ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/370/25 Справа № 185/890/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000142 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого та накладено арешт на майно, яке було вилучено 28.01.2025 року в ході проведення обшуку, а саме:

- на транспортний засіб марки "RENAULT trafik" д.н. НОМЕР_1 , білого кольору, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження та розпорядження майном;

- картонні коробки в яких містяться по 1 тетропаку об`ємом близько 10 л, в кількості 160 штук, в яких знаходилась рідина з різким запахом спирту, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном;

- мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro» ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 , який було вилучено у ОСОБА_8 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що матеріали клопотання містять достатні відомості щодо відсутності акцизних марок на вилучених 28.01.2025 року в ході проведення обшуку зазначеного автомобіля картонних коробках, в яких містяться по 1 тетропаку, об`ємом близько 10 л, в кількості 160 штук, в яких знаходилась рідина з різким запахом спирту, невідомого походження та міцності без акцизного збору, тому зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим є необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів для проведення відповідних експертиз.

Щодо мобільного телефону марки «Iphone 13 Pro» ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , з сім картою НОМЕР_5 , який був оглянутий 28.01.2025 року та виданий власнику ОСОБА_8 під зберігальну розписку, враховуючи позицію сторін, які не заперечували щодо накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження майном, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання в цій частині.

Крім того, слідчим в клопотанні не наведено жодних підстав та мотивування щодо заборони або обмеження користування автомобілем, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України.

Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля.

Посилається на те, що автомобіль не є предметом кримінального правопорушення, доказів про те, що він використовувався для вчинення злочину, не надано. Будь-які експертизи не проводяться.

Власник майна не має відношення до кримінального правопорушення, тому арешт майна порушує право власності та не є пропорційний.

Накладений арешт не відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

У цьому кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, з наданих до клопотання слідчого матеріалів вбачається, що СВ Павлоградське ВРП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 28.01.2025 року за ч. 1 ст. 204 КК України.

28.01.2025 року слідчим СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області в порядку ст. 233 КПК України проведено невідкладну слідчу дію у вигляді обшуку транспортного засобу, а саме: автомобіля марки "RENAULT trafik" д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено 160 тетропаків, в яких знаходиться рідина невідомого походження з різким запахом спирта.

Постановою слідчого від 28.01.2025 року зазначене вище майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000142 від 28.01.2025 року.

Слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту, зокрема, на автомобіль "RENAULT trafik" д.н. НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речового доказу, а також те, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, так як обшук проводився в присутності водія ОСОБА_8 , під час обшуку у вказаному автомобілі були виявлені та вилучені 160 тетропаків, в яких знаходиться рідина невідомого походження з різким запахом спирта, а тому арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що власник майна не має відношення до кримінального правопорушення, тому арешт майна порушує право власності та не є пропорційний - не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до ухвали слідчого судді власник майна не обмежений у праві користування автомобілем.

Доводи апелянта про недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування правильного по суті судового рішення.

Посилання в апеляційній скарзі, що клопотання слідчого на містить відомостей, передбачених ст. 171 КПК , є необґрунтованим, так як відповідно до матеріалів клопотання зазначено, що метою арешту є запобігання пошкодження та знищення речового доказу, забезпечення виконання завдань кримінального провадження для швидкого та повного досудового розслідування.

Не є слушними посилання представника власника майна на те, що у цьому кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України , оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.

Матеріали провадження містять відомості, що вказують на правову кваліфікацію кримінального провадження за ч. 1 ст.204 КК України, а саме: транспортування рідини невідомого походження з різким запахом спирта, при цьому об`єм рідини 160 тетропаків може вказувати на мету збуту, а відсутність відомостей про походження рідини може вказувати на незаконність дій, що підлягає встановленню в ході досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення експертиз.

Отже, арешт на автомобіль був накладений з дотриманням вимог закону, а тому доводи апеляційної скарги з цих підстав є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на цьому етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000142 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4