №947/12485/25, провадження №1-кс/947/4921/25), ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07.04.2025 року (справа №947/12485/25, провадження №1-кс/947/4922/25), ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07.04.2025 року (справа №947/12485/25, провадження №1-кс/947/4923/25) скасувати.

5. Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання цим вироком законної сили, але не довше 27 липня 2025 року включно, залишити без змін.

6. Цей вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

7. Цей вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

8. Цей вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1