КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/469/25-к Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/1635/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого ФОП, неодруженого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000603 від 11 липня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено у кримінальному провадженні №0000603 від 11 липня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 16 лютого 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 2 311,75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 000 000 грн 00 коп.

Роз`яснено, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач ТУДСАУ у м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

р/р UA1012089

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу).

У разі внесення застави, відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000603 від 11 липня 2024 року за першою вимогою;

- не відлучатися з Київської області, в якій він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування (поза проведенням процесуальних дій) зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні №0000603;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено, що у разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням додаткових обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, або застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 заставу у мінімальному розмірі, передбаченому частиною п`ятою статті 182 КПК України.

Уважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та такою, що грубо порушує конституційні права підозрюваного, оскільки не дотримано принципу пропорційності, закріпленого статтею 5 Конвенції про захист прав людини, відсутнє належне обґрунтування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не враховано альтернативних заходів, зокрема застави у реальному розмірі чи домашнього арешту; розмір застави є надмірним, фактично позбавляючи підозрюваного можливості її внесення; відсутня доведена обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що наявні матеріали не доводять обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, оскільки заява ОСОБА_10 , яка вказує на майнову шкоду у розмірі 200 000 доларів США, містить завідомо неправдиві свідчення, які ввели в оману слідство та призвели до некоректної кваліфікації дій ОСОБА_7 за частиною п`ятою статті 190 КК України; обставини справи не підтверджують наявність ознак «змови групи осіб», оскільки група слідством не встановлена вже протягом 6 місяців.

Вказує, що рішення суду щодо ризику переховування ОСОБА_7 є необґрунтованим і не відповідає практиці ЄСПЛ.

Так, ОСОБА_7 раніше не судимий та до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався; постійно проживає зі своєю родиною, яка складається з 5 осіб: цивільної дружини та трьох малолітніх дітей, за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 є приватним підприємцем, який одноособово забезпечує сім`ю та сплачує податки до бюджету України. його дружина не працевлаштована через догляд за дітьми та не має власного доходу, що робить ОСОБА_7 єдиним годувальником сім`ї; з 2022 року ОСОБА_7 активно працює у благодійному фонді «За справжню Україну», координуючи гуманітарну допомогу для військових і цивільних; після 2014 року ОСОБА_7 зайняв чітку громадянську проукраїнську позицію, що спричинило переслідування з боку окупаційних органів Російської Федерації, внаслідок цього він був змушений залишити тимчасово окуповану територію Донецької області та переїхати на підконтрольну Україні територію, оселившись у місті Києві, а його житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було повністю зруйноване, разом із житлом родина ОСОБА_7 втратила все майно, яке було набуте до 2014 року.

Також звертає увагу суду, що ОСОБА_7 страждає на хронічні серцево-судинні захворювання. є гіпертоніком та переніс інфаркт у 2023 році, його стан здоров`я вимагає постійного медичного моніторингу та спеціалізованого догляду у профільних медичних установах, забезпечення регулярного спостереження лікарів є необхідним для підтримання його здоров`я та збереження життя.

Зауважує, що існування ризику знищення, приховання або спотворення доказів є необґрунтованим, оскільки всі матеріали справи перебувають під контролем слідчого та прокурора, доступ до цих доказів ОСОБА_7 об`єктивно неможливий, що виключає можливість їх знищення чи спотворення з його боку; слідство не надало жодних конкретних доказів чи обґрунтованих припущень, які б підтверджувати, що ОСОБА_7 може вплинути на вже зібрані матеріали або перешкодити подальшому розслідуванню.

Щодо ризику впливу на потерпілих та свідків зазначає, що потерпілий та свідки у справі вже були неодноразово допитані, у зв`язку з чим ймовірність зміни їхніх показань чи впливу на них є відсутньою.

При цьому вважає, що навіть у разі гіпотетичної загрози впливу потерпілих чи свідків цьому ризику можна запобігти шляхом покладення на ОСОБА_7 відповідного обов`язку, передбаченого пунктом 4 частини п`ятої статті 194 КПК України, а саме утриматися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею.

Зазначає, що існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з боку ОСОБА_7 є необґрунтованим, оскільки всі докази у справі перебувають у повному володінні слідства, що унеможливлює будь-який вплив на них з боку підозрюваного, крім того сторона обвинувачення активно застосовує негласні слідчі (розшукові) дії, які забезпечують повний контроль за поведінкою ОСОБА_7 .

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , на переконання сторони захисту, є безпідставним і не підтверджується жодними доказами

Також зауважує, що стосовно ОСОБА_7 відсутні виключні випадки, які б дозволили застосувати стосовно нього більший розмір застави, аніж передбачений пунктом 3 частини п`ятої статті 182 КПК України, його матеріальний, сімейний стан та інші відомості свідчать про неможливість застосування щодо нього застави у розмірі понад 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000603 від 11 липня 2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

16 листопада 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року у справі №757/54012/24-к до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 3 302,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 000 000 гривень, строком до 16 січня 2025 року.

Постановою заступника Генерального прокурора від 09 січня 2025 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000603 продовжено до 3 місяців, тобто до 16 лютого 2025 року включно.

13 січня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, у кримінальному провадженні №0000603 від 11 липня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Продовжено у кримінальному провадженні №0000603 від 11 липня 2024 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 16 лютого 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 2 311,75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 000 000 грн 00 коп.

Роз`яснено, що сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок:

Отримувач ТУДСАУ у м. Києві

ЄДРПОУ банку: 26268059;

МФО 820172;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

р/р UA1012089

призначення платежу: застава за …(ПІБ, дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду) … від … (дата ухвали).. по справі № …, кримінальне провадження № ….., внесені (ПІБ особи, що вносить заставу).

У разі внесення застави, відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчих слідчої групи та прокурорів групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000603 від 11 липня 2024 року за першою вимогою;

- не відлучатися з Київської області, в якій він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування (поза проведенням процесуальних дій) зі свідками, потерпілим у кримінальному провадженні №0000603;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснено, що у разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які долучено до клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 провести запланований обсяг слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій внаслідок складності провадження не виявилося за можливе, органі досудового розслідування необхідно виконати наступні дії, а саме: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок призначеної судової технічної експертизи грошових коштів; встановити та допитати свідків кримінального правопорушення; завершити розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо організації, проведення негласних слідчих (розшукових) дій та їх результатів, які виготовлялися на стадії досудового розслідування, для подальшого їх долучення до матеріалів кримінального провадження; за результатами розсекречення призначити та провести судову криміналістичну експертизу відео-, звукозаписів за матеріальними носіями інформації з результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій з розмовами підозрюваного ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 ; з використанням результатів проведених судових криміналістичних експертиз відео-, звукозапису призначити та провести судову семантико-текстуальну експертизу за розмовами підозрюваного ОСОБА_7 ; завершити проведення оглядів вилученого майна, проаналізувати отриману інформацію та надати юридичну оцінку, за результатами яких провести необхідні слідчі дії (допити, тимчасові доступи, обшуки); здійснити тимчасовий доступ до речей та документів операторів мобільного зв`язку за номерами учасників кримінального провадження, отримати деталізований аналіз з`єднань між мобільними терміналами зв`язку; витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 ; за результатами проведених слідчих дій, в разі необхідності провести слідчі експерименти шляхом відтворення дій, обстановки, обставин подій, що досліджуються в ході зазначеного досудового розслідування; встановити інших осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення; з урахуванням здобутих доказів та розсекречених матеріалів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій допитати підозрюваного ОСОБА_7 з обставин вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення; у разі наявності розбіжностей в показаннях допитаних у кримінальному провадженні осіб, провести одночасні допити між такими особами з метою усунення наявних розбіжностей та встановлення дійсних обставин вчинення кримінального правопорушення; з урахуванням зібраних доказів провести аналіз матеріалів досудового розслідування, за результатами чого вирішити питання щодо зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 (підготувати повідомлення про підозру в кінцевій редакції) та допитати останнього у якості підозрюваного з встановлених органом досудового розслідування обставин кримінального правопорушення; повідомити стороні захисту про закінчення досудового розслідування та ознайомити з наявними матеріалами кримінального провадження, виконати інші вимоги статті 290 КПК України; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати вимоги статті 293 КПК України; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у проведенні яких виникне під час розслідування, спрямовані на встановлення обставин злочину та завершення досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що заявлені під час застосування вказаного запобіжного заходу ризики не зменшилися та з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, наявні у матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами слідчий суддя врахував встановлення обґрунтованості підозри, продовження існування ризиків, тривалість та стійкість інкримінованої протиправної діяльності та її наслідки, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, дані про особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, у тому числі наявність в нього родини, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено, стороною захисту не доведено, що стан здоров`я підозрюваного, не дивлячись на наявність певних хронічних захворювань, унеможливлює його перебування під вартою, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог статей 182, 183 КПК України, враховуючи стадію кримінального провадження, особу підозрюваного, його майновий стан, з урахуванням доводів сторони захисту, обґрунтовано вважав за можливе визначити альтернативну заставу у розмірі 2 311,75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 000 000 грн, яка буде достатнім стримуючим засобом для належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та виконання завдань кримінального провадження.

З таким висновком погоджується і колегія суддів з огляду на те, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, не заслуговують на увагу суду посилання сторони захисту на те, що стосовно ОСОБА_7 відсутні виключні випадки, які б дозволили застосувати стосовно нього більший розмір застави, аніж передбачений пунктом 3 частини п`ятої статті 182 КПК України, його матеріальний, сімейний стан та інші відомості свідчать про неможливість застосування щодо нього застави у розмірі понад 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки під час судового засідання слідчим суддею не було встановлено, а органом досудового розслідування не було доведено, що застава у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, або відмови у задоволенні клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів уважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України.

Враховуючи те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86, №12245/86, №12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності із статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, що наявні матеріали не доводять обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 190 КК України, оскільки заява ОСОБА_10 , яка вказує на майнову шкоду у розмірі 200 000 доларів США, містить завідомо неправдиві свідчення, які ввели в оману слідство та призвели до некоректної кваліфікації дій ОСОБА_7 за частиною п`ятою статті 190 КК України; обставини справи не підтверджують наявність ознак «змови групи осіб», оскільки група слідством не встановлена вже протягом 6 місяців, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, підтверджується існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки доказів зменшення вказаних ризиків стороною захисту не надано.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий та до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався; постійно проживає зі своєю родиною, яка складається з 5 осіб: цивільної дружини та трьох малолітніх дітей, за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 є приватним підприємцем, який одноособово забезпечує сім`ю та сплачує податки до бюджету України. його дружина не працевлаштована через догляд за дітьми та не має власного доходу, що робить ОСОБА_7 єдиним годувальником сім`ї; з 2022 року ОСОБА_7 активно працює у благодійному фонді «За справжню Україну», координуючи гуманітарну допомогу для військових і цивільних; після 2014 року ОСОБА_7 зайняв чітку громадянську проукраїнську позицію, що спричинило переслідування з боку окупаційних органів Російської Федерації, внаслідок цього він був змушений залишити тимчасово окуповану територію Донецької області та переїхати на підконтрольну Україні територію, оселившись у місті Києві, а його житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було повністю зруйноване, разом із житлом родина ОСОБА_7 втратила все майно, яке було набуте до 2014 року, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, колегією суддів в ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього ряду захворювань, відомості про назви та перебіг яких містяться в матеріалах судової справи.

Разом з тим, надані відомості про стан здоров`я не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Окрім того, згідно з вимогами статті 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Станом на час розгляду апеляційної скарги строк дії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року закінчився.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4