1 УХВАЛАСправа № 335/6427/24 1-кс/335/3844/2024
ВСТАНОВИВ:
Зазначає, що процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні незаконно, всупереч вимогам наказу Генерального прокурора № 130 від 17.05.2024 року, та нормам кримінального процесуального закону щодо належного процесуального керівництва в кримінальному провадженні, здійснюється працівниками Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Східного регіону.
Разом з тим, посилається на вимоги п. 4.1 розділу 4 зазначеного вище наказу Генерального прокурора № 130 від 17.05.2024 року, відповідно до якого прокурори спеціалізованих прокуратур у сфері оборони (на правах обласних та окружних прокуратур) мають право здійснювати процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях:
- проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення);
- вчинені військовослужбовцями; військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, добровольцями добровольчих формувань територіальних громад;
- вчинені під час виконання службових обов`язків працівниками військових частин, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , Збройних Сил України, інших військових формувань, оборонно-промислового комплексу України та органів державної влади, які комплектуються (формуються) військовослужбовцями;
- вчинені на території розташування військових частин, установ, організацій ІНФОРМАЦІЯ_2 , Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, ІНФОРМАЦІЯ_7 та підприємств оборонно-промислового комплексу України;
- у сфері службової діяльності та проти власності, об`єктом посягання яких є військове майно та (або) кошти для потреб оборони, у тому числі для військових адміністрацій з питань здійснення заходів правового режиму воєнного стану;
- інші кримінальні правопорушення в порядку, визначеному КПК України, у тому числі якщо хоча б один із співучасників кримінального правопорушення є вищезазначеним суб`єктом або хоча б одне правопорушення у кримінальному провадженні відповідає вищевказаним критеріям.
При цьому, зазначає, що службові особи «КПУ» не є військовослужбовцями, інкримінований їм злочин не відноситься до категорії військових кримінальних правопорушень, його скоєно не на території військової частини або установ чи організацій Міністерства оборони чи ЗСУ. Об`єктом злочинного посягання не є військове майно.
Таким чином, вважає, що після внесення в ЄРДР даних щодо можливого вчинення службовими особами ВНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » корупційного злочину, посадові особи Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, відповідно до вимог галузевого наказу Генерального прокурора № 309 від 30.09.2021 року повинні були передати до територіальної (запорізької обласної) прокуратури для здійснення подальшого процесуального керівництва наглядове провадження по даному кримінальному провадженню.
Крім того, 12.11.2024 року на адресу процесуального прокурора в даному провадженні ОСОБА_5 , направлялося клопотання, з посиланням на вимоги зазначених вище галузевих наказів, щодо направлення наглядового провадження по даному кримінальному провадженню для здійснення подальшого процесуального керівництва прокурорами територіальної (Запорізької обласної) прокуратури.
Однак постановою від 15.11.2024 року процесуальним прокурором ОСОБА_5 було відмовлено в задоволенні його клопотання. В обґрунтування відмови прокурор ніяк не спростовуючи доводи поданого клопотання, лише перелічив статті КПК України, а також зазначив, що ВНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » начебто не є стороною кримінального провадження, а отже, представник вказаної юридичної особи, не має права на подання клопотань в порядку ст. 220 КПК України.
Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що процесуальний прокурор в порушення вимог галузевого наказу Генерального прокурора порушує норми законодавства щодо належного процесуального керівництва в кримінальному провадженні, що обґрунтовані сумніви в його упередженості, у зв`язку з чим, захисник який діє в інтересах службових осіб юридичної особи приватного права ВНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » заявляє відвід процесуальному прокурору прокурору спеціалізованої прокуратури, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 заяву про відвід підтримує та просить її задовольнити.
Старший слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області підполковник поліції ОСОБА_3 просив у задоволенні заяви відмовити.
Керівник ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просив, у зв`язку із зайнятістю прокурорів Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інших судових засіданнях, за можливості здійснити розгляд клопотання, без їхньої участі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його родини заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КПК України заяви про відвід прокурора, слідчого під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя.
За результатами проведеного судового розгляду поданої заяви, слідчий суддя, перевіривши викладені в заяві доводи, заслухавши учасників процесу, дійшов висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає за таких підстав.
Повноваження прокурора визначені Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру», Кримінальним процесуальним законодавством (серед іншого ст.ст. 36, 37 КПК України), іншими законами та нормативними актами.
Відповідно до наданих Методичних рекомендацій від 25.11.2024 Запорізьким апеляційним судом звертається увага, що відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 10.10.2024 у справі № 735/849/18, перевіряючи аргументи сторони захисту щодо здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні належними прокурорами, Верховний Суд у цій постанові зазначив, що згідно зі ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальним інтересів суспільства та держави. Прокурори в Україні діють з єдиним статусом та визначеними повноваженнями. Закон України «Про прокуратуру» та КПК України не встановлюють обмежень для виконання завдань функцій органів прокуратури в залежності від найменування органу прокуратури та його спеціалізації. Відтак колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 10.10.2024 у справі № 735/849/18 погодилась з позицією у вироку апеляційного суду про те, що здійснення процесуального керівництва у цьому кримінальному провадженні військовою прокуратурою не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що з приводу особливостей організації діяльності спеціалізованих прокуратур у сфері оборони діє Наказ Генерального Прокурора від 17.05.2023 за № 130, згідно з п.п. 4, 4.1 якого наказано відповідним прокурорам та прокуратурам:
4. Організовувати та здійснювати процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення, досудове розслідування в яких проводиться слідчими та дізнавачами органів досудового розслідування (крім детективів Національного антикорупційного бюро України):
4.1. Спеціалізованим прокуратурам у сфері оборони (на правах обласних та окружних прокуратур):
- проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення);
- вчинені військовослужбовцями; військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, добровольцями добровольчих формувань територіальних громад;
- вчинені під час виконання службових обов`язків працівниками військових частин, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , Збройних Сил України, інших військових формувань, оборонно-промислового комплексу України та органів державної влади, які комплектуються (формуються) військовослужбовцями;
- вчинені на території розташування військових частин, установ, організацій ІНФОРМАЦІЯ_2 , Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, ІНФОРМАЦІЯ_7 та підприємств оборонно-промислового комплексу України;
- у сфері службової діяльності та проти власності, об`єктом посягання яких є військове майно та (або) кошти для потреб оборони, у тому числі для військових адміністрацій з питань здійснення заходів правового режиму воєнного стану;
- інші кримінальні правопорушення в порядку, визначеному КПК України.
Враховуючи, що інших доказів щодо наявності підстав, передбачених ст. 77 КПК України в судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов висновку, що дана заява про відвід до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст. 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Вступну та резолютивну частини ухвали постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 17 грудня 2024 року.

Повний текст ухвали виготовлений 20 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1