Справа №345/6531/24
Провадження № 1-кс/345/979/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2025 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на протиправні дій працівників Калуської окружної прокуратури,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22.11.2024 звернувся до слідчого судді із скаргою про бездіяльність та про визнання протиправних дій працівників Калуської окружної прокуратури в якій просить суд визнати протиправні дії та залучити ДБР для проведення перевірки. Скаржник стверджує, що працівниками прокуратури неналежно проводилося досудове розслідування кримінальних проваджень, не встановлено винних осіб та не змінено правової кваліфікації кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000475.

У судовому засіданні ОСОБА_3 доводи скарги підтримав, просив її задоволити.

Прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд скарги ОСОБА_3 щодо визнання протиправними дій та бездіяльності прокурора ОСОБА_4 проводити без його участі. У задоволенні клопотання просить відмовити з підстав викладених у письмовому клопотанні (а.с.59-61).

Суд, заслухавши доводи скаржника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Нормами ст.ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України встановлено засади верховенства права - що надає можливість безпосередньо, на підставі Конституції, негайно оскаржувати будь-які дії чи бездіяльність посадових осіб до суду, без жодних умов і обмежень.

Згідно ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу до будь-яких засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 травня 2001 року №6-рп/2001 зазначив, що права на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина. У п. 3.2 рішення Конституційного Суду України 30 червня 2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що до повноважень судів загальної юрисдикції відноситься судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів в період проведення дізнання та досудового слідства.

Відповідно до статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення,дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які, зокрема, полягають у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно ч.2 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається із матеріалів скарги та доводів скаржника, останній не погоджується із тим, що працівниками прокуратури не проводиться належне досудове розслідування кримінальних проваджень, зокрема, не беруться до уваги його скарги та клопотання.

Однак, з письмових пояснень наданих прокурором Калуської окружної прокуратури вбачається, що сектором дізнання Калуського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000475 від 28.02.2013 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій спрямованих на проведення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин кримінального правопорушення, однак не встановлено беззаперечних прямих доказів, що вказують на факт вчинення кримінального правопорушення конкретною особою та жодній особі повідомлення про підозру не здійснювалось, а з часу вчинення кримінального правопорушення (06.08.2003) минуло понад 5 років.

За результатами досудового розслідування ухвалою Калуського міськрайонного суду від 11.08.2021 (справа № 345/1829/21) вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Івано-Франківським апеляційним судом та Верховним судом зазначену ухвалу Калуського міськрайонного суду залишено без змін.

Окрім того, СВ Калуського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000196 від 05.07.2021 за ч. 1 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій спрямованих на проведення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин кримінального правопорушення, однак не встановлено беззаперечних прямих доказів, що вказують на факт вчинення кримінального правопорушення конкретною особою та жодній особі повідомлення про підозру не здійснювалось, а з часу вчинення кримінального правопорушення (06.08.2003) минуло понад 5 років.

За результатами досудового розслідування ухвалою Калуського міськрайонного суду від 30.01.2023 вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 3-1 ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Івано-Франківським апеляційним судом зазначену ухвалу Калуського міськрайонного суду залишено без змін.

Окрім того, слідчим відділенням Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилось досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000295 від 25.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 272, ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 384 КК України.

За результатами досудового розслідування слідчим СВ Калуського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 21.12.2024 прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Окрім того, викладені заявником у вищезазначених кримінальних провадженнях, уже були предметом судового розгляду.

Зокрема вироком Калуського міськрайонного суду від 19 квітня 2005 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 271 КК України до штрафу 800 грн. за фактом того, що ОСОБА_6 будучи службовою особою підприємства порушив вимоги законодавства про охорону праці що спричинило потерпілому ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказана подія мала місце 06.08.2003 на заводі ВАТ «Калуський завод будівельних машин». Згідно постанови Калуського міськрайонного суду від 02.12.2013 виправлено описку у вироку Калуського міськрайонного суду від 19.04.2005, а саме зазначення дати нещасного випадку. Згідно ухвали Апеляційного суду від 05.06.2014 вказану постанову залишено без змін.

Окрім того, в ході розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_6 за основу обвинувачення взято акт розслідування причин нещасного випадку, який, як стверджує потерпілий ОСОБА_3 , не відповідає обставинам правопорушення та це вплинуло на заниження ступеня втрати непрацездатності. Водночас, вирок набрав законної сили та особа понесла покарання.

Подія, що мала місце 06.08.2003 на заводі ВАТ «Калуський завод будівельних машин» уже була предметом досудового слідства та за результатами досудового слідства до суду було скеровано обвинувальний висновок відносно ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України та особу було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Вказані кримінальні провадження стосуються одних і тих самих подій, які були предметом досудового розслідування.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положеннями ст. 83 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

З приводу тверджень скаржника ОСОБА_3 щодо не змінення правової кваліфікації кримінального правопорушення слідчим суддею встановлено, що прокурором Калуської місцевої прокуратури було розглянуто клопотання ОСОБА_3 щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000475 та за результатами розгляду вказаного клопотання винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Отже, клопотання ОСОБА_3 щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення не залишилося без належного процесуального реагування.

У зв`язку із наведеним, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній справі відсутнє конкретно оскаржуване рішення, тобто, предмет розгляду скарги та скаржником не конкретизовано у чому саме полягає бездіяльність органів прокуратури та інших посадових осіб, а тому скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу скаржника на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 37 КПК України, якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Також, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування.

Із наведеного вбачається, що у випадку неналежного проведення досудового розслідування, скаржник вправі звернутися із відповідною скаргою до керівника Калуської окружної прокуратури чи/або начальника СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Так, щодо вимоги ОСОБА_3 про залучення ДБР для проведення перевірки дії посадових осіб прокуратури, то слідчий суддя зазначає, що чинний кримінальний процесуальний закон не урегульовує питання постановлення такого виду судових рішень, як залучення ДБР для здійснення перевірки.

Тому підстави для задоволення в цій частині скарги відсутні.

Щодо тверджень заявника у неповноцінному виконанні ухвал та невнесення за ухвалами суду, матеріалами справи встановлено, що Калуським міськрайонним судом ухвали суду було скеровано для виконання до Калуського РВП ГУНП в області, за результатами яких зареєстровано вищезгадані кримінальні провадження.

Щодо вимоги ОСОБА_3 «повернути» розслідування кримінального провадження № 0000475 від 28.02.2013 та «послідуючі» кримінальні провадження, слідчий суддя звертає увагу скаржника на наступне.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачений конкретний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Водночас, у вказаній статті відсутній пункт щодо поновлення та проведення нового досудового розслідування у закритому кримінальному провадженні, а тому не може бути предметом розгляду вказаної скарги.

Частиною 3 ст.307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.220,303-307,309,372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на протиправні дій працівників Калуської окружної прокуратури відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Повний текст ухвали оголошено 20.01.2025 о 11.45 год.