Справа №1-117/12
Провадження №1-в/718/73/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування постанови старшого слідчого СВ СУ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 20.06.2011 року про накладення арешту на майно ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про скасування постанови старшого слідчого СВ СУ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 20.06.2011 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 у кримінальній справі № 1-117/12, за нормами КПК 1960 року. Вироком Чернівецького апеляційного суду від 18.11.2019 ОСОБА_4 засуджено за ч.3ст.187, ч.3ст.185, ч.2 ст.15, ч.3ст.185 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, окрім житла. Вирок не приводився до виконання в зв`язку з фактичним та повним відбуттям покарання.

Із змісту клопотання, заявнику належить автомобіль Chrysler Voyager, д.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 20.10.2006, відчужити який він не має змоги через наявність арешту в базі даних сервісного центру №7341.

Постанова про накладення арешту на майно ухвалена органом досудового слідства в 2011 році, але справа булла завершена без наслідків для ОСОБА_4 в 2019 роціц, тобто більш ніж десять років після скоєння злочину та поза межами давності виконання вироку.

Крім цього, листом №299-22/8937 від 10.07.2024 Заставнівського ВДВС повідомлено, що стосовно ОСОБА_4 відсутні відкриті виконавчі провадження щодо конфіскації майна.

На підставі наведеного та ст.539 КПК, адвокат ОСОБА_3 просить клопотання задоволити.

В судове засідання не з`явився представник заявника адвокат ОСОБА_3 , викладені в клопотанні обставини підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його участі.

Суд, вважав за можливе здійснювати розгляд клопотання за відсутності заявника, його представника та прокурора, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт на майно, щодо якого йдеться у клопотанні, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про відстрочку виконання вироку, відповідно до статті 405 цього Кодексу про розстрочення чи відстрочку сплати штрафу, про неприведення до виконання вироку у випадках, передбачених частиною 3 статті 49 Кримінального кодексу України і частиною шостою статті 404 цього Кодексу, а також всякого роду сумніви і суперечки, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частин другої і третьої статті 54 Кримінального кодексу України, вирішується судом, який постановив вирок.

У п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України 1960 року зазначено, що постановляючи вирок, суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

На час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна Кримінально-процесуальний кодекс України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК від 13.04.2012.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньої стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.ст. 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Наявність арешту майна, накладеного більше ніж 10 років тому, порушує права та створює перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 прав щодо володіння, користування та розпорядження майном на теперішній час, зокрема й його відчуження.

Згідно з ч. 1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Суддею встановлено, що матеріали справи містять інформацію про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , 1985 р.н., а саме на транспортні засоби які зареєстровані за останнім: на причіп "ШКЗ 06 Турист" 2003 р.в., д/н НОМЕР_3 та автомобіль марки "CHRYSLER VOYAGER" 2001 р.в. д/н НОМЕР_1 , який накладався за постановою слідчого СВ СУ УМВС України в Чернівецькій області капітаном міліції ОСОБА_5 20.06.2011 в рамках кримінальної справи №Ж-110062 (а.с.2)

Встановлено також, що вироком Чернівецького апеляційного суду від 18.11.2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 6 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, окрім житла. На підставі ч.5ст.72 КК України зараховано в строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення в період з 12.04.2011 по 22.05.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок суду в частині відбуття ОСОБА_4 основного покарання у виді позбавлення волі, до виконання не приводився, у зв`язку із фактичним та повним його відбуттям. Запобіжний захід скасовано.

Відповідно до наданої інформації Заставнівським ВДВС у Чернівецькому районі, Чернівецької області від 10.07.2024, відкритих виконавчих проваджень щодо конфіскації майна в гр.. ОСОБА_4 у Заставнівському відділі державної виконавчої служби у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не має.(а.с.3)

Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року, забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Тобто, процесуальне рішення слідчого стосовно арешту майна прийнято під час дії Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

Вирок набрав законної сили, проте питання щодо арешту майна ОСОБА_4 не вирішувалося по даний час, що суттєво обмежує реалізацію ним майнових прав.

На теперішній час КПК України1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК України від 13 квітня 2012 року.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

У п. 8 ч. 1 ст.324 КПК України (1960 року) зазначено, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Суд зазначає, що на даний час, виходячи з наявних у справі матеріалів потреба у застосуванні такого заходу, як арешт майна ОСОБА_4 , відпала, відкритих виконавчих проваджень не має, на теперішній час слідчий СВ СУ УМВС України в Чернівецькій області не наділений правом самостійно вирішувати питання про скасування арешту майна, тому суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 409, 411 КПК України (1960 року), статтями 100, 170, 174, п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року) суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_4 , 1985 р.н., мешканця с.Кадубівці Заставнівського району Чернівецької області, накладений постановою слідчого СВ СУ УМВС України в Чернівецькій області ОСОБА_5 від 20.06.2011 року в кримінальній справі № 1-117/12.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1