Справа № 344/5662/25
Провадження № 1-кс/344/2640/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного 16 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000455 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч.ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

01 квітня 2025 року старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області підполковник поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вказаним клопотанням.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 01 квітня 2025 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

Доводи клопотання.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000455 від 16 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 317, ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Проведеним розслідуванням здобуто докази про те, в листопаді 2023 року

ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення вирішив зайнятись на території Івано-Франківської області незаконним виготовленням та збутом психотропної речовини - амфетаміну, яка згідно ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та таблиці ІІ списку 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено.

З цією метою ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 організував та утримував місце для незаконного виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін.

Зокрема ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 упродовж листопада 2023 року квітня 2024 року, маючи у користуванні гараж № НОМЕР_1 у ГБК масив №1, що в м. Калуш, по вул. Юрія Литвина, пристосував вказане приміщення для тривалого використання з метою виготовлення психотропної речовини, облаштувавши та розмістивши у ньому відповідне обладнання, зберігав у ньому придбану за невстановлених обставин та виготовлену психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін та прекурсори, які використовував для виготовлення зазначеної речовини, з метою подальшого збуту.

Окрім цього, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за невстановлених розслідуванням обставин, у невстановлений час та у невстановленому місці, придбав не менше ніж 357 грам прекурсору фенілнітропропену та 50 мл прекурсору ацетону, з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини амфетаміну, які упродовж лютого 2024 року незаконно зберігав в гаражі № НОМЕР_1 у ГБК масив №1, що в м. Калуш, по вул. Юрія Литвина.

У подальшому, вказані прекурсори ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перевіз у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав з метою їх використання для виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 у квітні 2024 року, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , з метою виготовлення психотропної речовини амфетаміну, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, за невстановлених обставин, у невстановлений час та у невстановленому місці, придбав не менше ніж 89 грам прекурсору фенілнітропропену, який перевіз та зберігав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Таблиці № IV «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, фенілнітропропен вагою 20г і більше, є особливо великими розмірами.

Також ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , за невстановлених обставин, у невстановлений час та у невстановленому місці, у квітні 2024 року придбав та перевіз на берег річки Лімниця, що поблизу с. Вістова Калуського району, географічне розташування за координатами 49.0186360, 24.4342834, не менше ніж 10 грам прекурсору фенілнітропропену та 80 мл прекурсору ацетону, які там зберігав упродовж травня 2024 року з метою використання для подальшого виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну.

Згідно Таблиці № IV «Великі та особливо великі розміри прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000, фенілнітропропен вагою від 2 до 20 г є великими розмірами.

Разом з цим ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , за невстановлених розслідуванням обставин, у невстановлений час та у невстановленому місці, незаконно придбав та упродовж листопада грудня 2023 року зберігав, з метою подальшого збуту, у спеціально обладнаному для цього місці, неподалік гаража № Є-12 у ГБК масив №1, що в м. Калуш, по вул. Юрія Литвина, не менше ніж 211 грам психотропної речовину, обіг якої обмежено амфетаміну.

Згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, амфетамін вагою понад 15 грам є особливо великими розмірами.

Також упродовж лютого березня 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 , у ГБК масив № 1, в м. Калуш, по вул. Юрія Литвина, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , по відомій йому технології, використовуючи попередньо придбані ним прекурсори, виготовив не менше ніж 5 грам психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, та зберігав її з метою подальшого збуту.

У подальшому ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перевіз попередньо виготовлену ним психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін у квартиру АДРЕСА_2 , де зберігав її з метою подальшого незаконного збуту.

У квітні 2024 року, не припиняючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 , у ГБК масив № 1, в АДРЕСА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , використовуючи попередньо придбані прекурсори, по відомій йому технології, виготовив, з метою подальшого збуту, не менше ніж 11 грам психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін, яку незаконно зберігав у квартирі по АДРЕСА_1 .

Згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, амфетамін вагою понад від 1,5 до 15 грам є великими розмірами.

Також ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , у період з 17 по 18 березня 2024 року, використовуючи попередньо придбані прекурсори, по відомій йому технології, перебуваючи у гаражі № НОМЕР_1 , у ГБК масив № 1, в АДРЕСА_3 , виготовив, з метою подальшого збуту не менше ніж 72 грам психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін.

Не менше ніж 65,4 грам виготовленої психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетамін ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 перевіз та зберігав, з метою подальшого збуту, в квартирі по АДРЕСА_1 . Не менше ніж 6 грам, залишив на зберіганні, з метою подальшого збуду, в спеціально приготовленому місці біля гаражу № Є-12, ГБК масив №1, в АДРЕСА_3 .

Згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, амфетамін вагою понад 15 грам є особливо великими розмірами.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_5 в квітні 2024 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільну небезпеку, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , на березі р. Лімниця поблизу с. Вістова, Калуського району, за координатами 49.0186360,24.4342834, використовуючи попередньо придбані прекурсори, по відомій йому технології, виготовив та зберігав, з метою подальшого незаконного збуту, не менше ніж 224 грам психотропної речовини, обіг якого обмежено амфетамін, який у подальшому перевіз у квартиру по АДРЕСА_1 .

Згідно Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, амфетамін вагою понад 15 грам є особливо великими розмірами.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_4 , громадянин України, українець, непрацюючий, неодружений, раніше судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, які, відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень

ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках судово-хімічних експертиз в та сукупністю інших матеріалів кримінального провадження.

У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених

у пунктах 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик є реальним, оскільки ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки, ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

-вчинити інше кримінальне правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Окрім того, у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 001417 щодо ОСОБА_5 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України. Вказане свідчить, що останній на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти нові злочини. ОСОБА_5 офіційно не працює, джерело його існування невідоме, на даний час підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому з метою отримання прибутку останній, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави як альтернативного запобіжного заходу строком на 60 днів.Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, пояснив, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні свою вину не визнав, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пояснив, що протягом двох років він завжди виконував належним чином обов`язки, ніколи не ухилявся від явки до суду.

У судовому засіданні захисник підтримав думку підозрюваного та пояснив, що підозра є необґрунтованою, ризики нічим не підтверджені. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, але у разі, якщо суд прийде до переконання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то визначити розмір застави.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначено у частині першій статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема відомостями, які містяться у протоколах проведення негласних слідчих (розшукових) дій, висновках судово-хімічних експертиз в та сукупністю інших матеріалів кримінального провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Щодо наявності ризиків.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів

досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконно впливати на інших підозрюваних

у цьому кримінальному провадженні.

Даний ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 відомі повні анкетні дані інших підозрюваних, всі вони були об`єднані спільним злочинним умислом, тому останній шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування.Оцінюючи можливість впливу на інших підозрюваних, слідчий суддя також виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є підозрюваними у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на підозрюваних з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, оцінюючи наявність даного ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Окрім того, у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №001417 щодо ОСОБА_5 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України. Вказане свідчить, що останній на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти нові злочини. ОСОБА_5 офіційно не працює, джерело його існування невідоме, на даний час підозрюється у вчиненні корисливого злочину, а тому з метою отримання прибутку останній, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини.

Кримінальні правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором, доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

При цьому застосування інших м`якіших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного джерел доходів, достатніх для внесення застави, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього. Також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У той же час обставини, що зазначені захисником підозрюваного, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, а також пом`якшують покарання, проте не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного, виходячи з конкретних обставин справи.

Отож доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Також слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні або зменшились.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно пункту 5 частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Слідчий суддя при вирішенні питання про визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави враховує в сукупності всі наявні обставини даного кримінального провадження, характер інкримінованих злочинів та їх тяжкість, те, що інкриміновані кримінальні правопорушення посягають на встановлений правовий режим обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а відтак не зважає лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення та констатує, що інших обставин, які б давали підстави для обрання м`якішого запобіжного заходу підозрюваному або які б не виправдовували таке подальше тримання підозрюваного під вартою стороною захисту не наведено і слідчим суддею в процесі судового розгляду не встановлено.

Жодних даних, які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчому судді не надано, тобто даних, які б спростовували особливості інкримінованих йому правопорушень.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.

За змістом частини другої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином, строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту взяття під варту, а саме з 01 квітня 2025 року.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що існують, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання підлягає задоволенню і слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 травня 2025 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 травня 2025 року включно.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.

Тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 30 травня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04 квітня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1