Дата документу 07.08.2025Справа № 554/102/25
Провадження № 1-кс/554/9439/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 31.05.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002014 від 20.12.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 31.05.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002014 від 20.12.2023 року.

Скаргу обгрунтував тим, що 22 липня 2025 року ОСОБА_3 отримав постанову від 31 травня 2025 року, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого (у якому він просив видати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого), у кримінальному провадженні №0002014 від 20.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 396 КК України відмовлено.

Із вказаною постановою заявник категорично не згоден, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим ОСОБА_4 у провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, не було проведено жодних слідчих дій спрямованих на встановлення істини у справі, що в свою чергу є порушенням норм закону в частині проведення повного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, встановлення всіх обставин його вчинення.

У вказані постанові слідчим не відображено, не визнано, що події, про які заявник повідомляв у заявах, не мали місце, не наведено конкретних обставин, які виключають визнання ОСОБА_3 потерпілим.

Прохав скасувати постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 травня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002014 від 20.12.2023 року.

Ухвалою від 30 липня 2025 року по справі відкрито провадження.

Скаржник ОСОБА_3 у судовек засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Скаргу підтримує у повному обсязі та прохає її задовольнити.

Старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Витребувані ухвалою від 30.07.2025 року матеріали кримінального провадження №0002014 слідчому судді не надані.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши суть скарги та дослідивши долучені до неї матеріали та надані документи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає, зокрема, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Як слідує зі змісту поданої скарги, заявник ОСОБА_3 просив скасувати постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, від 31.05.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002014 від 20.12.2023 року.

Слідчим суддею установлено і це вбачається із представлених суду документів, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№ 0002014.

У рамках даного об`єднаного кримінального провадження, на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві надійшло клопотання ОСОБА_3 у якому він просив направити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки у визнанні його потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні №0002014.

31 травня 2025 року старшим слідчим в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, майором Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 винесено постанову якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого( у якому він просив видати йому пам`ятку процесуальні права та обов`язки потерпілого), у кримінальному провадженні № 0002014 від 20.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 396 КК України відмовлено, посилаючись на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили про факт спричинення ОСОБА_3 моральної, фізичної чи майнової шкоди і взагалі підтвердження самих фактів вчинення кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 не згоден із вказаною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, що і стало підставою звернення до суду із даною скаргою.

Так, слідчим суддею було надано правову оцінку наявним у справі доказам та встановлено, що постанова старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, майором Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 31 травня 2025 року якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його в якості потерпілого (у якому він просив видати йому пам`ятку процесуальні права та обов`язки потерпілого), у кримінальному провадженні №0002014 від 20.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 396 КК Україниє законною та обгрунтованою.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної чи майнової шкоди і взагалі підтвердження самих фактів вчинення кримінальних правопорушень.

У відповідності до положень ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, ст. 55 КПК України передбачає в обов`язковому порядку наявність складу злочину, наявність причинно-наслідкового зв`язку між злочином, та як наслідком його вчинення завданою моральною, фізичною або майновою шкодою. Крім цього зі змісту статті випливає необхідність реальної наявності такої шкоди.

У рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження, органом досудового розслідування не було здобуто необхідних доказів, які б підтверджували факт вчинення кримінального правопорушення працівником правоохоронного органу, які зазначені у заявах про злочини, на підставі яких розпочато зазначені кримінальні провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Незважаючи на те, що відомості до ЄРДР внесені з попередньою правовою кваліфікацією за статтями 364, 365, 366. 367, 382, 396 КК України, у матеріалах кримінального провадження, зокрема і у заявах про злочини не міститься достатньої інформації про те, що мав факт вчинення злочину, лише викладені певні факти, інтерпретовані заявником як злочин.

З заявою про злочин звернулась сторона у конкретних кримінальних провадженнях, бо не погоджується з діями слідчих та прокурорів, як таких.

Крім того, ОСОБА_3 звернувся до слідчого із вказаним клопотання у порядку ст. 220 КПК України, проте вказана стаття не передбачено право заявника, який не є потерпілим, заявляти клопотання, які підлягають розгляду слідчим.

Враховуючи викладене, старшим слідчим в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 31 травня 2025 року було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002014.

Ураховуючи наведені заявником обставини, враховуючи його незгоду із рішенням слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим та аналізуючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя зазначає про таке.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За положеннями ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, як у матеріалах скарги, так під час розгляду скарги заявником скарги не доведено, що постанова слідчого є необґрунтованою та незаконною.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні вимог поданої скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0002014 від 20.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 396 КК України слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 22, 24, 55, 110, 303-309, 370, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002014 від 20.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 365, ч.3 ст. 382, ч.1 ст. 366, ч.1 ст. 396 КК України -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1