Справа № 204/863/25
Провадження №1-в/204/158/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_5 , представника установи ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

23 січня 2025 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що 19 липня 2005 року Апеляційним судом Дніпропетровської області у справі № 1-48/05 було ухвалено вирок про визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України, та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2005 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без змін. На 20 січня 2025 року він відбув 21 рік 11 місяців позбавлення волі. Таким чином, оскільки він відбув термін 21 рік 11 місяців, заміна довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді позбавлення волі на 15-20 років, воно вважається таким, яке неможливо відбути. За час відбування покарання він став на шлях виправлення. Постійно працює над власним виправленням і розвитком, а саме: закінчив 12 класів середньої загальної школи, прийняв водне хрещення, як Свідок Єгови від 2016 року, був неодноразово переведений у багатомісну камеру та має право на загальні суспільні заклади, в нього наявні позитивні характеристики від адміністрації установи виконання покарань, на постійній основі бачиться із родичами на побаченнях (в тому числі відкритого типу), постійно спілкується з рідними, які сприяють його соціальній реінтеграції після звільнення. Так, 06 листопада 2022 року набув чинності закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, щодо виконання рішень Європейського Суду з прав людини». Цим законом було внесено зміни до ст. 82 КК України. Так, передбачено що покарання у вигляді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання. Просив замінити його покарання у вигляді довічного покарання на покарання у вигляді позбавлення волі строком на три або вісім років, щоб сумарно строк відбування покарання становив 25-30 років.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав подане клопотання. Суду пояснив, що він сам собі не може надати характеристику, а тому йому нічого за себе сказати та охарактеризувати себе. Просив врахувати всі відомості, які його характеризують та були надані представником установи, а також врахувати ті, які містяться в матеріалах його особової справи. Наполягав на розгляді клопотання про заміну довічного покарання на 3 чи 5 років позбавлення волі, щоб його сумарне покарання становило 25 чи 30 років позбавлення волі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримала клопотання свого підзахисного. Просила звернути увагу на те, що засуджений позитивно характеризується, він у вчинених кримінальних правопорушеннях, за які йому було призначено покарання, розкаявся, жодних стягнень за період відбування покарання від установи він не має, не перебуває на профілактичних обліках, має позитивні наміри як на життя так й на подальшу свою діяльність.

В судовому засіданні представник установи ОСОБА_8 суду пояснив, що він добре характеризується в установі. Згідно висновку засуджений став на шлях виправлення і до нього дійсно можливе застосування ст. 82 КК України, однак в національному законодавстві є прогалина, а тому не вбачається юридичної можливості застосування до засудженого вказаної норми закону. У зв`язку із чим адміністрація установи не може клопотати про задоволення клопотання засудженого. Якщо б засуджений звернувся із клопотанням про заміну йому покарання на 15-20 років позбавлення волі, то установа б таке клопотання підтримала, однак на даний момент зважаючи на подане в даній редакції клопотання йде інша вимога засудженого. Якщо засуджений звернеться до адміністрації установи із клопотанням за ст. 82 КК України, то воно буде позитивно розглянуто адміністрацією установи.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 вважала, що наразі підстав для задоволення клопотання засудженого немає, оскільки відсутній механізм перерахування строку покарання відповідно до вказаного клопотання. В даному випадку задоволення клопотання засудженого є виключно правом суду, якщо розглядається в межах ст. 82 КК України, то клопотання не відповідає вимогам вказаної статті.

Розглянувши клопотання засудженого, заслухавши думку сторони захисту, представника установи, прокурора, дослідивши письмові докази, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року ОСОБА_5 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, п.п. 4, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 18 жовтня 2005 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року у частині засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України скасовано і справу у цій частині закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, в іншій частині вирок залишено без змін.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року набрав законної сили 18 жовтня 2005 року.

Початок строку відбування покарання 14 лютого 2003 року.

Станом на час звернення засудженого ОСОБА_5 із даним клопотанням до суду, засуджений відбув 22 роки 13 днів позбавлення волі, що дає можливість розгляду питання про заміну довічного позбавлення волі на більш м`яке у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Як вбачається із характеристики наданої т.в.о. начальника Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_9 відносно засудженого ОСОБА_5 , бере активну участь у програмах/заходах, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя та підтверджує це активними вчинками. Бере активну участь у програмах. Усвідомлює, що саме треба змінювати, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи. Позитивні плани на майбутнє є, активно їх впроваджує в своєму житті, має позитивні результати реалізації планів. Має плани на майбутнє, які намагається втілити у життя, приймає активну участь у виховних заходах.

Відповідно до вказаної характеристики, засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання мав шість стягнень, які були погашені за плином часу, заохочення були відсутні. З 2009 року стягнень не має.

Як вбачається із висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , останній із врахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення).

Згідно відомостей щодо проведення оцінки ризиків повторного вчинення правопорушення, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення є середнім.

Згідно вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2005 року майновий позов відсутній, виконавчі листи на засудженого ОСОБА_5 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» не надходили.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, а саме розділу 1, підпункту № 1.9 до засудженого ОСОБА_5 було застосовано зміну умов тримання шляхом переведення його із приміщення камерного типу до багатомісного приміщення камерного типу.

Згідно висновку щодо ступеня безпеки виправлення засуджений ОСОБА_5 отримав 67 балів, а, отже, став на шлях виправлення, та має бути представлений до заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений ОСОБА_5 виконав повністю заходи індивідуальної програми, у нього не було виявлено потреби у плануванні нових завдань впливу на криміногенну потребу та у доповненні/плануванні інших заходів (актуальним є забезпечити заходи щодо контролю за виконанням обов`язків, визначених законом). Наразі криміногенних факторів не має. В категорії «Робота»: висловлює готовність працювати, проте в УВП відсутні такі можливості для засудженого. До засудження працював неофіційно, має певні професійні навички, виказує бажання працювати в установі, проте відсутні такі можливості. В категорії «Освіта»: не володіє жодними професійними навичками, однак продовжує навчання, демонструє бажання отримати такі навички/кваліфікацію. Має повну середню освіту, спеціальності не має. В категорії «Житло»: ОСОБА_5 має змогу проживати у квартирі матері з якою проживав до засудження. В категорії «Стосунки у суспільстві»: є друзі, контакти (у тому числі з іншими засудженими). Мав коло спілкування з особами з антисоціальною поведінкою, однак наразі в колі спілкування таких осіб немає. В категорії «Стосунки з рідними та близькими (родиною): соціальні зв`язки підтримуються. Особа відновила стосунки з рідними та близькими. Наявні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов, отримує посилки, намагається зміцнити. Партнерки не має, дітей не має.

Кримінальним кодексом України визначено два види покарання у вигляді позбавлення волі позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Як вбачається із ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом ст. 82 КК України та роз`яснень, які зазначені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року, ставлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумління здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Як вбачається із п. 10 розділу ІІ «Методики визначення ступеня виправлення засудженого» від 19.01.2023 за №117/39173, після обговорення результатів інформації, наведеної у проєкті висновку, комісією підсумовується загальний бал розділів ІІ-VІ та визначається відповідний ступінь виправлення засудженого, а саме якщо бал становить «65» та вище, то засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання на підставі статей 81, 82 Кримінального кодексу України.

Таким чином, сукупність даних, які були надані колегії суддів, як такі, що характеризують засудженого ОСОБА_5 під час відбування ним призначеного вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2005 року покарання у вигляді довічного позбавлення волі, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, оскільки свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень за час відбування покарання визнав повністю, за останні більш ніж десять років, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за час відбування покарання отримав повну середню освіту, крім цього виявляє бажання бути працевлаштованим, однак із незалежних від нього обставин не може бути працевлаштованим в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», таким чином вказане свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 прагне досягнути виправлення та про наявність змін у свідомості останнього.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 в частині заміни покарання у вигляді довічного позбавлення воді на позбавлення волі на певний строк підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_5 в частині визначення строку покарання, а саме трьох або восьми років позбавлення волі, колегія суддів вважає, що в цій частині воно не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 82 КК України, а також враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, за які засуджений ОСОБА_5 , їх незворотні і непоправні наслідки та вважає, що доцільним замінити йому покарання на строк буде 17 років позбавлення волі, що у повній мірі буде кореспондуватися із вимогами ст.ст. 50, 65 КК України та не позбавляє засудженого права на подальше можливе зменшення призначеного йому покарання за умови забезпечення ним сумлінної поведінки та ставлення до праці, які можуть свідчити, що в особистості засудженого відбулись певні позитивні зміни, які вказують, що останній спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя та має відповідну мотивацію спрямовану на дотримання законів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ч. 5 ст. 82 КК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк задовольнити частково.

Замінити засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 18 жовтня 2005 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 187, п. 4, 6, 7, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі із конфіскацією майна, покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років.

Строк заміненого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі на строк 17 (сімнадцять) років обчислювати з 03 березня 2025 року.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення в Дніпровський апеляційний суд через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3