Справа № 361/4022/25
Провадження № 1-кс/361/755/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Бровари

Слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за № 0000298 від 24.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Бровари Київської області, українцю, громадянину України, із неповною середньою освітою, такому, що офіційно не працює, дітей на утриманні не має, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не інваліду, не адвокату, не депутату, раніше неодноразово судимому, востаннє вироком Броварського міськрайонного суду Київської області 09.03.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000298 від 24.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що ризики, передбачені статтею п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували станом на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишились актуальними. Прокурор вказує на достатність даних для обґрунтованої підозри причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами у межах кримінального провадження, а саме протоколами проведення слідчих дій. Прокурор зауважує про наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. У клопотанні зазначено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не зможе в повній мірі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку, оскільки він є неодноразово судимим і не став на шлях виправлення. Так, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення. Особиста порука, домашній арешт та застава не гарантують належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та просив його задовольнити з перелічених у клопотанні підстав.

Обвинувачений заперечив проти заявленого клопотання та просив у його задоволенні відмовити. На обґрунтування заперечень, зазначив, що він не вчиняв інкримінованого йому злочину, добровільно прийшов в поліцію, а тому немає підстав для продовження його перебування під вартою.

Захисник заперечила проти заявленого клопотання, оскільки вважає його безпідставним і просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт може нівелювати вказані прокурором ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 у межах цього кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового засідання, щодо заявленого клопотання, дослідивши долучені сторонами докази констатує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Дотримуючись приписів ст. 194 КПК України слідчий суддя аналізує зазначені вище обставини. Зокрема, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні суд зазначає таке.

Слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд зауважує, що термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого закінчується, а суду потрібен час для проведення судового розгляду. Станом на дату проведення судового засідання ризики, які слугували підставою для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не втратили своєї актуальності.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Слідчий суддя вважає, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такий висновок слідчого судді підтверджується доказами долученими слідчим до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події за адресою: вул. Центральна, с. Гайове, Броварський район, Київська область, протоколами допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом огляду трупа, протоколом огляду місця події за участю обвинуваченого, протоколом допиту обвинуваченого й іншими документами у їх сукупності. Отже, перелічені докази є вагомими та об`єктивно пов`язують обвинуваченого з інкримінованим злочином, тому слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Стосовно наявності ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вказує таке.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 2 ст. 121 КК України. Санкція цієї норми КК України встановлює покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто цей злочин є тяжким згідно з ч. 5 ст. 12 КК України. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому правопорушень та імовірність його реального відбування є вагомими факторами, які свідчать про потенційний ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. Обставина, що обвинувачений самостійно прибув до поліції не спростовує наявність такого ризику.

Проте, ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Слідчий суддя вважає, що у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки, які могли б стримати його від переховування від слідства, зокрема, він неодружений, ніде не працює і не навчається, дітей на утриманні не має. З огляду на такі обставини та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, суд оцінює ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, як цілком вірогідний.

Щодо наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд зауважує таке.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Обвинувачений обізнаний з даними осіб, які є свідками у цьому кримінальному провадженні. Відтак, існує значний ризик, що у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, обвинувачений зможе безперешкодно психологічно або фізично впливати на цих осіб з метою щоб ці особи змінили показання надані на стадії досудового розслідування або відмовились їх надавати суду. Отже, слідчий суддя дійшов висновку щодо існування ризика, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно наявності ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення суд вказує, що обвинувачений не працює, тобто не має джерел отримання доходу, що може стати фактором, який буде стимулювати вчинення ним, зокрема, корисливих злочинів. З наведеного, слідчий суддя констатує існування ризика, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою слідчий суддя зауважує таке.

Особисте зобов`язання, на думку слідчого судді, не може бути застосовано до обвинуваченого для запобігання наведеним вище ризикам з огляду на тяжкість інкримінованого йому правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки немає заяв від потенційних поручителів.

Щодо запобіжних заходів у вигляді застави та домашнього арешту, то на переконання слідчого судді такі заходи недостатніми для запобігання вказаним вище ризикам, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, відсутність стійких соціальних зв`язків, негативну репутацію та судимості обвинуваченого.

Разом з тим, суд враховує, що вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відтак, беручи до уваги особливу суспільну небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину і те, що це правопорушення вчинене із застосуванням насильства суд не вбачає підстав для визначення обвинуваченому розміру застави.

Враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 23.06.2025 включно.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 369, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 23.06.2025 включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 17 год. 15 хв. 30 квітня 2025 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1