Справа №295/248/25
УХВАЛА

09.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0004107 від 31.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та додані до нього матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з процесуальним керівником звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому зазначено, що досудовим розслідування встановлено, що 30.12.2024 близько 17 год 15 хв на 128 км автодороги «Київ-Чоп» поблизу с. Глибочиця, Житомирського р-ну відбулось зіткнення автомобіля «BMW» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у напрямку м. Рівне, з автомобілем «Volkswagen Golf» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку, та після зіткнення автомобіль «BMW» р/н НОМЕР_1 здійснює зіткнення з автопоїздом у складі сідлового тягача «Scania» р/н НОМЕР_3 з напівпричепом «SCHMITZ» р/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався в напрямку м. Рівне. Внаслідок даної події водій автомобіля «BMW» ОСОБА_4 загинув на місці події, його пасажирка ОСОБА_7 , водій автомобіля «Volkswagen» ОСОБА_5 його пасажирка ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, з якими госпіталізовані до лікувальних закладів м. Житомира.

В ході проведення огляду місця події працівниками СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль BMW 525TDS реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщено на майданчик тимчасового тримання автомобілів ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35.

Оскільки транспортний засіб, а саме: автомобіль BMW 525TDS реєстраційний номер НОМЕР_1 міг зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вказаної ДТП, необхідно провести ряд експертних досліджень, зокрема: експертизу технічного стану автомобіля, експертизу механізму та обставин ДТП та ін.

Відповідно до ч.5 ст.237 КПК України транспортний засіб, а саме: автомобіль BMW 525TDS реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 , належить ОСОБА_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та перебував у користуванні ОСОБА_4 , та який був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового тримання автомобілів ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35, слідчим СУ ГУНП в Житомирській області 30.12.2024 року при огляді місця події та направлений на відповідальне зберігання за вказаною вище адресою, і відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України даний транспортний засіб вважається тимчасово вилученим майном.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження судом враховано практику Європейського суду з прав людини, а саме ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Встановлено, що в провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне за №0004107 від 31.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках якого постановою від 31.12.2024 майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, та, враховуючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме: автомобіль BMW 525TDS реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_9 та перебував у користуванні ОСОБА_4 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника та третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1