Номер провадження № 1-кп/756/829/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 09.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000734, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 14.06.2023 вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.06.2023 за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття порання з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на придбання та зберігання вогнепальної зброї та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці знайшов бездимний одноосновний порох, обріз гвинтівки «ТОЗ-8М» калібру .22LR, пістолет-кулемет конструкції Шпагіна «ППШ» калібру 7,62 мм, самозарядний пістолет моделі «ТТ» калібру 7,62 мм та два корпуси гранати Ф-1, тим самим незаконно придбав та розпочав зберігати вогнепальну зброю та вибухові речовини за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

14.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за вказаною адресою, в ході якого виявлено та вилучено: бездимний одноосновний порох, обріз гвинтівки «ТОЗ-8М» калібру .22LR, пістолет-кулемет конструкції Шпагіна «ППШ» калібру 7,62 мм, самозарядний пістолет моделі «ТТ» калібру 7,62 мм та два корпуси гранати Ф-1.

В ході досудового розслідування встановлено, що вилучена під час обшуку у ОСОБА_4 речовина є вибуховою речовиною метальної дії - нітроцелюлозним (бездимним) одноосновним порохом, що здатний до хімічного перетворення шляхом швидкого згорання з ефектом вибуху при знаходженні його в замкнутому просторі. Вилучена під час вказаного обшуку зброя є: нестандартною нарізною вогнепальною зброєю - обрізом гвинтівки «ТОЗ-8М» калібру .22LR, виготовлена промисловим способом (СРСР) з подальшим саморобним внесенням змін у її конструкцію шляхом скорочення довжини ствола та встановлення саморобної ложі із пістолетним руків`ям; вогнепальною зброєю, пістолетом-кулеметом конструкції «ППШ», калібру 7,62 мм (під патрон 7,62х25ТТ), що виготовлений промисловим способом, із внесеними саморобними змінами в конструкцію ствола, у вигляді 2 наскрізних отворів; пістолет є бойовою нарізною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом «ТТ», калібром 7,62 мм; два корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини - тротил, які останній придбав, зберігав без передбаченого законом дозволу.

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, придбання та зберігання вогнепальної зброї та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що був зареєстрований на сайті, на якому купляв та продавав різні деталі до зброї. Час та дату придбання зброї, що перелічена в обвинувальному акті, він не пам`ятає. Про те, що ця зброя придатна до стрільби, він не знав, оскільки вона часів першої та другої світових війн. В березні 2023 додому приїхали працівники полії, провели обшук, під час якого виявили зброю, яку він зберігав у себе за місцем проживання без відповідного дозволу. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, просить надати шанс виправитися.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням вимог ст. 70 ч.1,4 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.06.2023, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбуття з випробуванням строком на 2 роки. Вирішити питання щодо речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК та стягнути з обвинуваченого витрати за залучення експертів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не дослідувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, на думку суду, відсутні.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, офіційно не працевлаштований, інвалід 2-ї групи, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Указані обставини, на думку суду, не дають підстави для призначення обвинуваченому покарання в порядку ст. 69 КК України, однак є підставами для призначення покарання в порядку ст. 69-1 КК України, ураховуючи визнання винуватості, а також обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставини, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладених обставин суд уважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше був засуджений, злочин за цим вироком учинив до постановлення попереднього вироку, а отже покарання слід призначити відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинання більш суворим покаранням - у вигляді 4 років позбавлення волі, призначеним даним вироком, менш суворого - у вигляді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.06.2023, остаточно призначивши покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнивши від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченої та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав відповідно до ст. 377 КПК України для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/121-23/6265-ФХВР від 30.03.2023 у сумі 1510 грн 24 коп., експертизи № СЕ-19/121-23/5532-БЛ від 05.06.2023 у сумі 1434 грн 00 коп., експертизи № СЕ-19/121-23/5536-БЛ від 02.06.2023 у сумі 1434 грн 00 коп., № СЕ-19/121-23/5538-БЛ від 02.06.2023 у сумі 1912 грн 00 коп.,відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави.

Питання речових доказів підлягає вирішенню, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме, враховуючи рік випуску зброї, її стан та комплектацію, суд вважає її такою, що підлягає знищенню.

Керуючись статтями 7, 96-1, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 14.06.2023, більш суворим покаранням в виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, призначеного цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи № № СЕ-19/121-23/6265-ФХВР від 30.03.2023 у сумі 1510 грн 24 коп., експертизи № СЕ-19/121-23/5532-БЛ від 05.06.2023 у сумі 1434 грн 00 коп., експертизи № СЕ-19/121-23/5536-БЛ від 02.06.2023 у сумі 1434 грн 00 коп., № СЕ-19/121-23/5538-БЛ від 02.06.2023 у сумі 1912 грн 00 коп. - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: порох, обріз гвинтівки «ТОЗ-8М» калібру .22LR, пістолет-кулемет конструкції Шпагіна «ППШ» калібру 7,62 мм, самозарядний пістолет моделі «ТТ» калібру 7,62 мм та два корпуси гранати Ф-1, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речові доказів ГУ НП у м. Києві, знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1