Справа № 743/1322/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/286/25
Категорія - ч. 2 ст. 286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 03 липня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 за апеляційними скаргами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буянки Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого головою фермерського господарства «Пащенок», одруженого, має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів на строк п`ять років.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили ухвалено залишити у вигляді застави.

Зобов`язати ОСОБА_10 не відлучатися за межі території Чернігівського району Чернігівської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк покарання ОСОБА_10 ухвалено відраховувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

У строк покарання ОСОБА_10 зараховано тримання його під вартою з 03 липня 2024 року по 08 липня 2024 року (включно).

Після набрання вироком законної сили ухвалено повернути застоводавцю ОСОБА_13 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , заставу у розмірі 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, яка була внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА в Чернігівській області за ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2024 року за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 08 липня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у сумі 21 203 грн. 84 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 липня 2024 року на автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 513 CD1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_13 та на мотоцикл марки LIFAN LF 150-2Е, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, вид та міру покарання, просить вирок в частині призначення покарання змінити, застосувати ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу у розмірі 25 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Вважає, що судом першої інстанції не враховано такі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а саме: молодий вік обвинуваченого, ставлення до скоєного, яке проявляється у засудженні свого вчинку, при цьому останній повністю усвідомив протиправність своїх дій та шкодує за скоєне, і зобов`язується стати на шлях виправлення та не вчиняти кримінальних правопорушень. Звертає увагу, що обставини, які обтяжують покарання відсутні, тоді як судом зазначено обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку. Зазначає, що злочин, який вчинив ОСОБА_10 являється неумисним, суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини. Окрім того, ОСОБА_10 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, активно приймає участь в житті села, при цьому допомагає сільській громаді не тільки матеріально, перебуваючи в окупації, випікав та розвозив хліб, продукти харчування односельцям та мешканцям найближчих сіл, його фермерська діяльність спрямована на створення нових робочих місць, яких і так бракує в сільській місцевості. Зазначає, що останній є гарним сім`янином, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей і завжди намагався забезпечити дитячий садок всім необхідним для розвитку дітей в сільській місцевості. Вважає, що судом необґрунтовано не прийнято до уваги висновки досудової доповіді РВ філії ДУ «Центр пробації» згідно якої ОСОБА_10 має середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику для суспільства, а тому його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки. Просить суд апеляційної інстанції врахувати активну поведінку обвинуваченого, одразу після вчинення кримінального правопорушення, яка виразилася у наданні медичної допомоги потерпілому та у наданні допомоги під час реабілітації, що свідчить лише про позитивну посткримінальну поведінку ОСОБА_10 . Окрім того, згідно наданих до суду заяв, як потерпілий, так і його представник пробачили обвинуваченого та не мають до нього жодних претензій, і просять суд застосувати основну міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, а саме штраф.

Представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , обвинуваченим ОСОБА_10 були подані подібні за змістом апеляційні скарги з аналогічними вимогами.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_10 03 липня 2024 року приблизно о 14 год. 35 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи мікроавтобусом марки MERCEDES-BENZ Sprinter 513 CD1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись неподалік будинку № 144 по вул. Шевченка у смт. Ріпки Чернігівського району Чернігівської області у напрямку с. Нові Яриловичі Чернігівського району у світлу пору доби в умовах необмеженої видимості, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, перед початком зміни напрямку свого руху та здійсненням маневру повороту ліворуч на вул. Садова у смт. Ріпки Чернігівського району, не надав дорогу мотоциклу марки LIFAN LF 150-2Е, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався у зустрічному з автомобілем напрямку руху у межах смуги свого руху, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла неповнолітній ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичного експерта № 586 від 27 серпня 2024 року отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми з забоєм лобних та тім`яних часток головного мозку, дифузним аксональним пошкодженням; закритого багатоуламкового перелому нижньої третини діафіза лівої стегнової кістки; рани в проекції лівого надколінка; рани в першому міжпальцевому проміжку правої стопи; відкритих переломів великогомілкової та малогомілкової кісток лівої гомілки в середній третині, що утворились від ударної дії (дій) твердого (твердих) предмета (предметів) і в сукупності, як наслідку єдиного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 порушив вимоги п. 2.3 (б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій забов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 2.9 (а) (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), п. 10.1 (перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п. 16.13 (Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди та перебуває в прямому причинно - наслідковому зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілим.

Заслухавши доповідача, потерпілого та його законного представника, захисника-адвоката та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги з викладених в них підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи також вбачається, що обвинувачений ОСОБА_10 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у скоєному, активного сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, є активним мешканцем своєї громади, приймає активну участь в її розвитку, його фермерська діяльність спрямована на створення нових робочих місць в сільській місцевості, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Наведені у вироку обставини були недостатньо враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання

На думку колегії суддів, місцевий суд не в повній мірі перевірив доводи обвинуваченого, його захисника, потерпілої сторони та прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції щодо можливості застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_10 .

Однак, в ході апеляційного розгляду такі доводи знайшли своє підтвердження та колегія суддів визнала їх слушними з огляду на наступне.

Як зазначає потерпіла сторона, безпосередньо після вчинення ДТП ОСОБА_10 залишився на місці події, надав потерпілому всю необхідну допомогу та викликав відповідні служби, фінансово та особисто приймав участь у відновленні стану здоров`я ОСОБА_7 , допомагає потерпілому і на даний час, потерпілий та його представник не мають до обвинуваченого будь-яких матеріальних претензій з приводу наслідків ДТП, просили призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Також апеляційний суд зважає на те, що потерпілий та його представник просили врахувати, що покарання у виді позбавлення волі унеможливить надання ОСОБА_10 допомоги потерпілому під час проходження реабілітації в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції необґрунтовано не прийнято до уваги висновки досудової доповіді РВ філії ДУ «Центр пробації», згідно якої ОСОБА_10 має середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику для суспільства, а тому його виправлення без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілому всі завдані збитки колегія суддів вважає, що дані обставини пом`якшують покарання ОСОБА_10 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дають всі підстави для застосування при призначенні покарання обвинуваченому ст. 69 КК України.

Також при призначенні покарання судом апеляційної інстанції враховано поведінку обвинуваченого за період кримінального провадження, його вік, те, що він приймав і приймає активну участь в фінансуванні реабілітації потерпілого, позитивно характеризується за місцем проживання, є активним мешканцем своєї громади, приймає активну участь в її розвитку, його фермерська діяльність спрямована на створення нових робочих місць в сільській місцевості, має на утриманні двох малолітніх дітей, думка потерпілого та висновки досудової доповіді РВ філії ДУ «Центр пробації».

Зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, що можуть свідчити про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з усіх обставин справи, вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, та даних про особу ОСОБА_10 , колегія суддів вважає за можливе та справедливе задовольнити апеляційні скарги, застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому інше більш м`яке основне покарання, ніж позбавлення волі яке зазначено у санкції ч. 2 ст. 286-1 КК України, - у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Тому вирок підлягає відповідній зміні в частині призначення покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині призначення покарання.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 25 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 425 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

У решті вказаний вирок місцевого суду залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4