печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0009870 від 12.09.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 за погодженням з прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0009870 від 12.09.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009870 від 12.09.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 376-1 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 376-1 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 376-1 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 376-1 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до Указу Президента України від 31.07.2007 № 804/2007 «Про призначення суддів» ОСОБА_5 призначено суддею Мар`їнського районного суду Донецької області строком на п`ять років.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 05.07.2012 № 5120-VI «Про обрання судді» ОСОБА_5 обрано на посаду судді Мар`їнського районного суду Донецької області безстроково.

Наказом голови Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.02.2017 № 2-ІІ/г ОСОБА_5 призначено на посаду голови Мар`їнського районного суду Донецької області з 10.02.2017 по 10.02.2020.

Згідно з наказом голови Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.02.2020 № 2-ІІ/г ОСОБА_5 повторно призначено на посаду голови Мар`їнського районного суду Донецької області з 10.02.2020 строком на три роки.

Відповідно до наказу голови Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.02.2023 № 2-ІІ/г на ОСОБА_5 з 10.02.2023 покладено виконання обов`язків голови Мар`їнського районного суду Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15.04.2025 № 800/0/15-25 суддю Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_5 для здійснення правосуддя відряджено до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

За версією слідства, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 серпня 2024 року, у помічника судді Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_7 , як у особи, яка тривалий час працювала в органах внутрішніх справ, органах місцевого самоврядування та прокуратури, в тому числі на керівних посадах, обізнаної про методи роботи правоохоронних органів при документуванні злочинної діяльності, виник злочинний умисел на створення стійкої групи осіб для спільного зайняття незаконною діяльністю, пов`язаною з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, сприянні у незаконному переправленні громадян України чоловічої статі в умовах воєнного стану через державний кордон України, шляхом забезпечення за неправомірну вигоду ухвалення судових рішень у цивільних справах за завідомо надуманих обставин, які дають підставу для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також виїзду за кордон під час дії на території України воєнного стану, без фактичної подачі зацікавленими особами позовів до суду.

Безпосередньо злочинний план та умисел ОСОБА_7 полягав в одержанні неправомірної вигоди від невизначеної кількості осіб чоловічої статі призовного віку за організацію, в якнайшвидші строки, ухвалення судових рішень на підставі надуманих відомостей, які дають юридичну підставу для відстрочки осіб чоловічої статі призовного віку від мобілізації в умовах воєнного стану, а також підставу для перетину в законний спосіб державного кордону України, якому також передувало внесення до автоматизованої системи документообігу суду відомостей про нібито надходження позовів, попри відсутність реальних звернень від позивачів, виготовленні судових рішень, що містять інформацію, яка не відповідає дійсності.

З цією метою, розуміючи, що самостійно та без залучення інших осіб реалізувати злочинний умисел буде неможливо, у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 серпня 2024 року

ОСОБА_7 вирішив попередньо зорганізуватися із суддею Мар`їнського районного суду Донецької області ОСОБА_5 , заступником керівника апарату вказаного суду ОСОБА_8 , секретарем судового засідання ОСОБА_9 у групу осіб для вчинення злочинів, а саме внесення неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу Мар`їнського районного суду про нібито надходження позовних заяв, службове підроблення, перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, та сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України наданням засобів шляхом ухвалення позитивних судових рішень у справах щодо розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини віком до 18 років, без фактичної подачі позовів, сплати судового збору, участі в судових засіданнях, за умови надання неправомірної вигоди у розмірі 3000 доларів США.

Тож, з метою реалізації зазначеного злочинного наміру ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, у невстановлені слідством час та місці, але не пізніше

20 серпня 2024 року, домовився з усіма учасниками групи на спільне вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з узгодженою домовленістю з усіма членами злочинної групи, ОСОБА_7 здійснював керівництво діями ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , планував злочинну діяльність групи, розподіляв між учасниками групи їх обов`язки, підшукував громадян чоловічої статі, які підлягали мобілізації та не мали законних підстав для виїзду за межі України під час воєнного стану, встановлював з ними зв`язки, в тому числі з посередниками, інформував їх про можливість організації ухвалення судового рішення, за допомогою якого можна виїхати за межі території України, доводив до їх відома перелік документів, які необхідно передати, одержував від них паспортні дані, інформацію про дітей, відомості про дружину, необхідні для створення фіктивного змісту судового рішення, консультував та роз`яснював порядок їх дій, зокрема про відсутність необхідності подачі до суду позовів, сплати судового збору, участі в судових засіданнях, узгоджував з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 порядок реєстрації судових справ, їх розгляд без подачі особами позовів, участі сторін у судовому розгляді, надавав їм дані так званих позивачів, передав особам чоловічої статі копії примірників судових рішень Мар`їнського районного суду Донецької області про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері та встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, роз`яснював порядок виконання судових рішень, обумовлював розмір та одержував від зацікавлених осіб неправомірну вигоду, здійснював розподіл між учасниками злочинної групи незаконно здобутих коштів.

Учасник злочинної групи ОСОБА_5 , маючи значний досвід здійснення правосуддя, як суддя Мар`їнського районного суду Донецької області, в тому числі перебуваючи тривалий час на посаді голови та виконувача обов`язків голови вказаного суду, будучи досконало обізнаний про порядок розгляду цивільних справ за позовами про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері, встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, діючи згідно з відведеною йому роллю, створюючи ілюзію реального судового процесу, свідомо грубо порушуючи норми процесуального права, безпідставно відкривав провадження у судових справах за позовами, які фактично до Мар`їнського районного суду Донецької області не надходили, ухвалював судові рішення з порушенням територіальної підсудності, на підставі завідомо вигаданих обставин, без перевірки доказів, без сплати судового збору, без участі сторін, в тому числі органу опіки та піклування, з порушенням строків, надавав вказівку своєму помічнику ОСОБА_11 готувати проєкти судових рішень із надуманими обставинами, особисто вносив до автоматизованої системи документообігу суду неправдиві відомості щодо відкриття провадження у справі, ухвалення судового рішення, шляхом підписання електронних примірників вказаних судових рішень власним кваліфікованим електронним підписом (далі - КЕП), надавав вказівку секретарю судових засідань ОСОБА_9 передавати копії судових рішень, які не набрали законної сили ОСОБА_7 , завдяки статусу судді, створював офіційно-правову видимість законності процесу, яка була необхідна для подальшого використання судового рішення при перетині державного кордону.

Зокрема, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді судді Мар`їнського районного суду Донецької області, у період дії правового режиму воєнного стану, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», усвідомлюючи, що Україна перебуває у стані збройної агресії з боку Російської Федерації, а тому на території держави діють спеціальні обмеження щодо перетину державного кордону, насамперед для чоловіків призовного віку, розуміючи, що виконання обов`язку із захисту батьківщини є безумовною вимогою Конституції України та обов`язком кожного громадянина, а ухилення від призову за мобілізацією становить суспільно небезпечне діяння, у період з 24.02.2022 року по 11.11.2024, коли питання мобілізації та національної безпеки набули пріоритетного значення, ухвалив 128 судових рішень про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав матері, встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання батьком неповнолітньої дитини, де так званими позивачами виступали чоловіки, що було нетиповим до початку повномасштабного військового вторгнення Російської Федерації, якими 46 чоловіків скористалися при перетині державного кордону.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у звязку з чим останньому повідомлено про підозру за вказаними статтями.

12.11.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

08.01.2025 заступником Генерального прокурора строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 12.02.2025.

07.02.2025 слідчим суддею строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців, тобто до 12.05.2025.

02.05.2025 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 10 місяців, тобто до 12.09.2025.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши на необґрунтованість підозри та недоведеність заявлених ризиків. Підозрюваний вказав, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, разом з тим долучили до матеріалів клопотання письмові заперечення з копіями документів на підтвердження своєї позиції.

У разі обрання запобіжного заходу, просили застосувати до підозрюваного запобіжних захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

ОСОБА_5 , підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, у звязку з чим останньому повідомлено про підозру за вказаними статтями.

02.05.2025 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено до 10 місяців, тобто до 12.09.2025.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах.

Слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні прокурора дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання прокурором не було доведено те, що існують ризики які б слугували підставою для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доказів того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду не має, на утриманні має двох дітей.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за адресою: м. Київ, вул. Юрія Шумського, 8-А, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, одночасно поклавши на підозрюваного обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0009870, а саме до 12.09.2025 включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0009870, а саме до 12.09.2025 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину згідно переліку зазначеного слідчим;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на слідчого у кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали до 12.09.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1