УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1355/25

Номер провадження 1-кс/495/569/2025

28 березня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Миколаївка, Овідіопольського району, Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.4 ст.186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2025 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000278 від 25.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за корисливі злочини проти власності, востаннє Саратським районним судом Одеської області 10.07.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, реальних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин за наступних обставин:

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України. В останній раз, згідно Указу Президента України від 14.01.2025 року № 26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб. Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

В ході досудового розслідування встановлено, 24.02.2025 приблизно о 07:30 годині, більш точний час в проведенні досудового розслідування встановити не надалося можливим, гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався по вулиці Українській в м. Білгород-Дністровський, Одеської області. В подальшому, побачивши потерпілого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався з велосипедом в руках по тій же вулиці, в ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме сумки, яка була на плечі в потерпілого. Далі, ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів майнового характеру, на шлях виправлення не став та розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, наздогнав потерпілого ОСОБА_6 біля будинку № 76 по вул. Українській в м. Білгород-Дністровський, штовхнув його, від чого останній впав на землю. Далі, користуючись тим, що потерпілий лежить на землі зняв з його плеча сумку та почав витягати з неї майно потерпілого, а саме: гаманець зі шкірозамінника коричневого кольору, в якому знаходився паспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 300 гривень та мобільний телефон марки «ХІАОМІ Redmi 5», imei: НОМЕР_1 , вартість якого становить 3 313 гривень, з сім-карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_2 , вартість якої 159 гривень 33 копійки, при цьому сумку ОСОБА_4 залишив на місці, а майно з сумки відкрито викрав. В подальшому, разом з викраденим майном ОСОБА_4 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 3 772 гривні 33 копійки.

Також досудовим розслідуванням, встановлено, що відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України. В останній раз, згідно Указу Президента України від 14.01.2025 року № 26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб. Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

Так, 09.03.2025 приблизно о 17.00 годин, більш точний час вчинення кримінального правопорушення в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом таємного викрадення чужого майна, переліз через паркан на територію двору АДРЕСА_2 , тим самим проник на територію вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Далі перебуваючи в дворі ОСОБА_4 помітив приміщення літньої кухні, яке облаштоване по периметру металопластиковими вікнами, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає шляхом віджиму металопластикового вікна проник до приміщення літньої кухні, де виявив велосипед марки "Kalkhoff" чорного кольору, вартість якого становить 4400 гривень та самокат сірого кольору марки "ITRIKE" вартість якого становить 500 гривень, при виді яких в нього виник злочинний умисел на таємне їх викрадення. Далі, ОСОБА_4 реалізуючи свій прямий злочинний умисел направлений на не законне збагачення шляхом таємного викрадення майна іншої особи, розуміючи характер своїх протиправних дій, та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, взяв самокат марки "ITRIKE", через вікно перекинув його з приміщення літньої кухні на вулицю, та далі через паркан на сусідню ділянку. Після чого повернувся за велосипедом марки "Kalkhoff", та також через вікно перекинув його на вулицю, після чого через паркан на територію сусідньої занедбаної ділянки.

Далі, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, разом з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином своїми умисними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 4900 гривень.

Також досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, в останнє, Указом Президента України від 07.11.2024 року за № 4024-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 строком на 90 діб. В подальшому Законом затверджено Указ Президента України від 14 січня 2025 року №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року на 90 діб.

Так, 27.02.2025 о 18:30 год., громадянин ОСОБА_4 , рухаючись по вулиці 9 Січня в місті Білгород-Дністровський Одеської області, прибув до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого являється ОСОБА_8 , знаходячись біля якого, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на викрадення будь-якого майна з вказаного будинку.

Далі, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, розуміючи, що діє в умовах об`явленого на території України воєнного стану, ОСОБА_4 , переліз через паркан домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та шляхом віджиму пластикового вікна проник в приміщення будинку. Знаходячись в приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_4 здійснив викрадення телевізору марки «SAMSUNG», моделі «ps42a410», серійний номер Z5JR3SQ801071B, чорного кольору, вартістю 5033 гривень, телевізору марки Phillips 42PEL7962D/12, чорного кольору, вартістю 3200 гривень, двох алюмінієвих казанів радянського зразка на 6 л., вартістю 600 гривень, алюмінієвого казану радянського зразка на 5 л, вартістю 300 гривень, двох алюмінієвих казанів радянського зразка на 2 л, вартістю 450 гривень, алюмінієвого казану радянського зразка на 25 л, вартістю 1200 гривень, алюмінієвого казану радянського зразка з кришкою на 15 л, вартістю 650 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 покинув місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 11433 гривень.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб. В останній раз, згідно Указу Президента України від 15.01.2025 року № 12404 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Так 07 березня 2025 року приблизно о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , проходячи по вулиці Сергія Файнблата в місті Білгород-Дністровський Одеської області помітили, що біля кафе «Пельменная», яке розташоване на розі вулиць Сергія Файнблата Миколаївська в місті Білгород-Дністровський Одеської області припаркований автомобіль «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , котрим користується потерпілий ОСОБА_10 . У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виник корисний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом його викрадення з салону транспортного засобу.

Заздалегідь розподіливши ролі, ОСОБА_9 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, тим самим повністю розуміючи протиправність виниклого задуму, відійшов подалі від автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 в бік вулиці Ізмаїльська в місті Білгород-Дністровський Одеської області та чекав ОСОБА_4 з викраденим майном. У цей час ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів майнового характеру, тим самим повністю розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до дверей багажного відділення автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , та шляхом взлому навісного замку, заліз до багажного відділення автомобіля, звідки таємно викрав пакет з продовольчими речами, а саме: три упаковки ватних дисків «Свіжанка»; крем-мило «Дбайливий захист»; крем-мило «Диня»; миска 2,8 л; прищіпка пластикова 120 шт.; салатник «Дача» 0,5; чотири упаковки пакетів для сміття «Super Lux» 120 л по 10 шт. на загальну суму 418 гривень.

Продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, ОСОБА_4 , розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до передньої водійської двері автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 та за допомогою викрутки зняв резинку зі скла хвіртки передньої водійської двері, після чого перехилившись через вказану свіртку, побачив в автомобілі мобільний телефон марки Redmi 9C NFC вартістю 2400 гривень та підключену до автомобілю автомагнітолу фірми «Pioneer» Model No: 1090B, які належать потерпілому ОСОБА_10 , які ОСОБА_4 й вирішив викрасти, та взявши правою рукою мобільний телефон, діставши його з автомобіля, поклав до пакету з продовольчими речами. Після чого знову перехилившись через хвіртку передньої водійської двері, дістав з автомобільної шахти автомагнітолу фірми «Pioneer» Model No: 1090B вартістю 750 гривень, та діставши її з автомобіля, поклав до пакету з продовольчими речами. Після чого, з метою розпорядження вказаним майном на власний розсуд, ОСОБА_4 пішов до ОСОБА_9 , який чекав його неподалік від автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 . Підійшовши до ОСОБА_9 , ОСОБА_4 віддав йому пакети з викраденими речами та запитав чи не знає ОСОБА_9 як відчинити двері на автомобілі «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , на що ОСОБА_9 відповів, що знає та продовжуючи реалізацію єдиного злочинного наміру, розуміючи протиправність виниклого задуму, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 приблизно о 08 годині 47 хвилин, 07 березня 2025 року, підійшли до передньої водійської двері автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , який був припаркований біля кафе «Пельменная», яке розташоване на розі вулиць Сергія Файнблата Миколаївська в місті Білгород-Дністровський Одеської області, однак в цей час їх злочинні дії були помічені потерпілим ОСОБА_10 , про що в сторону ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було здійснено відповідний оклик. Помітивши володільця автомобіля «Mercedes-Benz» Sprinter білого кольору д/н НОМЕР_3 , ОСОБА_4 побіг в сторону вулиці Ізмаїльська міста Білгород-Дністровський Одеської області, а ОСОБА_9 побіг в сторону вулиці Миколаївська міста Білгород-Дністровський Одеської області, тим самим здійснивши дії спрямовані на викрадення вищезазначеного майна, спричинили потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3568 гривень.

Крім того відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІX введено воєнний стан на всій території України. В останній раз, згідно Указу Президента України від 14.01.2025 року № 26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб. Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан.

Так, під час дії воєнного стану на території України, ОСОБА_4 , 03.03.2025 року, приблизно о 19 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повністю розуміючи протиправність свого задуму, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків прийшов до огородженої території домоволодіння АДРЕСА_2 , та проник на територію домоволодіння перелізши через огорожу де підійшовши до одного з вікон будинку, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що його дії не будуть ні ким помічені, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки в умовах воєнного стану на території України, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, проник через не зачинене вікно до приміщення будинку розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно викрав майно, що належить гр. ОСОБА_11 , а саме: телевізор марки «LG», чорного кольору, бувший у використанні, в кількості 1 шт, в справному стані, вартістю 3666 гривень, та мікрохвильову пічь марки «Samsung» СЕ2718NR, білого кольору вартістю 3667 гривень.

Чим заподіяв гр. ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 7333 грн., після чого з місця події зник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, в останнє, Указом Президента України від 07.11.2024 року за № 4024-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 строком на 90 діб. В подальшому Законом затверджено Указ Президента України від 14 січня 2025 року №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року на 90 діб.

Так, 14.03.2025 о 18:30 год., громадянин ОСОБА_4 , рухаючись по вулиці Ізмаїльскій в місті Білгород-Дністровський Одеської області, прибув до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_12 , знаходячись біля якого, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на викрадення будь-якого майна з вказаного будинку.

Далі, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, переконавшись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, розуміючи, що діє в умовах об`явленого на території України воєнного стану, ОСОБА_4 , переліз через паркан домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 та шляхом віджиму металопластикового вікна проник в приміщення будинку. Знаходячись в приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_4 здійснив викрадення мийки високого тиску, марки «INTERTOOL», моделі DT1515 1600 Вт, червоного кольору вартістю 3199 гривень 20 копійок та електричної цепної пили марки «TEKHMANN», моделі «CSE-2845 A (844321)», червоного кольору вартістю 1952 гривень.

В подальшому, ОСОБА_4 покинув місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 5151 гривень 20 копійок.

28 лютого 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

13 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

14 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

22 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

24 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житлове приміщення, сховище, вчиненого в умовах воєнного стану, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події; протоколами огляду предмету; протоколами допиту потерпілих; протоколами пред`явлення осіб для впізнання; висновком судово-товарознавчих експертиз; протоколами проведення слідчих експериментів за участі підозрюваного ОСОБА_4 .

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, відповідно до ч.4 ст.185 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч.4 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілого; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів майнового характеру та на даний час в Білгород-Дністровському міськрайонному суді розглядаються кримінальні провадження, що вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.4 КК України.

Слідчий зазначив, що при врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, вчинення тяжкого злочину в умова воєнного стану, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

За твердженням слідчого, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Заставу у виключних випадках може бути застосовано, визначивши розмір застави, який здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики впливати на свідків, знищити або приховати речові докази, переховуватися від органу досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення є належно обґрунтованими.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 особу підозрюваного, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначати розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, та позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також те, що ОСОБА_4 , має задовільний стан здоров`я, не працює, схильний до скоєння кримінальних правопорушень і той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, у зв`язку з чим слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно мали місце скоєні злочини, але все майно він повернув потерпілим та співпрацює зі слідством. Просив на час досудового розслідування не позбавлти його свободи, так як він дуже хворіє на туберкульоз, гепатит та вірус імунодефіцита.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000278 від 25.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

28 лютого 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

13 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

14 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

22 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

24 березня 2025 року, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житлове приміщення, сховище, вчиненого в умовах воєнного стану, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події; протоколами огляду предмету; протоколами допиту потерпілих; протоколами пред`явлення осіб для впізнання; висновком судово-товарознавчих експертиз; протоколами проведення слідчих експериментів за участі підозрюваного ОСОБА_4 .

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Також слідчий вказав, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, проте необхідно оцінити суворість можливого покарання підозрюваного ОСОБА_4 вагомість доказів та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Статтею 183 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, а також стан його здоровя, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.4 ст.186 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідувння строком на 32 доби, тобто з 28.03.2025 року до 28.04.2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 20-ти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 28.03.2025 року складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 02.04.2025 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_13