Справа № 333/171/25
Провадження № 1-кс/333/312/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання прокурора., розглянувши у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.127 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2024 року в провадження слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання слідчого, яке обґрунтоване наступним.

Слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 04.03.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 127 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 квітня 2004 року наказом № 63 л/с по УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 призначений для проходження служби в органах внутрішніх справ на посаду першого заступника начальника управління карного розшуку УМВС України в Запорізькій області. У відповідності до вимог Закону України «Про міліцію» ОСОБА_5 був представником державного органу виконавчої влади, чиї законні вимоги були обов`язковими для виконання громадянами і посадовими особами і були зобов`язані забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством, тобто здійснював функції представника влади і був посадовою особою.

Разом з тим, будучи службовою особою, займаючи керівну посаду заступника начальника управління карного розшуку УМВС України в Запорізькій області, маючи спеціальне звання - підполковник міліції ОСОБА_5 використовував надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення злочину.

25 вересня 2004 року, приблизно о 15 годині в городі домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено труп неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками насильницької смерті. За даним фактом того ж дня прокуратурою Запорізької області порушено кримінальну справу № 250428 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Кілька днів даний тяжкий злочин залишався нерозкритим.

Для розкриття цього злочину, що отримав великий суспільний резонанс, 25 вересня 2004 року в м. Пологи виїхали заступник начальника УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 , заступник начальника УКР УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 . Відповідно до вказівки ОСОБА_8 для розкриття даного злочину створювалася оперативна група, задіяний весь особовий склад Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області та додані сили. Контроль за координацією всіх дій і інформацією, що надходила покладався на заступника начальника УКР УМВС України ОСОБА_5

27 вересня 2004 року, в ранковий час, в ході проведених заходів, спрямованих на встановлення особи, яка скоїла вбивство ОСОБА_6 , співробітниками кримінальної міліції Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області в прокуратуру Пологівського району Запорізької області, розташовану за адресою: місто Пологи, вулиця Горького, 18 був доставлений житель села Пологи Пологівського району ОСОБА_9 , який в ході допиту в якості свідка заявив про свою непричетність до даного злочину, докладно описавши обставини проведеного ним дня 24 серпня 2004 року. Після цього ОСОБА_9 був відпущений додому, де і перебував до 01 жовтня 2004 року.

До зазначеного часу, не маючи фактичних даних про причетність ОСОБА_9 до скоєння даного злочину, у заступника начальника управління карного розшуку УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 , першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 , заступника начальника відділу карного розшуку Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 і уповноважених того ж районного відділу міліції ОСОБА_12 і ОСОБА_13 з хибно зрозумілих інтересів служби для розкриття даного злочину виник злочинний умисел, спрямований на схиляння ОСОБА_9 під фізичним та психічним впливом до самообмови у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_6 .

Реалізуючи даний спільний злочинний намір, 01 жовтня 2004 року, приблизно о 17 годині ОСОБА_14 на не встановленому слідством службовому автомобілі доставили ОСОБА_9 до службового кабінету першого заступника начальника - начальника кримінальної міліції Пологівський РВ УМВС України в Запорізькій області, що розташований на першому поверсі будівлі райвідділу за адресою: м. Пологи, вул. Жовтнева, 61.

У вказаному місці заступник начальника УКР УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 , будучи службовими особами та представниками влади, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, усупереч волі ОСОБА_9 , ображаючи його особисту гідність, під загрозою застосування фізичного насильства стали схиляти його до самообмови у вчиненні вбивства неповнолітньої ОСОБА_6 , проте ОСОБА_9 продовжував стверджувати про свою непричетність до даного злочину. Не отримавши такими незаконними методами від ОСОБА_9 зізнання у вчиненні злочину, якого він не здійснював, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 спільно вирішили заподіяти йому побої, застосувати інші насильницькі дії, які доставлять потерпілому сильну фізичну біль та моральні страждання, і в такий спосіб отримати від нього зізнання у вбивстві ОСОБА_6 , що повинно було висловитися у складанні ОСОБА_9 завідомо неправдивого офіційного документа - явки з повинною.

З цією метою ОСОБА_5 , діючи умисно, явно виходячи за межі наданих йому прав і повноважень, використовуючи незаконні методи ведення дізнання, завдав ОСОБА_9 близько 3 ударів в область обличчя, від чого останній зазнав сильний біль і у нього утворилася гематома під правим оком.

Не отримавши від ОСОБА_9 визнання, його з приміщення Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області перевели до приміщення УКР Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області, розташоване в м. Пологи по вул. Матросова, 29. Там, оперуповноважені ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , реалізуючи раніше досягнутий злочинний намір, спрямований на отримання від ОСОБА_9 визнання в злочині, якого він не здійснював, умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, застосували до нього тортури, тобто фізичне насильство шляхом нанесення безлічі ударів руками і ногами в область голови, тулуба та кінцівок, заподіявши в результаті цього сильну фізичну біль. Після цього, не схиливши побоями ОСОБА_9 до самообмови, ОСОБА_12 і ОСОБА_13 збили його на підлогу, зверху поставили табурет, між ніжок якого просмикнули його руки, які стали виламувати в різні боки, виламували пальці рук, надягали на нього протигаз, через отвір якого пускали сигаретний дим до тих пір, поки він не став захлинатися блювотними масами; били пластиковою пляшкою, наповненою водою, по голові; застібали його руки за спиною в наручники і в такому стані піднімали вгору від підлоги, від чого на суглоби і сухожилля рук чинився великий тиск. Перераховані тортури чергувалися і продовжувалися приблизно з 18 години 01 жовтня до ранку 02 жовтня 2004 року.

У ході застосування до нього тортур ОСОБА_13 і ОСОБА_12 в кабінет постійно заходили і спостерігали за цим процесом ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і заступник начальника відділу карного розшуку Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 .. Останні, хоча і не брали участі в тортурах, однак чинили на нього психічний вплив, вимагаючи обмовити себе у злочині, якого він не здійснював, погрожуючи довести його до інвалідності або смерті. У разі згоди обмовити себе у вбивстві ОСОБА_6 , йому обіцяли нормальні умови утримання у в`язниці.

Вранці 02 жовтня 2004 року, ОСОБА_9 , будучи не в змозі переносити сильну фізичну біль та моральні страждання, був змушений заявити про свою згоду визнати себе винним у вбивстві неповнолітньої ОСОБА_6 , тобто у злочині, якого не скоював і скласти про це необхідний від нього завідомо неправдивий документ - явку з повинною.

Далі ОСОБА_11 , діючи умисно, протиправно, продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , Швецем, ОСОБА_12 злочинний намір, спрямований на схиляння ОСОБА_9 до самообмови і складанню угодного їм завідомо неправдивого документа - явки з повинною, в цей же день, тобто 02 жовтня 2004 року, приблизно о 09 годині, в службовому кабінеті будівлі УКР Пологівського РВ УМВС України в Запорізькій області, надиктував ОСОБА_9 офіційний документ - явку з повинною, в який останній, зі слів ОСОБА_11 , вніс неправдиві відомості про те, що нібито саме він скоїв вбивство неповнолітньої ОСОБА_6 і вказав обставини, при яких він цей злочин нібито скоїв. Тобто, фактично виконавцем офіційного документа - явки з повинною про вчинення умисного вбивства неповнолітньої ОСОБА_6 був не ОСОБА_9 , який даного злочину не скоював, а ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , в результаті злочинних дій яких було складено цей документ, передбачений статтею 95 КПК України, що є, відповідно до частини 3 пункту 1 статті 94 КПК України, одним із приводів до порушення кримінальної справи.

Продовжуючи діяти у відповідності з розробленим злочинним планом, вранці 02 жовтня 2004 року завідомо неправдивий документ - явка з повинною ОСОБА_9 про скоєння вбивства неповнолітньої ОСОБА_6 була передана слідчому слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_15 , який не був обізнаний про злочинні дії ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 . Зазначений процесуальний документ ОСОБА_15 долучив до матеріалів кримінальної справи № 250428 та на його підставі в цей же день затримав ОСОБА_9 у якості підозрюваного в порядку ст. 115 КПК України, а 12 жовтня 2004 року пред`явив йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України - умисне вбивство.

Після цього, ОСОБА_9 , виконуючи незаконні вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і ОСОБА_12 , при допитах 02, 05, 07, 12 жовтня і 23 грудня 2004 року дав слідчому слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_15 завідомо неправдиві показання про те, що він вчинив умисне вбивство, поєднане із зґвалтуванням ОСОБА_6 . Свої неправдиві свідчення ОСОБА_9 підтвердив 02 жовтня 2004 року при проведенні відтворення обстановки та обставин події злочину з його участю, на місці вказавши обставини, які стали йому відомі від ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 .

У подальшому зазначені неправдиві свідчення ОСОБА_9 , які він дав під фізичним і психічним насильством з боку співробітників правоохоронних органів ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 були покладені в основу обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України - умисне вбивство неповнолітньої ОСОБА_6 , поєднане з її згвалтуванням.

Вироком апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2005 року в результаті злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 за підробленими доказами, в тому числі і самообмови ОСОБА_9 , він визнаний винним у вчиненні умисного вбивства, поєднаного із зґвалтуванням неповнолітньої ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України і йому призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України від 13 березня 2012 року вирок апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2005 року був скасований в порядку виключного провадження за нововиявленими обставинами.

23 березня 2012 року кримінальну справу стосовно ОСОБА_9 про умисне вбивство, поєднане із зґвалтуванням неповнолітньої ОСОБА_6 закрито за відсутністю в його діях складу злочину, запобіжний захід у вигляді утримання під вартою скасовано.

Так, на підставі викладеного, Генеральною прокуратурою України було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

31 жовтня 2012 року у відношенні ОСОБА_5 винесено постанову про притягнення як обвинуваченого за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 366 КК України.

Того ж дня ОСОБА_5 оголошено у розшук.

У подальшому 20 листопада 2012 набув чинності новий КПК України, відповідно до п. 10 Перехідних положень якого кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Враховуючи зазначене Генеральною прокуратурою України 04.03.2013 було внесено відомості до ЄРДР за №000098 за викладеними вище фактами та продовжено досудове розслідування за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 127 КК України, в т.ч. відносно ОСОБА_5 .

Слід зауважити, що аналізуючи норми Кримінально-процесуального кодексу України, за яким ОСОБА_5 було притягнуто як обвинуваченого, а також норми чинного Кримінального процесуального кодексу України, за якими продовжується досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі ОСОБА_5 прирівнюється до особи, яка має статус «підозрюваний».

У подальшому 20 листопада 2012 набув чинності новий КПК України, відповідно до п. 10 Перехідних положень якого кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій згідно з положеннями цього Кодексу.

Враховуючи зазначене Генеральною прокуратурою України 04.03.2013 було внесено відомості до ЄРДР за №000098 за викладеними вище фактами та продовжено досудове розслідування за ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 127 КК України, в т.ч. відносно ОСОБА_5 .

Слід зауважити, що аналізуючи норми Кримінально-процесуального кодексу України, за яким ОСОБА_5 було притягнуто як обвинуваченого, а також норми чинного Кримінального процесуального кодексу України, за якими продовжується досудове розслідування у кримінальному провадженні наразі ОСОБА_5 прирівнюється до особи, яка має статус «підозрюваний».

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 127 КПК України підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідків, висновками судових експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Прийнятими заходами встановити місцезнаходження підозрюваного на теперішній час не вдалось, у зв`язку з чим здійснити його виклик до органів досудового розслідування не виявляється можливим.

Оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчим ініційоване клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що підозрюваний ухиляється від явки до органу досудового розслідування, слідчий просить надати дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу його для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні процесуальний прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Вислухавши доводи прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідча суддя дійшла висновку про задоволення цього клопотання з наступних підстав.

Слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 від 04.03.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 127 КК України.

31.10.2012 року старшим слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_17 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення про скоєння злочинів, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.366 КК України.

Того ж дня, тобто 31.10.2012 року постановою слідчого ОСОБА_17 обвинуваченого ОСОБА_5 оголошено в розшук. У зв`язку із переховуванням обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , матеріали кримінального провадження відносно останніх було виділено в окреме провадження та присвоєно № 49-3602.

06.03.2013 року постановою начальника Першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Головного управління з розслідування особливо важливих справ Генеральної прокуратури України ОСОБА_18 об`єднані в одному провадженні матеріали досудових розслідувань: №0000098, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України; №0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України; №0000100 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України та № 0000101, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366 КК України які внесені до ЄРДР 04.03.2013 року, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно загальний реєстраційний номер №0000098.

26.07.2013 року постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_19 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 зупинено у зв`язку з розшуком ОСОБА_5 та ОСОБА_20

17.07.2019 року постановою першого заступника прокурора області начальника управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_21 доручено проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.366 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами..

Наразі існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. З метою запобігання цих ризиків, органом досудового розслідування ініційовано застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подане відповідне клопотання.

На теперішній час органом досудового розслідування не вдалось встановити фактичне місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 .

Приймаючи до уваги неможливість затримання підозрюваного ОСОБА_5 , в порядку ст.208 КПК України, необхідність розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 лише за його участю, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 177, 188, 189, 190 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА :

Клопотання слідчого задовольнити.

Надатислідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098, або уповноваженій на те особі, за дорученням слідчого, дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою приводу останнього для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000098, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.127 КК України.

Ухвала діє по 21.07.2025 року (включно).

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя: ОСОБА_1