Справа № 592/6722/25
Провадження № 1-кп/592/511/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Суми клопотання прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні №0000027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Смоленськ рф, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

на стадії судового розгляду у Ковпаківському районному суді м. Суми перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. За версією сторони обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованого йому злочину може ухилятись від суду, про що свідчить тривалий період його відсутності на військовій службі. Також, обвинувачений може вплинути на свідків з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданим ними показань, так як ці особи не допитані судом. Крім того, тривале і стійке небажання виконувати обов`язки військової служби обвинуваченим свідчить про можливість вчинення ним інших військових злочинів, пов`язаних з виконанням обов`язків по службі, зокрема вчинення непокори та відмови від виконання наказів командирів, серед іншого в бойовій обстановці, ухилення від виконання військової служби шляхом самокалічення, симуляції хвороби, підробки документів чи іншого обману. Посилається на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів з посиланням на ч. 8 ст. 176 КПК України.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Обвинувачений проти задоволення клопотання не заперечував, водночас, захисник зазначила, що прокурор не довів існування заявлених ризиків кримінального провадження, просила в разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави.

Дослідивши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Частинами 1, 2 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 10.04.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.06.2025 включно.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, серед іншого, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо нього цього запобіжного заходу, не зменшилися та не перестали існувати.

Щодо наявності ризику переховування суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, зважаючи на санкцію, яка передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, є підстави вважати, що обвинувачений може полишити місце свого постійного проживання чи військової служби з метою переховування від суду.

Також зберігається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вплинути на свідків з метою зміни ними показань або відмови від надання показань в суді. Суд зауважує, що ризик впливу на свідків існує не лише на етапі досудового розслідування кримінального провадження, а й надалі на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.

Крім того продовжує існувати ризик, передбачений п. 5 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за контрактом він може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення , в якому обвинувачується, зважаючи на той факт, що йому інкримінується два епізоди злочину, то існують підстави вважати, що останній може продовжити вчиняти злочин, в якому він обвинувачується, а також вчинити інші злочини, пов`язані з виконанням обов`язків по службі.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, суд оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчинення тяжкого умисного злочину, дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим.

Щодо позиції захисника про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема тримання під вартою з визначенням застави.

Відповідно до п. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тримання під вартою).

Абзацем 8 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.

На підставі зазначених приписів законодавства, враховуючи, характер і серйозність пред`явленого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, з огляду на те, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні в умовах воєнного стану умисного злочину проти встановленого порядку несення військової служби, зважаючи, що зазначена категорія справ викликає значний суспільний інтерес, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, та неможливість запобігти ризикам на стадії судового провадження у разі звільнення обвинуваченого під заставу.

Підсумовуючи викладене, суд вважає за потрібне продовжити щодо ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 11.07.2025 і це буде пропорційним запобіжним заходом на цьому етапі судового розгляду.

З огляду на зазначене, клопотання прокурора Роменської окружної прокуратури Сумської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 199, 331, 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 липня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Сумський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1