Справа №766/1138/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2025 року Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білозерки, Білозерського району, Херсонської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю військової служби, номеру обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави не визначити.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Відділення поліції №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000113, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Херсонською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її в посаді номера обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з особистих корисливих мотивів, маючи намір на придбання, носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, незаконно, в порушення вимог додатку № 1, затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п. 2.8, 8.1-8.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 24 січня 2025 року близько 02:00 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_2 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим злочинним умислом направленим на грубе порушення громадського порядку діючи з особливою зухвалістю та нехтуючи загальноприйнятими нормами і правилами поведінки, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме невідомий вибуховий пристрій, який зберігав при собі та без наявних на топричин та дозволів, демонструючи явну перевагу над громадянами витягнув запобіжне кільце та кинув вибуховий пристрійна територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де відбувся вибух в результаті якого відбулося пошкодження вказаного будинку та іншого майна, а саме вхідних дверей житлового будинку, порогу, шиферного покриття, в якому проживає потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , власником якого являється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.01.2025 останньому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Підозра відносно ОСОБА_4 , обґрунтується зібраними у кримінальному провадженні належними та допустимими доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: повідомленням зі служби 102 про те, що 24.01.2025 за адресою АДРЕСА_2 особа кинула у двір дому гранату в результаті чого у дворі пролунав вибух був пошкоджений житловий будинок та майно; протоколом огляду місця події, який проводився 24.01.2025 за адресою АДРЕСА_2 ; показами потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 296 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, першим ризиком, передбаченим п. 1 ст. 177 КПК України є ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Відтак, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Тобто, останній з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на місцевість, що перебуває на території громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блоковані), у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати обвинуваченого та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Другим ризиком, передбаченим п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою уникнення кримінальної відповідальності є ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, які на цей час ще не встановлені слідством.

Третім ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є ризик незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Свідки та потерпілі у кримінальному правопорушенні добре знайомі з ОСОБА_4 , мешкають в одному населеному з ним пункті, що вказує на те, що залишаючись на свободі, підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на свідків, потерпілих з метою змінити раніше надані ними покази.

Тобто, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, у тому числі, які визнані свідками у справі та потерпілими надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду. При цьому, в разі обрання щодо обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу покладені на нього обов`язки виконуватися не будуть.

Вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду.

Четвертим ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зокрема, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний пояснив, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Його дружина та дитина були евакуйовані до м. Одеса. Непрацевлаштований. Є військовослужбовцем, однак з травня 2024 року самовільно залишив військову частину. Визнає свою причетність до злочину, в якому підозрюється. Зазначив, що хотів пожартувати, тому кинув запал, який не наносить шкоду. Будинок потерпілого постраждав від обстрілів рф, а не від його дій. Раніше судимий за бійку. Має намір повернутися на службу, тому просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку із необґрунтованістю ризиків, на які посилався прокурор. Після дослідження доказів зазначив, що вважає підозру необґрунтованою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що 24.01.2025 року о 09.05 год. ОСОБА_4 був затриманий на підставі ст. 615 КПК України.

24.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- повідомленням зі служби 102 про те, що 24.01.2025 за адресою АДРЕСА_2 особа кинула у двір дому гранату в результаті чого у дворі пролунав вибух був пошкоджений житловий будинок та майно;

- протоколом огляду місця події, який проводився 24.01.2025 за адресою АДРЕСА_2 ;

- показами потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 .

Доводи захисника щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків слідчий суддя вважає непереконливими, так як зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст.178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного , дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Тобто, у даному випадку, слідчий суддя має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З досліджених матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням вибухового пристрою, раніше судимий за вчинення злочину проти здоров`я особи, особисто знайомий зі свідками та потерпілим у провадженні, що свідчить про існування ризику впливу на вказаних осіб.

Крім того, враховуючи тяжкість покарання, що загрожуватиме підозрюваному у разі визнання його винним, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Про існування вказаного ризику свідчить і той факт, що ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину у травні 2024 року та з цього часу ухилявся від проходження служби, його дружина та син виїхали до м. Одеса, що свідчить про недостатню міцність соціальних зв`язків.

Також ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є обвинуваченим у вчиненні крадіжки, відносно нього внесені свідчення до ЄРДР за фактом самовільного залишення військової служби, що свідчить про його негативну репутацію та існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Доказів існування інших ризиків прокурором не надано.

Інші, більш м`які, запобіжні заходи, на погляд слідчого судді, не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на вищевказані обставини.

Підстави для застосування запобіжного заходу без визначення розміру застави ні в клопотанні, ні в судовому засіданні прокурором не зазначені. Злочин вчинено без застосування насилля, постраждалі від вибуху відсутні. З огляду на викладене, враховуючи особу підозрюваного, його матеріальний стан (відсутність доходу, цінного майна на праві власності), обставини кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застава має бути визначена в межах ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 60560 грн. (тобто 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб).

У разі внесення застави слід зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-205, 207, 208, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою».

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу до 21.03.2025 року (включно).

Визначити заставу у розмірі 60560 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язатиОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися з Херсонського району без дозволу суду, слідчого чи прокурора; не спілкуватися з потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_10 з приводу обставин кримінального провадження.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 21.03.2025 року (включно).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора, в якому утримується підозрюваний.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа слідчого ізолятор негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 27.01.2025 року о 15.00 год.

Слідчий суддяОСОБА_1