1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4527/25 1-кс/335/3076/2025
04 вересня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, такого, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,
03.09.2024 до слідчого судді надійшло клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку дії процесуальних обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 у зв`язку із застосуванням до неї запобіжного заходу у виді застави.
В обґрунтування клопотання прокурор послався на таке.
За матеріалами досудового розслідування вказаному кримінальному провадженні, встановлено достатньо підстав для підозри у тому, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з метою одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинив злочин за наступних обставин.
Так, у червні-серпні 2024 року, ОСОБА_4 , точного часу та місця в ході досудового розслідування не встановлено, в ході особистої розмови з раніше знайомою ОСОБА_8 стало відомо, що її колишній чоловік, батько її дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю першої групи, підгрупи «Б» з дитинства та визнаний Золочівським РС Львівської області недієздатним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загинув у зоні проведення бойових дій, під час виконання бойового завдання.
В той же час, у ОСОБА_4 , який був обізнаний з завданнями та функціями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе від ОСОБА_8 , за вчинення впливу на військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою безперешкодної подачі документів та в подальшому оформленні та отримані одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Далі, ОСОБА_4 з метою досягнення злочинної мети, маючи умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою безперешкодної подачі документів та в подальшому оформленні та отримані одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, у невстановлений час, але не пізніше червня-серпня 2024 року, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_11 , створив у останньої стійку уяву про те, що процес оформлення одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця є складним, займає багато часу, однак саме ОСОБА_4 , завдяки своїм зв`язкам із військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 може вплинути на службових осіб РТЦК та СП та створити умови, щодо безперешкодної подачі документів та в подальшому оформленні та отримані одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. За вказані дії ОСОБА_4 пред`явив вимогу в передачі йому половини отриманої грошової допомоги. На вказану пропозицію ОСОБА_8 погодилась.
В подальшому, в період часу з серпня 2024 року до листопада 2024 року ОСОБА_8 здійснила оформлення одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, та отримала одноразову грошову допомогу у розмірі 2 550 000 гривень, як опікун сина загиблого військовослужбовця ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після цього, 06 грудня 2024 року ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у месенджері «Signal» надіслав чоловіку ОСОБА_8 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 реквізити для перерахування половини отриманої грошової допомоги, а саме власні банківські рахунки, відкриті в АТ «Ощадбанк», IBAN НОМЕР_1 , та АТ КБ «ПриватБанк», IBAN НОМЕР_2 , з призначенням платежу «На придбання власного житла».
07 грудня 2024 року ОСОБА_8 здійснила переказ грошових коштів на суму 1 200 000 гривень на банківський рахунок ОСОБА_4 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», IBAN НОМЕР_2 на суму 1 200 000 гривень, тим самим ОСОБА_4 , відповідно, діючи умисно, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, одержав для себе, неправомірну вигоду у сумі 1 200 000 гривень, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо безперешкодної подачі документів та в подальшому оформленні та отримані одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
В подальшому, 21 грудня 2024 року ОСОБА_8 на власний банківський рахунок отримала одноразову грошову допомогу у сумі 150 000 гривень, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця та не здійснила раніше обумовлений переказ половини цієї суми ОСОБА_4 .
Не зупинившись на досягнутому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , у січні 2025 року, ОСОБА_4 , поєднуючи свої дії із вимаганням такої вигоди, пред`явив вимогу ОСОБА_11 , у сплаті половини щомісячної грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця на суму 75 000 гривень, супроводжуючи свої дії погрозами призову її чоловіка ОСОБА_12 до ЗСУ, а також анулювання грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.
Вказані погрози ОСОБА_11 проігнорувала, та 05 лютого 2025 року,
14 лютого 2025 року, 13 березня 2025 року на власний банківський рахунок отримала одноразову грошову допомогу у сумі 150 000 гривень на загальну суму 450 000 гривень, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця та не здійснила раніше обумовлені перекази половини цієї суми ОСОБА_4 .
В подальшому, для вимагання одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 заручився підтримкою невстановленої в ході досудового розслідування особи, яка в ході неодноразових телефонних дзвінків ОСОБА_8 , представлялась військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 , та військовою посадовою особою Міністерства оборони України, та повідомляла ОСОБА_8 про те, що оформлення грошової допомоги, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, було незаконним.
Розуміючи злочинний характер дій ОСОБА_4 , ОСОБА_8 звернулась до правоохоронних органів, після чого під час подальшого спілкування діяла підконтрольно, з метою документування вчиненого ОСОБА_4 злочину.
Після цього, 23 травня 2025 року, о 13 години 59 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , поєднане з вимаганням такої вигоди, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, одержав для себе від ОСОБА_8 , на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк», IBAN НОМЕР_2 , який належить останньому, неправомірну вигоду у сумі 75 000 гривень за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо не вжиття заходів для визнання вказаної грошової допомоги незаконною.
Далі 08 липня 2025 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , поєднане з вимаганням такої вигоди, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, одержав для себе від ОСОБА_8 , на банківський рахунок АТ КБ «ПриватБанк», IBAN НОМЕР_2 , який належить останньому, неправомірну вигоду у сумі 50 000 гривень за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо не вжиття заходів для визнання вказаної грошової допомоги незаконною.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що, діючи з прямим умислом, направленим на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднуючи свої дії з вимаганням такої вигоди, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду на загальну суму 1 325 000 гривень.
08 липня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
08 липня 2025 року ОСОБА_4 , 20.06.1981 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
10 липня 2025 року, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням розміру застави у розмірі 660 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 998 480 гривень.
18 липня 2025 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на заставу в сумі 1 998 480 гривень.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покладено на підозрюваного покладено обов?язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_13 термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 08 вересня 2025 року до 10-50 включно.
02 вересня 2025 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_14 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 08.10.2025.
На даний час виникла необхідність у продовженні строків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 , передбачені ст. 194 КПК України, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування запобіжного заходу забезпечить його належну процесуальну поведінку та не надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином
За змістом клопотання, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , заперечень проти продовження строку дії обов`язку не висловили.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
10 липня 2025 року, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням розміру застави у розмірі 660 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 998 480 гривень.
18 липня 2025 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на заставу в сумі 1 998 480 гривень.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покладено на підозрюваного покладено обов?язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом на час розгляду клопотання обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
протоколом допиту потерпілої, а також додатковими протоколами допитів потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до яких остання пояснила механізм вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;
протоколом допиту свідка, а також додатковими протоколами допитів свідка ОСОБА_12 , відповідно до яких останній пояснив механізм вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;
матеріалами виконаного доручення в порядку ст. 40 КПК України відповідно до яких встановлені повні анкетні дані ОСОБА_4 ;
матеріалами проведення тимчасових доступів до інформації, що перебуває у володінні АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк», відповідно до яких зафіксовані перекази грошових коштів ОСОБА_4 від потерпілої ОСОБА_8 , перекази від ОСОБА_4 іншим особам після отримання грошових коштів в якості неправомірної вигоди, а також грошові кошти на значні суми, від 100 000 гривень, щодо яких проводиться перевірка на предмет отримання ОСОБА_4 неправомірної вигоди щодо вирішення інших питань, зокрема пов`язаних з мобілізацією, або зняття з військового обліку тощо;
матеріалами судово-економічної № 58 від 23.06.2025, відповідно до якого підтверджується отримання ОСОБА_4 грошових коштів в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , а також перерахування в подальшому частини грошових коштів на банківські картки ОСОБА_15 та її матері;
протоколами ідентифікації засобів грошових коштів, розміщених на банківському рахунку, в ході якого було ідентифіковано грошові кошти, отримані в якості одноразової грошової допомоги для підконтрольного переказу частини грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_4 ;
протоколами оглядів додатків до протоколів НС(Р)Д, на яких зафіксовані спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ;
протоколами оглядів додатків до протоколів НС(Р)Д, на яких зафіксований телефонний дзвінок від невстановленої особи із погрозами анулювання виплат потерпілій ОСОБА_11 ;
протоколами проведення обшуків за місцем колишньої реєстрації, за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході яких було виявлено та вилучено грошові кошти на суму 34 600 доларів США, 3000 Євро, 116 000 гривень, копій медичної документації та документації військовозобов`язаних;
іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої (такої, що не є явно необґрунтованою) підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи клопотання про продовження строку дії процесуальних обов`язків щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, прокурор послався на існування ризиків, передбачених п. п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчому судді належить оцінити наявність кожного з них.
Щодо існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.
Так, на переконання слідчого судді, ймовірна можливість переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду та можливістю виїхати на межа країни.
Існування цього ризику пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Так, санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна.
Означена обставина сама по собі може бути причиною для переховування підозрюваного від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).
Співставлення негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його покарання у невизначеному майбутньому, з засудженням до покарання у разі доведення прокурором його винуватості у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.
Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.
Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.
З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими слідчим суддею обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 у статусі підозрюваного не може свідчити про відсутність даного ризику.
Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Слідчий суддя прийшов до висновку щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування та не встановлені всі можливо причетні особи до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Так, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , має сталі професійні та дружні зв`язки, та вплив за рахунок набутого авторитету на військовослужбовців ЗСУ, НГУ, їх родичів у місті Полтава. У зв`язку із зазначеним використовуючи вказані зв`язки та вплив на осіб може знищити документи та речі, які мають значення для встановлення фактичних обставин у провадженні, у тому числі шляхом надання останнім вказівок виконати ті чи інші дії на його вимогу, під час спілкування з ними з використанням мобільного зв`язку.
Враховуючи складність ймовірно протиправної схеми отримання неправомірної вигоди підозрюваним ОСОБА_4 , наразі стороною обвинувачення не встановлено місцезнаходження та не долучено до матеріалів кримінального провадження всіх предметів, речей та документів, що можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, що створює ризик можливого знищення інформації, що в них міститься. Також, ОСОБА_4 достовірно знаючи місцезнаходження таких предметів, речей та документів, перебуваючи на волі може продовжити вчиняти дії щодо їх остаточного знищення, схову та спотворення. У зв`язку з викладеним, наразі тривають необхідні слідчі (розшукові) дії спрямовані на встановлення таких предметів, речей та документів.
Щодо існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків.
Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілу, свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні.
Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілої та дослідження їх судом.
Відповідний незаконний виплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.
Слідчий суддя вважає ризик впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процесуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.
Тож суд не виключає можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків з боку підозрюваного до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що у випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на потерпілу, свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду.
З огляду не це, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків є актуальним.
Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ураховуючи те, що злочин ймовірно вчинявся ОСОБА_4 з корисливих мотивів, метою якого було незаконне збагачення, слід прийти до висновку, що припинення дії покладених на нього процесуальних обов`язків може призвести до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення та приховування слідів інкримінованого кримінального правопорушення.
Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Ураховуючи те, що зазначене вище кримінальне правопорушення вчинялося ймовірно ОСОБА_4 з корисливих мотивів, метою якого було отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на службову особу, слід прийти до висновку, відсутність запобіжного заходу може призвести до вчинення останнім інших кримінальних правопорушень з метою особистого збагачення, а також можливого вчинення кримінального правопорушення стосовно свідків у кримінальному провадженні з метою впливу на них.
Тобто, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності.
На переконання слідчого судді, той факт, що з часу звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 належним чином виконував покладені на нього обов`язки, як такий не свідчить, що потреба у продовженні строку дії цих обов`язків відпала.
Отже, беручи до уваги, наявність ризиків, передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження строку дії процесуальних обов`язків, покладених на підозрюваного, в межах строку досудового розслідування, продовженого повноваженнями прокурора до трьох місяців.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 199, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк дії процесуальних обов`язків, покладених ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 10.07.2025 року на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у виді застави після звільнення з-під варти у зв`язку з її внесенням, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.10.2025 включно, а саме:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 30 хв. 05.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1