н/п 1-в/953/392/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 26.10.2017 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України 3 роки іспитового строку, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 08.01.2019 року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_4 для виконання надійшов вирок Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 року. На підставі ст. 76 КК України, на засудженого були покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживапия, роботи або навчания, не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Засудженій був під підпис ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням.

Вказує, що відповідно до ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Кінець іспитового строку засудженого сплинув 26.10.2020.

ОСОБА_4 згідно довідки з Управління інформаційно аналітичної підтримки ГУ НП в Харківській області був притягнутий до кримінальної відповідальності в період іспитового строку, проте згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 10.01.2023 ОСОБА_4 оголошено у розшук та судове провадження зупинено.

Вирок винесено 26.10.2017 та набув чинності 29.11.2018. Стаття 80 КК України (Стаття 80 із змінами, внесеними згідно із Закопами № 2617-VIII від 22.11.2018, № 2812-ІХ від 01.12.2022) передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення віл відбування призначеного засудженого покарання. Згідно ч. 1 ст. 80 КК України Особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було викопано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Правова природа вказаного виду покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарания, не несе правового обов`язка застосувати правообмеження, які входять до його змісту, саме до себе це - виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуваних виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарания. Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо перебіг давності зупинясться, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюсться з дня з`явления засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. У частині четвертої статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривасться, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починасться з дня вчинення нового злочину. Строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрания вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленним особи від його виконання.

Вказує, що строк давності виконання вищевказаного вироку щодо гр-на ОСОБА_4 не преривався та минув, що відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин. Ухиляння від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотримання вимог процесуальної форми. В редакції частини третьої статті 80 КК України Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. А роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК України, є фактично визнання особи винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранию, доки її вина не буде доведена в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначає, що засуджений ОСОБА_4 не ухилявся від відбування покарання за впроком Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017. Ухиленням вважається якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення уповноважений орган з питань пробації направляє до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направления засудженого для відбування призначеного покарання. Протягом іспитового строку таке подання не направлялося.

Засуджений був притягнутий до кримінальної відповідальності в строки з 29.11.2018 по 29.11.2023, проте вина останнього доведена не була, а провадження зупинено до розшуку останнього.

Перебіг давності не переривається у зв`язку з оголошення засудженого у розшук.

Отже, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку: закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків, неухилення засудженого від відбування покарання, невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст. 80 КК України строків нового кримінального правопорушення.

Перебіг давності виконання вироку відносно засудженого не переривався, не зупинявся, підстав вважати, що засуджений ухиляється від відбування покарання не має. Перебування засудженого ОСОБА_4 у розшуку не є підставами для незастосування до неї ст. 80 КК України у зв`язку із змінами в статті.

Вищевикладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання гр ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди відсутні.

На підставі викладеного, просить звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі, ст. 75 КK України 3 роки, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017.

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Прокурор ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд подання без його участі, просить відмовити у задоволенні клопотання

ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, поважні причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Так, згідно з вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки. На підставі ст.76 КК України на засудженого покладено обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.11.2018 вирок Київського районного суду м.Харкова від 26 жовтня 2017 року залишено без змін. 09 липня 2020 року Постановою Верховного Суду ухвала Харківського апеляційного суду від 29.11.2018 року залишена без змін.

08.01.2019 Київський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області отримав та прийняв до виконання копію вироку Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 стосовно громадянина ОСОБА_4 . Згідно даного вироку на ОСОБА_4 покладено обов`язки передбачені ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

22.01.2019 засудженому було роз`яснено покладені на нього судом обов`язки.

27.03.2020 начальник Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області звернувся із поданням до Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про передачу матеріалів початкового розшуку засудженого для відкриття розшукової справи та здійснення подальшого розшуку.

Також зазначено, що в період іспитового строку засуджений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України по якому 18.12.2019 ОСОБА_4 оголошено в розшук. Місце перебування або знаходження ОСОБА_4 не встановлено та не відоме.

Відповідно до наданої інформації з Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 18.12.2019 року оголошено у розшук.

В період іспитового строку відносно ОСОБА_4 до ЄРДР була внесена інформація щодо вчинення засудженим правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Харківській області про звільнення від призначеного покарання по закінченню іспитового строку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановляючи вказану ухвалу суд виходив з того, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджений у період іспитового строку ухилявся від відбування покарання з випробуванням, що з урахуванням вимог ст. 78 КК України є обов`язковим елементом випробування, тому в даному випадку випробування не може вважатися успішним.

Як вбачається з матеріалів особової справи №4/2019 на засудженого ОСОБА_4 , в провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000066 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.01.2023 оголошено у розшук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 . У разі розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 застосувати до нього привід шляхом доставки його до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ( м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 54, каб. 411). Строк дії ухвали в частині надання дозволу на затримання - до моменту доставки ОСОБА_4 до суду.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

За обліковий період засуджений 18.12.2019 та з 08.01.2020 по 21.10.2020 не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. За вказані порушення порядку і умов іспитового строку засудженому не було винесено письмового попередження, а матеріали особової справи не спрямовувались до суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 .

У ч. 1 ст. 80 КК України зазначено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;

3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;

4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;

5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Орган пробації вказує на те, що з дня набрання вироку законної сили пройшло більше п`яти років, а тому є підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Частиною третьою статті 80 КК України передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Як встановлено з даних, наявних у матеріалах особової справи №4/2019 на засудженого ОСОБА_4 , останній в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, обвинувальний акт скеровано до суду та наразі ОСОБА_4 оголошений в розшук.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку проте, що з моменту ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2017 стосовно ОСОБА_4 та набранням ним законної сили сплинув термін більш, ніж п`ять років, однак, стосовно засудженого скеровано до суду обвинувальний акт у вчиненні у 2019 році кримінального правопорушення, наразі ОСОБА_4 перебуває в розшуку, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання органу пробації.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного клопотання.

Керуючись ст.ст.537 ч.9, 539 ч.4 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Особову справу №4/2019 на засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1