УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2024 Справа №607/9753/24 Провадження №1-кп/607/1470/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 дистанційно в режимі відеоконференції, у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудженого, у кримінальному провадженні №0000079, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

До суду поступило клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної примусової психіатричної допомоги. У клопотанні зазначено: «30 січня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що згідно інформації з Комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради, ОСОБА_4 перебуває на обліку в лікаря-психіатра. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №127 від 27 лютого 2024 року, ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, так як в період, який відноситься до інкримінованого злочину ОСОБА_4 страждав хворобливим розладом психічної діяльності у вигляді дисоціативного розладу, перильний синдром, що позбавив його здатності в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ним. У зв`язку з цим, старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 05 березня 2024 у відповідності до ч.2 с.503 КПК України, винесено постанову про зміну порядку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000079 від 04 січня 2024 року та проведення досудового розслідування продовжилося згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України, про кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру.

24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 року строком на 30 діб. Надалі, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в тому числі 27.07.2023 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3429-ІХ від 08.11.2023, яким затверджено указ Президента України 734/2023 від 06.11.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до Закону України від № 3429-ІХ від 08.11.2023, відповідно до якого в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 року строком на 90 діб. Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 листопада 2023 року, близько 12 години 20 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул. Новий Світ, 1А у м. Тернопіль, виник намір викрасти чуже майно. Реалізуючи свій умисел, 17 листопада 2023 року, у період часу з 12 години 20 хвилини по 12 годину 24 хвилину, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка», що по вул. Новий Світ, 1А у м. Тернопіль, взяв з полиць торгових стелажів вказаного магазину належні ТОВ ТВК «Львівхолод» одну пляшку пива «Свіжий розлив» торговельної марки «Перша Приватна Броварня», об`ємом 1,8 л, вартістю 59,88 грн., одну пляшку горілки «Срібна прохолода» торговельної марки «Хортиця», об`ємом 0,7 л, вартістю 110,64 грн., одну пляшку слабоалкогольного напою «Джин Тонік» торговельної марки «Оболонь», об`ємом 0,33 л, вартістю 23,82 грн., один брусок сиру твердого «Чедер» торговельної марки «Молочна Гільдія», масою 0,250 г. вартістю 115,02 грн., одне упакування салату з крабових паличок (Кухарочка), масою 0,416 г, вартістю 86,30 грн., та одне упакування з двома гомілками курячими гриль (Кухарочка), масою 0,190 г, вартістю 25,15 грн. Надалі, 17 листопада 2023 року близько 12 години 25 хвилини ОСОБА_4 , тримаючи в руках наявні у нього три пляшки з пивом, горілкою та слабоалкогольним напоєм, а також бруском сиру і двома упакуваннями з салатом та гомілками, не оплативши їх вартість, пройшовши повз касову зону, вийшов із приміщення магазину «Рукавичка», що по вул. Новий Світ, 1А у м. Тернопіль, чим спричинив матеріальну шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівхолод» на загальну суму 420,81 гривень. Таким чином, ОСОБА_4 у стані неосудності вчинив суспільно - небезпечне діяння, що містить під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану».

Захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 не заперечили.

Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження не заперечив.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18 липня 2024 року набрав чинності 09 серпня 2024 року. Відповідно до цього Закону стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, таємне викрадення чужого майна(крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на 2023 рік становить 2684 грн.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення передбаченого цим Кодексом (ч.1 ст.2 КК України).

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Із змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вбачається, що вартість викраденого у потерпілого ТОВ ТВК «Львівхолод» майна становить 420 грн. 81 коп. При цьому, згідно Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", станом на 2023 рік, кримінальна відповідальність передбачена за викрадення чужого майна на суму від 2684 грн.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміє свої права, підставу та наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави, надав згоду на закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Враховуючи наведене і те, що ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_6 не заперечують щодо закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження №0000079, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КК України.

При цьому, згідно ч.2 ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

За вимогами чинного законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст.513 КПК України, якщо особа видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні цих заходів. Крім того, згідно з ч.3 ст.513 КПК України суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває провадження лише коли встановить, що суспільно небезпечне діяння не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2024 року, справа № 482/2230/18).

Також судом враховується усталена практика Європейського суду з прав людини щодо поняття «якість закону» - національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб. Відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст.7 «Ніякого покарання без закону» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, а Закон має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Оскільки, інкриміноване ОСОБА_4 правопорушення не є суспільно небезпечним діянням передбаченим законом України про кримінальну відповідальність у зв`язку з декриміналізацією, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, тому відповідно до положень статей 503, 513 КПК України відсутні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру. За таких обставин, у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000079, відносно ОСОБА_4 необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статями 284, 369, 371, 372, 376, 512, 513 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000079, відносно ОСОБА_4 , відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження задовільнити.

Кримінальне провадження №0000079 про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1