Номер провадження:1-в/521/1156/24
УХВАЛА

28 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не одруженого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність до закону вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України, у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону № 3886-ІХ від 18.07.2024, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX, яким вчинення крадіжок в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Прокурор у судовому засіданні вважала за можливе подання установи виконання покарань задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 розгляд вказаного подання залишив на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши подання та додані до нього матеріали, суд вважає необхідним задовольнити подання частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України визначає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 КПК України.

Зокрема, судом встановлено, що Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України визнано винним ОСОБА_4 та засуджено до 5 років позбавлення волі за вчинення крадіжки скоєної в ніч з 03 на 04 вересня 2020 року на суму 10 923 гривні 67 копійок, крадіжки скоєної 13.12.2020 на суму 281 гривня 65 копійок, крадіжки скоєної 17.12.2020 на суму 637 гривень, крадіжки скоєної 05.01.2021 на суму 595 гривень, крадіжки скоєної 17.01.2021 на суму 1170 гривень, крадіжки скоєної 06.02.2021 на суму 1138 гривень 10 копійок, крадіжки скоєної 23.02.2021 на суму 485 гривень 30 копійок.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України визнано винним ОСОБА_4 та засуджено до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, за вчинення крадіжки скоєної 22.08.2020 на суму 300 гривень, крадіжки скоєної 26.08.2020 на суму 3175 гривень, крадіжки скоєної 27.08.2020 на суму 408 гривень 42 копійки.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З огляду на зазначене та аналізу указаних норм закону, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1051 гривню.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 гривень, а 50 відсотків від його розміру становили 1135 гривень.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь, за які він засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2102 гривні та 2270 гривень.

Так, крадіжкою вчиненою ОСОБА_4 у ніч з 03 на 04 вересня 2020 року було завдано шкоди потерпілій ОСОБА_7 на суму 10 923 гривень 67 копійок, що перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 13.12.2020 розмір завданої шкоди ПП «Оптіма» становить 281 гривню 65 копійок, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 17.12.2020 розмір завданої шкоди ОСОБА_8 становить 637 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 05.01.2021 розмір завданої шкоди ТОВ «АТБ Маркет» становить 595 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 17.01.2021 розмір завданої шкоди потерпілому ОСОБА_9 становить 1170 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 06.02.2021 розмір завданої шкоди ПП «Оптіма» становить 1138 гривень 10 копійок, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 23.02.2021 розмір завданої шкоди ПП «Таврія Плюс» становить 485 гривень 30 копійок, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння від 13.12.2020, 17.12.2020, 05.01.2021, 17.01.2021, 06.02.2021, 23.02.2021 за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021, не вважаються кримінальними правопорушеннями. Враховуючи викладене вказаний вирок за вказаними епізодами має бути приведений у відповідність до законодавства.

Також, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону №3886-IX та ст. 5 КК України, на момент вчинення ОСОБА_4 діянь, за які він засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2102 гривні.

Так, за епізодом від 22.08.2020 розмір завданої шкоди ФОП ОСОБА_10 становить 300 гривень, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 26.08.2020 розмір завданої шкоди потерпілій ОСОБА_11 становить 3175 гривень, що перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

За епізодом від 27.08.2020 розмір завданої шкоди ФОП ОСОБА_12 становить 408 гривень 42 копійки, що не перевищує граничний розмір шкоди з якого настає кримінальна відповідальність.

З вищевикладеного суд робить висновок про те, що діяння від 22.08.2020 та 27.08.2020 за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020, не вважаються кримінальними правопорушеннями. Враховуючи викладене вказаний вирок за вказаними епізодоми має бути приведений у відповідність до законодавства.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Державної установи «Одеська виправна колонія №14» ОСОБА_6 щодо приведення у відповідність закону вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 , - задовольнити частково.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021 в частині вчинення ним епізодів від 13.12.2020, 17.12.2020, 05.01.2021, 17.01.2021, 06.02.2021, 23.02.2021, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діянь.

Засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020 в частині вчинення ним епізодів від 22.08.2020 та 27.08.2020, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діянь.

ОСОБА_4 вважати засудженим за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.05.2021 та призначити покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, вчинене ним до ухвалення першого вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020 (І епізод) у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком за ч. 3 ст. 185 КК України (І епізод) у виді позбавлення волі на строк чотири роки та за першим вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020, яким він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, та визначити йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців.

Призначити ОСОБА_4 покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк три роки.

У силу ст. 71 КК України ОСОБА_4 із повністю невідбутого ним покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі, призначеного йому на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень по даному вироку за ч. 3 ст. 185 КК (І епізод) та за першим вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2020, частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КУкраїни, два роки позбавлення волі, та ОСОБА_4 остаточно до відбування визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 04.03.2021, зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі, виходячи з розрахунку день за день.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_13