ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №489/7862/18
Провадження №1-кп/477/170/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі колегії:

головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

із секретарем судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , його захисника - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 (не з`явилася),

під час розгляду справи кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000015, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2019 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області, на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 19 березня 2019 року, надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні зазначених злочинів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 22 березня 2019 року було визначено склад суду, який буде розглядати справу, а саме: головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 - заволодіння чужим майном шляхом обману та ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 369 КК України - підбурюванні ОСОБА_8 до замаху на надання неправомірної вигоди - службовій особі, яка займає відповідальне становище (судді Заводського районного суду м. Миколаєва), за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Під час розгляду справи 24 грудня 2021 року захисник обвинуваченого заявив відвід колегії суддів з наступних підстав.

Ознайомившись 27 вересня 2021 року з матеріалами справи йому стало відомо, що в період лютого 2020 року - травня 2021 року головою Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 здійснювалося позапроцесуальне втручання в незалежність колегії суддів, яке полягало в тому, що голова апеляційного суду надсилав листи про необхідність повідомлення про стан розгляду справи, а також викликав до себе для надання методичних рекомендацій щодо розумних строків розгляду цієї справи.

Вважав, що такі листи свідчать про тиск на головуючого в справі та на суддів, які входять до складу колегії з розгляду цієї справи, для реалізації своєї зацікавленості у конкретному вирішенні справи: або визнати винуватим ОСОБА_10 , або виправдати його, а оскільки на час подання цієї заяви запрошення голови Миколаївського апеляційного суду припинилися, то, на його думку, виникають обґрунтовані сумніви в неупередженості головуючого у справі - судді ОСОБА_1 .

При цьому, відмітив і той факт, що колегія суддів не повідомила Вищу раду правосуддя та Генерального прокурора про втручання в здійснення правосуддя, не заявили собі самовідвід, а тому будь-яке рішення за наслідком розгляду справи буде поставлено під сумнів: у сторони захисту - у разі винесення виправдувального вироку, а стороною обвинувачення - у разі прийняття виправдувального вироку.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що не доведена неупередженість суддів.

Обвинувачений клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Потерпіла до суду жодного разу не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

В зв`язку з поданням заяви про відвід колегії у судовому засіданні було оголошено перерву до 09 лютого 2022 року для надання можливості суддям підготувати та надати пояснення по заяві відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КПК України, але за заявою обвинуваченого засідання було відкладено на 14 квітня 2022 року.

В той же час, в зв`язку з повномасштабним вторгненним збройних формувань російської федерації на територію України, і введенням воєнного стану в країні подальші численні засідання не змогли відбутися через почергові неодноразові неявки обвинуваченого, прокурора, а також мобілізацію до Збройних сил України захисника.

В засіданні 12 березня 2023 року, на якому був присутній прокурор та обвинувачений, останній, як і попередні рази, просив відкласти розгляд справи через поважну відсутність свого захисника, який був мобілізований до ЗСУ.

В той же час, колегія суддів, порадившись на місці, постановила здійснити розгляд заяви про відвід колегії суддів без участі захисника, оскільки на теперішній час адвокат ОСОБА_7 , який захищав права та інтереси обвинуваченого ОСОБА_6 , не здійснює свою професійну діяльність як адвокат, іншого захисника обвинувачений не запросив, а категорія справи, яка розглядається, не потребує обов`язкової участі захисника під час розгляду справи.

Головуючий у справі суддя ОСОБА_1 подав письмові пояснення щодо заяви захисника, вказавши, що був відсутній реальний неправомірний тиск на нього з боку голови Миколаївського апеляційного суду, оскільки довідок про рух кримінального провадження він йому не надавав, телефонні розмови як і особисті зустрічі з головою Миколаївського апеляційного суду не відбувалися.

Судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також надали усні пояснення про те, що реального тиску та дій, направлених на втручання в здійснення правосудді під час розгляду справи, не було. Крім цього суддею ОСОБА_2 зазначено, що ним, у межах компетенції голови суду, визначеної Законом України "Про судоустрій та статус суддів", Миколаївському апеляційному суду була повідомлена інформація, яка міститься в обліково-статистичній картці на вказане кримінальне провадження.

Суд, перевіривши заяву захисника та матеріали провадження, заслухавши думку учасників розгляду щодо неї та пояснення членів колегії, дійшов наступних висновків.

В ст. 75 КПК України виписані підстави, за яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема й за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України).

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Оскільки обставини, за яких адвокатом ОСОБА_7 був заявлений відвід колегії суддів, виникли під час розгляду справи, тому його заява підлягає розгляду.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Крім того, п. 1 ст. 61 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Визначення в Конвенції цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у суб`єктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в об`єктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

Під час провадження у справі та її вирішенні ні у кого не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Зі сталої судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) можна зробити виснокок, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) належить визначати окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції» (Morel v. France)); параграф 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії» (Luka v. Romania)), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (параграф 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland)); параграф 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Ки проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалеф проти Мальти» (Micallef v. Malta).

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з посиланням на свою усталену практику підкреслив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (параграф 49).

Стосовно об`єктивного критерію цей Суд зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (параграф 52).

Велика Палата Верховного суду, розглядаючи заяви про відвід (самовідвід) не раз зазначала, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно із законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді».

Згідно з тією ж усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею/суддями принципу неупередженості, необхідно мати інформацію про наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Не можуть бути підставою для відводу (самовідводу) суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід (самовідвід) має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу (самовідводу).

Розгляд по суті кримінального провадження відносно ОСОБА_6 здійснювався судом з вересня 2019 року відповідно до порядку дослідження доказів, узгодженого зі сторонами, та з врахуванням явки учасників на призначені засідання.

При цьому, під час розгляду справи в період з лютого 2020 року по вересень 2021 року на адресу суду надходили листи з Миколаївського апеляційного суду:

-12 лютого 2020 року на адресу голови Жовтневого районного суду ОСОБА_1 (головуючий в колегії суддів, якою здійснюється розгляд справи), надійшов запит №3/11-34/33/2020 від 11 лютого 2020 року, в якому голова Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 просить повідомити про стан розгляду к/п №0000015 (справа №489/7862/18) за обвинуваченням ОСОБА_6

-18 березня 2020 року на адресу голови Жовтневого районного суду ОСОБА_2 (член колегії суддів, якою здійснюється розгляд справи) надійшов запит №3/11-34/61/2020 від 16 березня 2020 року, в якому голова Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 зазначає, що 11 лютого 2020 року за вих. №3/11-34/33/2020 на адресу Жовтневого районного суду було направлено запит на інформацію, а саме про стан розгляду к/п №0000015 (справа №489/7862/18) за обвинуваченням ОСОБА_6 , та довідку про рух справи, але станом на 16 березня 2020 року відповідь не отримано. Голова апеляційного суду, посилаючись на вимоги ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначає, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів.

-16 квітня 2020 року суддя ОСОБА_1 скерував доповідну записку голові Жовтневого районного суду ОСОБА_2 , в якій зазначив, що вважає за необхідне повідомити, що подібні листи (листи голови апеляційного суду) без посилання на закон, на підставі якого така інформація повинна бути надана, не можуть вважатися правомірними, оскільки інформація про рух провадження, це фактично інформація про те, на які дати були призначені засідання, що відбулося на засіданнях, що може розцінюватися як здійснення неправомірного контролю за правосуддям з боку вищестоящої судової інстанції в справі, яка ще не завершена.

- 21 квітня 2020 року на адресу судді Жовтневого районного суду ОСОБА_1 надійшов лист голови Жовтневого районного суду ОСОБА_2 , в якому останній зазначає про не виконання суддею ОСОБА_1 вимог, зазначених в листах голови Миколаївського апеляційного суду.

- 28 квітня 2020 року суддя Жовтневого районного суду ОСОБА_1 за вихідним №489/7862/18/4072/2020 надіслав голові Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 листа, в якому вказав, що рух справи та інформація про призначені судові засідання є відкритою інформацією і її можливо дізнатися із сайту суду.

- 20 квітня 2021 року за вихідним №3/11-34/155/2021 на адресу судді Жовтневого районного суду ОСОБА_1 надійшов лист голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 , яким останній запрошує суддю ОСОБА_1 прибути до апеляційного суду 05 травня 2021 року для надання йому методичної допомоги щодо виконання вимог кримінального процесуального законодавства про розумні строки судового розгляду справи.

- 24 травня 2021 року за вихідним №6-9/89/2021 від 21 травня 2021 року на адресу судді Жовтневого районного суду ОСОБА_1 надійшов лист голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 , яким останній запрошує суддю ОСОБА_1 прибути до апеляційного суду 26 травня 2021 року для надання йому методичної допомоги щодо виконання вимог кримінального процесуального законодавства про розумні строки судового розгляду справи.

- 29 липня 2021 року за вихідним №6-9/181/2021 від 29 липня 2021 року на адресу судді Жовтневого районного суду ОСОБА_1 надійшов лист голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 , яким останній повідомляє, що на попередні запрошення він не з`явився, тому він вчергове запрошує суддю ОСОБА_1 прибути до апеляційного суду 09 серпня 2021 року для надання йому методичної допомоги щодо виконання вимог кримінального процесуального законодавства про розумні строки судового розгляду справи з представленням матеріалів провадження.

- 17 серпня 2021 року за вихідним №6-9/201/2021 від 11 серпня 2021 року на адресу судді Жовтневого районного суду ОСОБА_1 та голови Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшов лист голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 , яким останній повідомляє, що на попередні запрошення суддя ОСОБА_1 не з`явився, тому він запрошує голову районного суду та суддю ОСОБА_1 прибути до апеляційного суду 20 серпня 2021 року о 13:00 для надання йому методичної допомоги щодо виконання вимог кримінального процесуального законодавства про розумні строки судового розгляду справи з представленням матеріалів провадження.

- 20 серпня 2021 року листом від 20 серпня 2021 року суддя ОСОБА_1 повідомив голову Миколаївського апеляційного суду про неможливість явки в зв`язку з процесуальною зайнятістю в роботі зі складання тексту повних рішень у розглянутих справах.

- 10 вересня 2021 року листом від 10 вересня 2021 року за вих. № 6-9/237/2021 року на адресу судді Жовтневого районного суду ОСОБА_1 надійшов лист голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 , яким останній вчергове запрошує суддю ОСОБА_1 прибути до апеляційного суду в межах вересня 2021 року для надання йому методичної допомоги щодо виконання вимог кримінального процесуального законодавства про розумні строки судового розгляду справи.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід колегія суддів зазначає, що реальних даних або доказів дійсного впливу на суддів з боку голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_11 під час розгляду цієї справи не надано. Тобто відсутні дійсні факти, що він особисто в розмовах, в тому числі й по телефону, надавав незаконні вказівки та роз`яснення суддям яким чином потрібно розглядати дану справу.

За наявності таких фактів судді зобов`язані були повідомити про незаконне втручання у здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Державного бюро розслідування, але таких фактів не встановлено.

Як надали пояснення члени колегії, то реальних дій з боку голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 , які б свідчили про тиск на них та неправомірне втручання у здійснення правосуддя під час розгляду справи відносно ОСОБА_6 , не було.

В той же час, із зазначених листів голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_9 вбачається його можлива зацікавленість в розгляді саме цієї справи. Який ухил має така зацікавленість достовірно не відомо, оскільки головуючий ОСОБА_1 з ним не зустрічався та не спілкувався.

Проте, важливим фактором у вирішенні питання про наявність підстав для відводу чи самовідводу суддям є не тільки реальність правомірних обставин, що викликають сумнів в їх неупередженості та об`єктивності, а й зовнішня впевненість у стороннього спостерігача про реальну можливість існування таких підстав.

З огляду на текст і характер листів голови Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_11 у стороннього спостерігача може скластися стійке враження, що він особисто, чи як посадова особа, заінтересований у певному розгляді справи. Тому в учасників розгляду може викликати обґрунтований сумнів в неупередженості та об`єктивності колегії суддів під час розгляду цієї справи. При цьому такий сумнів, в залежності від наслідків розгляду, може бути протилежним у кожної зі сторін: у разі обвинувального вироку - у сторони захисту, у разі виправдувального - у сторони обвинувачення та потерпілої.

При цьому, суд враховує, що хоча ОСОБА_9 на теперішній час і не працює головою Миколаївського апеляційного суду (звільнений у відставку), проте це не знімає сумніву у стороннього спостерігача про можливий тиск та спробу втручання у здійснення правосуддя в розгляд цієї справи, який міг бути здійснений з його боку з особистої зацікавленості. До того ж з 2023 року він займає посаду начальника Територіального управління Державної судової адміністрації Херсонської області, тобто працює в системі органів із забезпечення суддів та судів, що не виключає можливої впевненості в учасників розгляду про подальшу його заінтересованість в певних наслідках розгляду справи та продовження існування можливого тиску та судді та втручання у здійснення ними правосуддя.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви захисника про відвід колегії суддів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву захисника ОСОБА_7 про відвід колегії суду - задовольнити.

Відвести колегію суддів у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 369 КК України.

Кримінальне провадження передати до канцелярії суду для визначення іншого складу згідно положень ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В засіданні було проголошено резолютивну частину ухвали, її повний текст складено на 14 березня 2024 року для оголошення о 15:00.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3