Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 564/916/22

Провадження № 11-кп/4815/40/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000025 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петропавловськ Камчатський РФ, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, і призначено покарання - п`ять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в один рік та покладенням обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації.

Як визнав доведеним суд, солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом на посаді механіка-водія 1-го танкового взводу 2-ої танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ч.1 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану 08 березня 2022 року близько 12:00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася в АДРЕСА_2 , вибув за місцем проживання: с. Грибенинка Хмельницького району Хмельницької області і обов`язки військової служби не виконував.

В апеляційній скарзі прокурор, який підтримував державне обвинувачення в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, покликається на безпідставність застосування положень ст. 75 КК України, оскільки, таке покарання, на його думку, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, враховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Просить скасувати оскаржуваний вирок і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням військового звання «старший солдат Збройних Сил України».

Іншими учасниками кримінального провадження апеляційні скарги не подано.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , покликаючись на відповідність вироку вимогам закону, просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

До початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження, покликаючись на те, що ОСОБА_7 15 травня 2025 року виявив бажання продовжити військову службу і на даний час перебуває у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується витягом з наказу № 139 від 15.05.2025 року, підписаним командиром ВЧ НОМЕР_2 .

Обвинувачений ОСОБА_7 подав письмову заяву, згідно якої перебуває на службі у Збройних Силах України, підтримує клопотання захисника, розгляд якого просить провести за його відсутності.

Прокурор, з урахуванням факту повернення ОСОБА_7 на службу та зарахування його на облік до військової частини ЗСУ, що підтверджується належними доказами, змінив апеляційні вимоги, підтримує апеляційну скаргу частково і не заперечує проти звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримує подане клопотання, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, просить вирок скасувати із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене у клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні за обставин, вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних у провадженні доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, і є обґрунтованим, що не оспорюється апелянтом у поданій апеляційній скарзі й ніким з учасників судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Зокрема, законом України від 20 серпня 2024 року № 3902-IX статтю 401 КК доповнено частиною п`ятою. Згідно приписів ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби, та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Отже, необхідна сукупність умов для застосування даної правової норми є: вчинення вперше злочину, передбаченого ст.ст. 407, 408 КК; особа добровільно звернулась із таким клопотанням; командир чи начальник відповідного підрозділу письмово погодив це.

Колегія суддів зауважує, що законодавець вніс вказані зміни до закону про кримінальну відповідальність з метою надання можливості військовослужбовцям Збройних Сил України, за наявності певних умов, продовжити захист суверенітету і територіальної цілісності України від збройної агресії російської федерації, про що свідчить пояснювальна записка до законопроекту вказаного закону.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, являється учасником АТО та на його утриманні перебуває двоє дітей.

При апеляційному розгляді захисник-адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_7 повністю усвідомив протиправність своїх злочинних дій, щиро розкаюється у вчиненому та добровільно повернувся для подальшого проходження військової служби, про що надав відповідні документи.

Зокрема, витяг із наказу № 139 від 15.05.2025 року за підписом командира військової частини НОМЕР_2 , свідчить про те, що старший солдат ОСОБА_7 перебуває на військовій службі у в/ч № НОМЕР_3 з 15 травня 2025 року по теперішній час,

Отже, з моменту прийняття на військову службу, а саме 15.05.2025 року ОСОБА_7 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, та розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, добровільно висловив готовність продовжити військову службу, забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, отримавши письмову згоду ТВО командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_8 .

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у звязку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

З урахуванням вказаних норм закону вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 408 КК України, підлягає скасуванню із закриттям справи щодо нього у звязку іззвільненням особи від кримінальної відповідальності, а апеляційна скарга прокурора, як і клопотання сторони захисту задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419, ч. 5 ст. 401, ст. 284 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора з внесеними змінами - задовольнити.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3