Справа № 229/1103/23
Провадження № 1-кп/211/312/25
У Х В А Л А

іменем України

23 січня 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора (у режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

захисника (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 23 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005822 від 14.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вказане кримінальне провадження.

Підготовче судове засідання було призначене на 23 січня 2025 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . При вирішенні питання щодо направлення обвинувального акту до Дніпровського апеляційного суду для визначення підсудності зазначила про доцільність таких процесуальних дій.

На думку прокурора наразі продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. На вказані ризики, на думку прокурора, вказують ті обставини, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 12 років, може навмисно переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на тимчасово окупованій території або в рф, вказаній обставині також сприяє той факт, що обвинувачений мешкав в м. Бахмут, яке на теперішній час окуповано рф. Залишаючись не під вартою обвинувачений може спотворити та знищити докази.

Обвинуваченому вручена пам`ятка про права та обов`язки, передбачені ст. 42 КПК України, з якими обвинувачений ознайомлений, клопотань не має, заперечує проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо вирішення питання щодо підсудності обвинувального акту не заперечує.

Захисник обвинуваченого також клопотань не має, заперечує проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окільки вважає заявлені прокурором ризики необгрунтованими. Так, зазначає, що у період оголошеного воєнного стану існує законодавча заборона на перетин державного кордону, у зв`язку з чим відсутній ризик переховування від суду, усі докази вже надані до суду, тому втрачає актуальності ризик виїзду за кордон. Крім того, обвинувачений з 2022 року тримається під вартою без можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, шо є порушенням практики Верховного Суду та Європейського Суду. Проти вирішення питання щодо підсудності даного кримінального провадження не заперечує.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

17.10.2022 відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Останній раз ухвалою слідчого судді від 04.12.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 01.02.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених у ст. 177 КПК України.

Суд, в обґрунтування продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років, обвинуваченому інкриміновано злочин проти основ національної безпеки України, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку цього діяння, також, у даному кримінальному провадженні новим складом суду ще не було проведено жодного судового засідання, а, отже, не досліджено докази у справі, зокрема, не допитані свідки, тому мають місце ризики, передбачені п. 1, 2 а саме: можливість переховуватися від суду та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченому ст. 114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, який полягає у триманні особи під вартою.

Отже, наявність зазначених обставин не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Крім того, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не встановлювати розмір застави.

Вирішуючи питання про можливість призначення справи до судового розгляду, суд зазначає наступне.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені частиною 3 ст. 314 КПК України. Одним із рішень, які вправі ухвалити суд у підготовчому судовому засіданні, є рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України вказане питання підлягає першочерговому з`ясуванню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правило підсудності.

А відтак всі інші питання, у тому числі щодо призначення до судового розгляду, мають вирішуватися належним судом.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, за ознаками несанкціонованого поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів в Україну, рух, переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного або надзвичайного стану, вчинене за попередньою змовою групою осіб або з корисливих мотивів, або з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, або іншим незаконним збройним формуванням, або якщо вони спричинили тяжкі наслідки, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Частиною 1 ст. 32 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Місце вчинення злочину - це певна територія, на якій вчинюється передбачене КК суспільно небезпечне діяння.

Так, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що останній неодноразово, діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території м. Бахмут Донецької області, за допомогою власних технічних засобів, використовуючи акаунт у мобільному додатку, в особистій переписці з невстановленим в ході досудового розслідування учасником незаконного збройного формування, поширив останньому інформацію військового характеру, а саме про розташування Збройних Сил України у м. Бахмут Донецької області.

Отже, місцем вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, є м. Бахмут Донецької області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №3707/0/15-24 від 19.12.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Дружківського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

А, отже, територіальна юрисдикція Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області після зміни підсудності справ, не поширюється на м. Бахмут Донецької області, який належить до Бахмутської міської територіальної громади.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції.

Таким чином, з метою недопущення порушення територіальної підсудності кримінального провадження, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 34 КПК України, суд вважає, що є достатні підстави для направлення обвинувального акта до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 177 -178, 182, 183, 193, 197, 314-317 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське, Артемівського району, Донецької області, у вигляді тримання під вартою продовжити на шістдесят днів до 23 березня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити до виконання Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005822 від 14.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали було виготовлено та проголошено 23.01.2025 о 13:00.

Суддя ОСОБА_1