ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2567/22 Номер провадження 11-кп/814/651/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000100 від 02.03.2021, за апеляційними скаргами прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника-обвинуваченого ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 березня 2024 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.12.2020 Автозаводським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на основі ст. 75 КК України звільнити з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14.12.2020 і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

По справі вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, В ніч з 01.03.2021 на 02.03.2021 ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу території МПП «ПАП», розташованої за адресою: м. Кременчук, вул. Пархоменка, 3, помітив за парканом металевий гараж, після чого у нього виник прямий умисел направлений на таємне викрадення майна, яке належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 діючи повторно, умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись корисливим мотивом та метою, вважаючи, що його дії непомітні, переліз через бетонний паркан на територію МПП «ПАП», де шляхом пошкодження навісного замка проник до металевого гаража, з якого таємно викрав три види алюмінієвих виробів «чушки»: розмірами 70х9 см вагою 796,5 кг в кількості 84 шт.; розмірами 65х20 см вагою 339,7 кг в кількості 21 шт.; розмірами 15х30 см вагою 101,3 кг в кількості 12 шт., загальною вагою 1237, 50 кг, вартістю 39600 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_10 .

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 39600 гривень.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухваливши новий, яким, яким ОСОБА_8 засудити за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

За ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 14.12.2020 і остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш суворого покарання за вчинене, прокурор зазначає, що обвинувачений вчинив новий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, вину у вчиненому не визнав та не розкаявся.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 у своїх змінених апеляційних скаргах просили пом`якшити призначене судом покарання у зв`язку із визнанням обвинуваченим своєї вини.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинене кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів обвинуваченого, покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, наявність обставин що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, новий злочин вчинив під час іспитового строку за попереднім вироком, на шлях виправлення не став та повторно вчинив крадіжку майна громадян, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України із врахуванням правил призначення покарання за сукупністю вироків, хоча й за своїм видом та розміром не є мінімальним або максимальним та є справедливим, проте є справедливим, достатнім і необхідним у даному випадку для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно м`яким або суворим, а тому підстав для ухвалення нового вироку та призначення більш тяжкого покарання або зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання за вчинене, про що поставлено питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника-обвинуваченого ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18 березня 2024 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4