ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/4885/24

26 березня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жалин, Костопільського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня 3 курсу ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж НУВГП», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

представника ювінальної поліції ОСОБА_9 ,

представника Служби у справах дітей ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2024 року близько 23 год. 40 хв., неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «А», керуючи технічно справним мотоциклом GEON PN-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Шевченка у с. Яполоть, Рівненського району Рівненської області, зі сторони с. Малий Стидин, Рівненського району Рівненської області, в напрямку до с. Збуж, Рівненського району Рівненської області, на відрізку дороги, що між господарствами №73 та №75, в порушення вимог пунктів 2.1а, 13.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, та не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого, допустив зіткнення керованого ним мотоцикла GEON PN-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з мотоциклом HONDA СВ 500, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухаючись попереду, в попутному напрямку, знизив швидкість руху, та на якому в якості пасажира перебувала неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пасажир мотоцикла HONDA СВ 500, реєстраційний номер НОМЕР_2 , неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: "забійної" вогнищевої внутрішньомозкової гематоми лобної частки зліва, перелом- склепіння черепа, перелом основи черепа, травматичний субдуральний крововилив тім`яної ділянки (пара сагітальний), вогнищевий забій головного мозку лобної, скроневої та тім`яної часток, рана волосистої частини голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення неповнолітнім ОСОБА_3 вимог пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, які вимагають від водія залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу, знаходиться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Тобто, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив всі обставини, вказані в обвинувальному акті, за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення, у вчиненому щиро розкаювався, просив суворо не карати.

Показання неповнолітнього ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають, обвинуваченим повністю відшкодовано завдану шкоду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.

Суд, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України правильна, оскільки ОСОБА_3 скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тобто при обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, та добровільне відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальне правопорушення, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є студентом ВСП «Рівненський технічний фаховий коледж НУВГП», за місцем проживання та навчання характеризується виключно з позитивної сторони.

Відповідно до досудової доповіді, складеної на ОСОБА_3 органом пробації, ймовірність скоєння повторного кримінального правопорушення є низькою, рівень небезпеки його для суспільства також є низьким, тому виправлення ОСОБА_3 можливе без обмеження або позбавлення волі.

Визначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини та наслідки його вчинення, особу обвинуваченого, характеризуючі його дані, досудову доповідь та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою вину у вчиненому, його особисте ставлення до вчиненого, та обставини, що пом`якшують покарання, і за міркуванням суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_5 , відсутність умислу у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, позицію потерпілої та її законного представника, які просили обвинувачену суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, та вважає можливим застосувати ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.286 ч.2 КК України у виді штрафу з врахуванням, що обвинувачений ОСОБА_3 має самостійний доход у виді степендії, та вимог ст.99 КК України, відповідно до якої розмір штрафу встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи обставини вчинення злочину, а саме керування транспортним засобом не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, суд застосовує до обвинуваченого додаткове покарання, а саме позбавлення права керувати транспортними засобами строком один рік.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов в межах кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не пред`являвся.

У даному кримінальному провадженні було проведено ряд судових експертиз, витрати на залучення експертів становлять:

за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю: 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» (висновок експерта №СЕ-19/118-24/7066-ІТ від 19.07.2024) - 3 029,12 грн.;

за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за ь спеціальністю: 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів»(висновок експерта №СЕ-19/118-24/7064-ІТ від 18.07.2024) - 3 029,12 грн.;

за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю: 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» (висновок експерта №СЕ-19/118-24/7065-ІТ від 23.07.2024) - 3 786,40 грн.;

за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю: 10.1 «Дослідження обставин 4 та механізму дорожньо- транспортної пригоди» (висновок експерта №СЕ-19/118-24/13929-ІТ від 10.12.2024) - 3 979, 5 0 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати, що пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні в загальній сумі 13824,14 горн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави .

Судом також встановлено, що ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 14.06.2024 року накладено арешт на мотоцикл GEON PN-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мотоцикл HONDA СВ 500, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Враховуючи приписи ст.174 КПК України, оскільки у застосуванні арешту вказаного майна відпала потреба, його належить скасувати.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, 69, ч.2 ст. 286 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання з застосування ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500, 00 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальній сумі 13824, 14 грн покласти на обвинувачену ОСОБА_3 та стягнути в дохід держави.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 14.06.2024 року на мотоцикл GEON PN-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мотоцикл HONDA СВ 500, реєстраційний номер НОМЕР_2 - скасувати.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

-мотоцикл GEON PN-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у фактичного володільця ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_2 - вважати повернутим за належністю;

-мотоцикл HONDA СВ 500, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_12 , жителя АДРЕСА_3 - вважати повернутим за належністю;

-осип уламків транспортних засобів, що упаковано за підписами понятих в спеціальний пакет «Національна поліція України Слідче управління» PSP 2014586 та знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1