Справа №463/2504/25
Провадження №1-кс/463/3047/25
УХВАЛА

про відсторонення від посади

28 березня 2025 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотанняслідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0000237 від 20.11.2024 про відсторонення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, від посади командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28 - ч. 5 ст. 426-1 КК України,

встановила:

слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, звернувся з клопотанням про відсторонення від посади ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч. 5 ст. 426-1 КК України у кримінальному провадженні № 0000237 від 20.11.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 призначений на посаду заступника командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі ВЧ НОМЕР_1 НГУ) з озброєння начальника технічної частини, ОСОБА_9 призначений на посаду заступника командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ по роботі з особовим складом, ОСОБА_10 призначений на посаду командира автомобільної роти ВЧ НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_4 призначений на посаду командира роти бойового та матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 НГУ.

Вимоги ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівники Національної гвардії України є працівниками правоохоронних органів.

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, його дія поширюється, в тому числі, на військовослужбовців Національної гвардії України.

Відповідно до Примітки 1 статті 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , будучи військовими службовими особами, відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 58, 59, 66, 67, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їх гідності, додержуватися військової дисципліни, берегти державне майно, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички, бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів, за всебічне забезпечення військової частини.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України тощо.

Командир (начальник) зобов`язаний організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, ефективно використовувати матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази.

Командир в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання полком бойових завдань, за збереження пального та інших матеріальних засобів, за стан фінансового господарства, за всебічне забезпечення військової частини, а також зобов`язаний керувати фінансовою діяльністю полку, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.

Відповідно до ст.28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут), єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед Державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 32, 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.

Таким чином, заступник командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ з озброєння начальник технічної частини ОСОБА_8 , заступник командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ по роботі з особовим складом ОСОБА_9 , командир автомобільної роти ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_10 , та командир роти бойового та матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_4 являються начальниками за військовим званням та посадою для військовослужбовців ввірених їм підрозділів.

Відповідно до Положення про військові частини і підрозділи з охорони громадського порядку Національної гвардії України, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України від 16.06.2014 №567, командир військової частини має першого заступника та п`ять заступників, які відносяться до командування військової частини. Командир військової частини призначається за погодженням з Міністром внутрішніх справ України та звільняється з посади командувачем Національної гвардії України. Заступники командира військової частини призначаються і звільняються з посад командувачем Національної гвардії України. Керівництво підпорядкованими підрозділами командир військової частини здійснює особисто, через своїх заступників та управління військової частини (штаб, групу, службу).

Відповідно до вимог ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

На підставі ст.ст.110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості. Ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.

Більше того, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст.58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є єдиноначальниками і особисто відповідають перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреного їм підрозділу, за забезпечення охорони державної таємниці, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів, за всебічне забезпечення підрозділу, за додержання принципів соціальної справедливості, а також зобов`язані, серед іншого, бути ввічливими і справедливими у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, виявляти чуйність та бути уважними до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності.

Водночас, незважаючи на обізнаність із вищевказаними вимогами законодавства, будучи зобов`язаними до неухильного дотримання вищезазначених норм, ОСОБА_8 , будучи заступником командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ з озброєння начальником технічної частини, ОСОБА_9 , будучи заступником командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ по роботі з особовим складом, ОСОБА_10 , будучи командиром автомобільної роти ВЧ НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_4 , будучи командиром роти бойового та матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 НГУ, вчинили умисний злочин, а саме перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цим особам прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду, вчинених в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 військовослужбовців ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - зараховано до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 НГУ на всі види забезпечення, присвоєно військові звання та призначено на посади у вказаній військовій частині, де останні проходить військову службу по даний час.

В невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20.11.2024, у військових службових осіб ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , котрі в силу виконання службових обов`язків були обізнані з штатним розписом особового складу ввірених їм підрозділів ВЧ НОМЕР_1 НГУ, морально-психологічними настроями окремих військовослужбовців, пов`язаними з небажанням виконувати завдання та обов`язки, покладені на них під час проходженням військової служби, та наявністю в останніх навичок щодо ремонту цивільних транспортних засобів, виник злочинний умисел на видачу дозволів вищевказаним підпорядкованим їм військовослужбовцям перебувати поза межами місця дислокації ВЧ НОМЕР_1 НГУ, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , без будь-яких поважних на те причин, не виконувати при цьому обов`язки військової служби, проводити час на власний розсуд, в тому числі здійснювати ремонтні роботи на станціях технічного обслуговування транспортних засобів, розташованих на території Львівської області, виконуючи при цьому їх ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ) незаконні накази щодо ремонту приватних транспортних засобів та надання їм ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ) частини отриманого щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, незважаючи на обізнаність із вимогами наведених вище нормативно-правових актів, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , перебуваючи на території ВЧ НОМЕР_1 НГУ, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаними із порядком проходження військової служби, діючи умисно, знаючи, що самостійно поодинці реалізувати свій злочинний умисел та розроблений план вищевказаної злочинної діяльності вони не зможуть, діючи спільно, вчинили злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

У невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше 20.11.2024, підполковник ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з заступником командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ по роботі з особовим складом ОСОБА_9 , командиром автомобільної роти ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_10 , та командиром роти бойового та матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_4 , всупереч діючих вищевказаних вимог законодавчих актів України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, перевищуючи надані їм службові повноваження, у власних особистих цілях, як військові посадові особи, будучи начальниками для підлеглих військовослужбовців ввірених їм підрозділів ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , знаючи про існування між ними злочинної домовленості про невжиття належних заходів реагування у випадку виявлення одним з співучасників вчинення даного злочину відсутності вищевказаних військовослужбовців на території ВЧ НОМЕР_1 НГУ, прийняли рішення про надання їм ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ) дозволу перебувати у службовий час поза межами місця дислокації ВЧ НОМЕР_1 НГУ, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , без будь-яких поважних на те причин, не виконувати при цьому обов`язки військової служби, проводити час на власний розсуд, виконуючи при цьому їх ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ) незаконні накази щодо ремонту приватних транспортних засобів та надання їм ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 ) частини отриманого щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців.

Таким чином, у період часу з 24.11.2024 по 26.03.2025 військовослужбовці ВЧ НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , не виконуючи за вказівками та дозволу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 своїх безпосередніх обов`язків, пов`язаних з проходженням військової служби, отримували відповідне грошове забезпечення, що передбачене для військовослужбовців за їх посадами.

Зокрема, у період часу з 24.11.2024 по 26.03.2025 військовослужбовці ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у службовий час перебували поза межами розташування військової частини, службові обов`язки за посадами не виконували, натомість здійснювали ремонтні роботи приватних транспортних засобів на території станції технічного обслуговування транспортних засобів «BRS Station» за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, у період часу з 24.11.2024 по 26.03.2025 військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_21 у службовий час перебував поза межами розташування військової частини, службові обов`язки за посадою не виконував, натомість здійснював ремонтні роботи приватних транспортних засобів на території станції технічного обслуговування транспортних засобів «ТІR сервіс», що розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Також, у період часу з 24.11.2024 по 26.03.2025 військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_15 у службовий час перебував поза межами розташування військової частини, службові обов`язки за посадою не виконував, натомість здійснював ремонтні роботи приватних транспортних засобів на території станції технічного обслуговування транспортних засобів «ТІR», що розташована за адресою, АДРЕСА_5 .

Також, у період часу з 24.11.2024 по 26.03.2025 військовослужбовці ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_17 та ОСОБА_16 у службовий час перебували поза межами розташування військової частини, службові обов`язки за посадами не виконували та проводили час на власний розсуд.

Вищевказаними протиправними діями військових службових осіб ВЧ НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 заподіяно істотну шкоду у вигляді підриву авторитету держави, підрозділів Збройних Сил України, створення уявлення суспільства про вседозволеність та безкарність службових осіб вказаних підрозділів, неналежне здійснення покладених на них завдань, зокрема щодо захисту територіальної цілісності України, стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, тобто будучи військовими службовими особами, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану перевищили свої службові повноваження, тобто умисно вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду.

Про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_4 повідомлено 27.03.2025.

Слідчий вказує, що перебування підозрюванго на вказаній вище посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення, а його мотив дає підстави вважати, що перебуваючи на цій посаді, ОСОБА_4 зможе продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження або знищувати докази у кримінальному провадженні.

Окрім цього, обставини злочину дають підстави вважати, що перебуваючи на посаді командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України під час досудового розслідування кримінального провадження зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знищити чи підробити документи, які мають значення для досудового розслідування, а також протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 154 КПК України та ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», подане клопотання просить задовольнити.

Прокурор подане клопотання підтримав з наведених у ньому підстав. Просив таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 щодо поданого клопотання заперечили просили у такому відмовити.

Заслухавши думку учасників судового провадження, проаналізувавши клопотання та дослідивши матеріали, що долучені до нього, вважаю, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами цього права, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, а також гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є відсторонення від посади.

Статтею 156 КПК України передбачено, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Як передбачено вимогами ч.2 ст.157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Слідчою суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000237 від 20.11.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.5 ст.426-1 КК України.

Останнє розпочато за фактомперевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цим особам прав та повноважень, що заподіяли істотну шкоду, вчинених в умовах воєнного стану за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Також встановлено, що 27.03.2025 ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 36, 40, 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.5 ст.426-1 КК України, та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного

При розгляді даного клопотання про відсторонення від посади слідча суддя дійшла висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_4 /сукупність наявних на даний час доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч.5 ст.426-1 КК України /, про що свідчать, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення УСБ України у Львівській області від 15.11.2024; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення УСР у Львівській області від 10.12.2024; матеріалами виконання доручень слідчого від 15.01.2025; матеріалами виконання доручень слідчого від 11.12.2024; матеріалами виконання доручень слідчого від 20.12.2024; матеріалами виконання доручень слідчого від 20.01.2025; матеріалами виконання доручень слідчого від 06.02.2025; матеріалами виконання доручень слідчого від 07.01.2025; матеріалами виконання доручень слідчого від 18.03.2025; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії від 28.01.2025 №62/14/2-149т та протоколом негласної слідчої (розшукової) дії №1293т/55/112-2025 від 12.03.2025 якими підтверджується обізнаність ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 з відсутністю військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 на території частини, невжиття заходів передбачених чинним законодавством у випадку виявлення відсутності військовослужбовців та існування злочинної домовленості про нерозголошення даної інформації; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії №941т/55/112-2025 від 20.02.2025 яким повністю підтверджується перебування військовослужбовців ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 на СТО «BRS Station» за адресою: м.Львів, вул.Хуторівка, 23А, в робочий час та здійснення ремонту цивільних автомобілів; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії №942т/55/112-2025 від 20.02.2025 яким повністю підтверджується перебування військовослужбовця ОСОБА_21 на СТО «ТІR сервіс», що розташована за адресою: Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, 793А, в робочий час та здійснення ремонту цивільних автомобілів; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії №970т/55/112-2025 від 20.02.2025 яким повністю підтверджується перебування військовослужбовця ОСОБА_15 на СТО «ТІR», що розташована за адресою, Львівська область, Львівський район, с.Наварія, вул.Львівська, 139А, в робочий час та здійснення ремонту цивільних автомобілів; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії №940т/55/112-2025 від 20.02.2025 яким повністю підтверджується перебування ОСОБА_8 на СТО «BRS Station» за адресою: м.Львів, вул.Хуторівка, 23А, СТО «ТІR сервіс», що розташована за адресою: Львівська область, м.Городок, вул.Львівська, 793А, та СТО «ТІR», що розташована за адресою, Львівська область, Львівський район, с.Наварія, вул.Львівська, 139А, одночасно з підлеглими військовослужбовцями в робочий час; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії №1293т/55/112-2025 від 12.03.2025; протоколом негласної слідчої (розшукової) дії №1294т/55/112-2025 від 12.03.2025 на якому зафіксовано обговорення рядовими військовослужбовцями свого перебування на СТО та отримання за цей час грошового забезпечення військовослужбовців та премій; іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене слідчим та погоджене прокурором клопотання про відсторонення підозрюваного від посади, слідча суддя на виконання вимог ч. 2 ст. 157 КПК України враховує наступне.

Так, як вбачається з матеріалів клопотання, 19.06.2024 ОСОБА_4 призначений на посаду командира роти бойового та матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_1 НГУ.

Беручи до уваги наведене вище, вважаю, що є достатні підстави вважати, щоОСОБА_4 , перебуваючи у подальшому на посаді командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, зможе перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знищити чи підробити документи, які мають значення для досудового розслідування, а також протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також встановлено, що перебування ОСОБА_4 на вказаній посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення, а його мотив дає підстави вважати, що перебуваючи на цій посаді, ОСОБА_4 зможе продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження або знищувати докази у кримінальному провадженні.

Слідча суддя доходить висновку, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч.2 ст.28 - ч.5 ст.426-1 КК України), за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років. Його дії, як і сам ОСОБА_4 як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України під час досудового розслідування кримінального провадження, зможе продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження або знищувати докази у кримінальному провадженні.

Обставинами, що дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді, зможе продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження або знищувати докази у кримінальному провадженні, є те, що інкриміноване підозрюваному ОСОБА_4 кримінально-каране діяння вчинено ним безпосередньо на займаній посаді, із використанням свого службового становища, що унеможливлює виконання ним своїх обов`язків на час кримінального провадження, оскільки, продовжуючи перебувати на вказаній посаді, підозрюваний зможе незаконними засобами впливати на свідків з метою підбурювання їх до давання неправдивих показань або відмови від надання таких, а також повторно вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Також, зважаючи на те, що злочинна діяльність ОСОБА_4 , пов`язана із вчиненням кримінально караного діяння під час перебування на посаді командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, існує ризик того, що продовжуючи перебуваючи на займаній посаді ОСОБА_4 знищить чи підробить речі і документи, що мають істотне значення для досудового розслідування, та у яких міститься інформація, що викриває протиправну діяльність останнього.

Разом з тим, слідча суддя не відкидає доводів сторони захисту, проте вважає їх такими, які не підтверджені належним чином у судовому засіданні.

Слідча суддя вважає за необхідне звернути увагу на тому, що відсторонення від посади не припиняє трудових відносин працівника і роботодавця, а тому не позбавляє заробітної плати в цілому, а лише надбавок та доплат до неї.

Таким чином, слідча суддя вважає, що відсторонення ОСОБА_4 від посади вплине на матеріальне забезпечення ОСОБА_4 , проте не позбавить його засобів до існування.

Враховуючи відсутність негативних наслідків відсторонення підозрюваного від посади для інших осіб, а також те, що саме перебування підозрюваного на посаді командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України і сприяло вчиненню кримінального правопорушення і в подальшому перебування на вказаній посаді може перешкоджати кримінальному провадженню, слідча суддя доходить висновку, що досягнути завдання кримінального судочинства неможливо без відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Керуючись вимогами статей 131, 154, 155, 156, 157, КПК України, -

постановила:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про відсторонення від посади ОСОБА_4 , задовольнити.

Відсторонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади командира роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, на строк 2 (два) місяці, тобто до 27 травня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України для відома і виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31.03.2025 року о 10.00 год.

Слідча суддя ОСОБА_1