Справа № 755/5384/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 27.12.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин, Вінницької області, одруженого, з повною вищою освітою, працюючого вчителем Навчально-виховного комплексу №30 «Еконад» м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2023 о 17 год. 30 хв., ОСОБА_10 , перебуваючи неподалік станції метро «Лівобережна», що у місті Києві, в ході особистої зустрічі з раніше знайомим йому ОСОБА_5 , повідомив, що має намір знятися з військово обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою постановки на облік до іншого ТЦК та СП, однак не обізнаний з процедурою постановлення та зняття з військового обліку. У цей час, в ОСОБА_5 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на вчинення корупційного кримінального правопорушення, шляхом одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення такою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення.

Тоді ж, останній, з метою реалізації свого злочинного умислу, заявив ОСОБА_10 , що завдяки своєму «службовому становищу» та авторитету, він може посприяти у вирішенні даного питання, адже має зв`язки зі службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , одночасно вказуючи, що для позитивного вирішення його ситуації, останньому необхідно надати ОСОБА_5 неправомірну вигоду в сумі приблизно 2900 доларів США, на що ОСОБА_10 вимушено погодився.

У подальшому, 26.12.2023 о 14 год. 00 хв., ОСОБА_10 , попередньо узгодивши свої дії із ОСОБА_5 та на вимогу останнього, зустрівся з ОСОБА_5 , за адресою: м. Київ, вул. Миколи Кибальчича, неподалік будинку № 12. Перебуваючи в салоні автомобілю марки "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, отримав від ОСОБА_10 копію паспорта, ідентифікаційного коду та копію військового квитка, тим самим впевнюючи ОСОБА_10 у тому, що він, як отримувач неправомірної вигоди, може реально здійснити вплив на службову особу ТЦК та СП уповноважену на прийняття рішення щодо ОСОБА_10 .

Наступного дня, ОСОБА_10 , усвідомлюючи незаконність дій ОСОБА_5 , звернувся до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону з відповідною заявою про вчинення останнім кримінального правопорушення та, у подальшому, діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинних намірів ОСОБА_5 та їх належного документування.

09.01.2024 близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, перебуваючи в салоні автомобілю марки "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, пр-т. Павла Тичини, неподалік будинку № 7, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, отримав від останнього частину неправомірної вигоди у розмірі 400 доларів США (що еквівалентно 15 276,80 (п`ятнадцяти тисячам двомстам сімдесятьом шістьом гривням та вісімдесятьом копійкам) грн. за офіційним курсом НБУ станом на 09.01.2024) для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

12.01.2024, приблизно об 11 год. 30 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, перебуваючи в салоні автомобілю марки "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на майданчику для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, неподалік будинку № 7, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, повідомив останньому про необхідність прибути 12.01.2024 у період часу з 17 год. 30 хв. до 17 год. 45 хв. до майданчику для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, пр-т. Павла Тичини, неподалік будинку № 7, та надати другу частину неправомірної вигоду у розмірі 2 500 доларів США, 300 доларів США з яких ОСОБА_5 мав залишити собі за вплив посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 на прийняття рішення посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_10

12.01.2024, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , який будучи знайомим із службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення та впливу на службових ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в салоні автомобілю марки "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на майданчику для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, пр-т. Павла Тичини, неподалік будинку № 7, доводячи свій злочинний умисел до кінця, одержав від ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, грошові кошти в сумі 2 500 доларів США (що еквівалентно 94995,50 (дев`яноста чотирьом тисячам дев`ятистам дев`яноста п`ятьом гривням та п`ятдесятьом копійкам) грн. за офіційним курсом НБУ станом на 12.01.2024), як неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо зняття останнього з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 із подальшим поставленням його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подальшого уникнення призову під час мобілізації.

Того ж дня, о 18 год. 19 хв., ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, чим протиправну діяльність останнього припинено, а предмет неправомірної вигоди у розмірі 2 500 доларів США вилучено.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме одержав неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ч. 2 ст. 84 КПК).

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого складу кримінального правопорушення не визнав, а щодо обставин кримінального правопорушення пояснив, що точної дати він пригадати не може, проте до нього зателефонував друг та попросив проконсультувати чоловіка на ім`я ОСОБА_11 стосовно питання про зняття певної особи з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшої постановки на військовий облік в місті Львів. Після вказаної телефонної розмови 15 грудня 2023 року вони з Едуардом зустрілися та останній познайомив його з ОСОБА_10 та зазначив, що безпосередньо вказаній особі необхідна допомога у питаннях військового обліку. Проте, в ході вказаної зустрічі, ОСОБА_10 повідомив йому, що не хоче ставати на облік в місті Львів, проте спрямований стати на облік в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказав, що в кінці січня 2024 року до нього зателефонував ОСОБА_10 , який був на підпитку, та повідомив, що наразі йому більше не потрібні його послуги, проте по спливу нетривалого часу до нього зателефонував ОСОБА_11 та попросив не слухати останнього і робити все як планувалося раніше. Повідомив, що у грудні 2023 року у нього виник намір купити автомобіль і він спланував взяти у ОСОБА_10 гроші для вказаної мети в тимчасове користування під приводом вирішення його питання, проте не мав наміру домовлятися з уповноваженими особами стосовно його вирішення, оскільки це не входить до його повноважень та особисто він ніякого впливу на таких осіб не має. Вказав, що планував зазначені кошти повернути та казав про намір купити авто в ході зустрічей, які відбувалися, проте про власну мету ОСОБА_10 він не повідомив. Вказав, що у грудні чи січні 2023-2024 року (точної дати пригадати не може) він особисто отримував від ОСОБА_10 копії документів, які потім поклав на заднє сидіння власного автомобіля та в подальшому не використовував. Повідомив, що дійсно ОСОБА_10 йому надавав грошові кошти з метою вирішення питання стосовно зняття з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте він відразу його повідомив, що у випадку невирішення питання з військовим обліком - йому буде повернуто грошові кошти. Зазначив, що він дійсно вивчає законодавство стосовно постановки на військовий облік, оскільки працює вчителем предмету «Захист України» та консультує учнів з вказаних питань. Вказав, що він повідомляв ОСОБА_10 про свою посаду та місце роботи та зазначав, що має знайомих в ТЦК та може проконсультуватися з ними стосовно питань військового обліку, проте особисто ні до кого не звертався, хоча й запевняв ОСОБА_10 у зворотному. Підтвердив, що ОСОБА_12 він знає особисто, перебуває з ним у робочих відносинах. Вказав, що 12.01.2024 року він попросив свого друга ОСОБА_13 , який не має жодного відношення до представників ТЦК, допомогти йому впевнити ОСОБА_10 в тому, що справу останнього буде вирішено. Після цього під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 в салоні автомобіля він зателефонував ОСОБА_13 , який представившись полковником, підтвердив, що дійсно справа ОСОБА_10 буде вирішена в узгодженому порядку. Окрім того повідомив, що дійсно озвучував суму за послуги в розмірі 2900 доларів США, при цьому 400 доларів США в якості авансу входили у загальну суму. На уточнююче запитання суду вказав, що не пам`ятає у зв`язку із чим назвав саме таку суму у розмірі 2 900 доларів США.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в повній мірі доведена показаннями свідків безпосередньо допитаних в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_12 допитаний у судовому засіданні в порядку, передбаченому ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання пояснив суду, що він працює на посаді заступника начальника призовного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 . До його функціональних обов`язків входить організація роботи вказаного відділення, корегування виконання постановлених завдань, подальша доповідь про досягнуті результати вищому керівництву, а також проведення заходів передбачених антикорупційною програмою. Зазначив, що з ОСОБА_5 вони почали спілкуватися у 2000 році, а саме в момент коли він обіймав посаду викладача предмету «Захист України» в одному із навчальних закладів, проте у споріднених відносинах вони не перебувають. Вказав, що вони з обвинуваченим тісно співпрацюють, оскільки останній доволі тривалий час обіймав посаду методиста та курував викладачів предмету «Захист України» в одному із навчальних закладів. Тісне спілкування у них відбувається шляхом листування в телефонному режимі, з метою доведення інформації до керівництва та викладачів навчального закладу. При цьому по спливу тривалого часу відносини у них зі службових переросли у дружні, проте неформальні зустрічі вони не здійснюють через брак часу. Повідомив, що ОСОБА_5 звертався до нього з консультаціями стосовно близького кола осіб, а саме родичів, друзів тощо. Вказані питання стосувалися зокрема питання мобілізації. Вказав, що обвинувачений йому ніколи не обіцяв та не надавав матеріальну вигоду за надані послуги, оскільки у зв`язку із дружніми відносинами вони комунікують виключно на основі взаємодопомоги. ОСОБА_5 неодноразово надавав йому допомогу в комунікації з іншими навчальними закладами. Зазначив, що про вказане кримінальне провадження він дізнався під час проведення обшуку в його службовому кабінеті. 12 січня 2024 року під час обшуку слідчі його запитували про ОСОБА_10 , проте вказану особу він не знає та не пам`ятає чи до нього зверталися з консультаціями стосовно останнього. Після вказаних подій вони з ОСОБА_5 не спілкувалися, при цьому до обшуку останній дійсно підтримував зв`язки з відділом призову. Вказав, що особисто він не здійснював впливу на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 на прохання обвинуваченого. Свідок під час допиту охарактеризував ОСОБА_5 позитивно, зокрема в частині досягнень у викладацькій діяльності.

Свідок ОСОБА_13 допитаний у судовому засіданні в порядку, передбаченому ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання пояснив суду, що вони з ОСОБА_5 знайомі та перебувають у дружніх відносинах, оскільки разом проходили службу в армії. Наразі він перебуває на пенсії та постійно спілкується з останнім, оскільки вони доволі часто збираються в спільній компанії. Вказав, що не пам`ятає точної дати та часу, але йому зателефонував обвинувачений та попросив допомогти йому із особою, яка тривалий час йому набридала з питаннями стосовно військового обліку, а саме представитися полковником та повідомити про те, що зі справою вказаної особи все вирішено, проте особисто він сприйняв вказану ситуацію як жарт та погодився допомогти. Після того, як вони здійснили телефонний дзвінок та виконали обумовлене, ОСОБА_5 перестав відповідати на телефонні дзвінкі, а пізніше він дізнався, що його затримали. По спливу нетривалого проміжку часу його викликали до правоохоронного органу на допит стосовно вказаної ситуації. Зазначив, що за довгі роки дружби це перший такий випадок та з огляду на те, що вони постійно один одному допомагали та обвинувачений жартівливий по характеру, він взагалі не сподівався на такий результат їхньої поведінки. Зазначив, що знайомих в ТЦК в нього взагалі немає, проте коли слідчий йому повідомив що в ІНФОРМАЦІЯ_3 працює кум ОСОБА_5 , то він дуже сильно здивувався. Вказав, що під час телефонної розмови обвинувачений йому не пропонував матеріальної вигоди. Крім того, під час допиту охарактеризував обвинуваченого позитивно, зокрема в частині досягнень у викладацькій та військовій діяльності.

Свідок ОСОБА_10 , допитаний у судовому засіданні в порядку, передбаченому ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання пояснив суду, що до зазначених в обвинувальному акті подій вони з ОСОБА_5 не були знайомі, наразі не перебувають у будь-яких відносинах з останнім. Вказав, що наприкінці грудня 2023 року у нього постало питання стосовно необхідності від`їзду з міста Києва на Закарпаття з метою зміни постійного місця проживання. Проте, на той час відбувалася мобілізація та для того, щоб переїхати до іншої області йому необхідно було знятися у ІНФОРМАЦІЯ_2 та стати на військовий облік у місті Львів. Зазначив, що його знайомий на ім`я ОСОБА_11 після розповіді, яка стосувалася зазначених обставин, порекомендував звернутися до певної особи, яка могла б допомогти та проконсультувати з приводу зазначених питань, при цьому зустріч з даною особою, а саме ОСОБА_5 , була наперед обумовлена. Зазначив, що на той момент він не розумів процедури постановки та зняття з військового обліку, а тому звернувся до знайомого - ОСОБА_11 , котрий вирішив допомогти та безпосередньо познайомив з ОСОБА_5 , як з фахівцем у вказаній галузі. Повідомив, що вперше вони зустрілися біля метро ОСОБА_14 втрьох, а саме на зустрічі був присутній особисто він, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 . Тоді ж обвинувачений йому повідомив, що в нього є знайомі в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме його кум - особа на прізвище ОСОБА_15 , проте не зазначав імен, прізвищ та посад інших осіб, а лише повідомив, що вказані послуги будуть коштувати близько 2 000 доларів США. При цьому вказав, що у нього є час на роздуми, оскільки обвинувачений мав їхати за кордон та на початку січня повертатися назад до України. Вказав, що ОСОБА_5 здався йому, на перший погляд, порядною людиною, котра розуміється у поставлених питаннях та має зв`язки серед військових посадовців. Обвинувачений також йому повідомляв, що працює вчителем та викладає предмет «Захист України», при цьому красномовно розповідав про вирішення питань, здійснював телефонні дзвінки невстановленим особам та обговорював проблемні аспекти для вирішення питання про зняття з військового обліку. Після вказаної зустрічі вони декілька разів контактували з обвинуваченим у телефонному режимі з метою вирішення вказаних запитань. Проте, з власних переконань, він повідомив правоохоронні органи, а саме Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції про вчинення кримінального правопорушення, оскільки його обурили такі пропозиції ОСОБА_5 щодо надання коштів за вчинення відповідних дій в ТЦК в період війни. Зазначив, що знайомих та близьких родичів у вказаному підрозділі він не має. Вказав, що подальші три зустрічі відбувалися під прямим контролем працівників правоохоронного органу. Під час другої зустрічі він передавав обвинуваченому ксерокопії документів, котрі вони попередньо узгодили в телефонному режимі. При цьому, на наступній зустрічі він передав ОСОБА_5 аванс 400 доларів США. Вказав, що на початку січня вони вчетверте зустрілися в заздалегідь обумовленому місці та він передав обвинуваченому грошові кошти в сумі 2 500 доларів США. При цьому ОСОБА_5 повідомив йому, що 300 доларів США призначені йому за виконану роботу в якості посередника. За результатами вказаної зустрічі, обвинуваченого було затримано в порядку ст. 208 КПК України. На запитання учасників кримінального провадження свідок повідомив, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, а саме у 2001 році за вчинення крадіжки, проте не був обізнаний з тим, що його зняли з військового обліку у зв`язку із його засудженням за тяжкий злочин. Після вказаних подій у травні 2024 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому проставили відмітку про непридатність до військової служби у військовому квитку. Вказав, що не був обізнаний з такою підставою для зняття з військової служби, а тому й звертався до сторонніх осіб по допомогу з питань проходження військової служби.

Під час додаткового допиту, проведеного в порядку ч. 15 ст. 352 КПК України, за клопотання прокурора, свідок ОСОБА_10 вказав, що всі гроші, які передавалися ним ОСОБА_5 в сумі 2 900 доларів США належать особисто йому та були задокументовані працівниками ДСР НП України, у встановленому законом порядку за участю понятих.

Свідок ОСОБА_16 , допитаний у судовому засіданні в порядку, передбаченому ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання пояснив суду, що йому відомий ОСОБА_5 , оскільки він безпосередньо приймав участь під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а також здійснював оперативні заходи в рамках вказаного кримінального провадження. Зазначив, що всіх обставин затримання він не пам`ятає, але пригадує що на місці події була легкова машина темного кольору, котра перебувала на парковці АТБ. Була холодна пора року, в цей час ОСОБА_5 знаходився в салоні автомобіля з грошовими коштами в руках. Зазначив, що напередодні затримання він точно пам`ятає дві зустрічі за участю обвинуваченого, а саме в територіальній приналежності Оболонського та Дніпровського районів. Вказав, що більш точної інформації стосовно переміщень суб`єкта він не пам`ятає. Окрім того, повідомив, що всі оперативні заходи у вказаному кримінальному провадженні здійснювалися виключно за дорученням слідчого.

При цьому суд критично сприймає покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , оскільки останні протягом тривалого часу перебувають у дружніх відносинах із обвинуваченим та розцінює їх в якості обраної тактики захисту, внаслідок можливої наявності побоювань кримінального переслідування останніх правоохоронними органами, зважаючи на наявність первинного повідомлення про підозру ОСОБА_5 , а також розцінює вказане як один зі способів реалізації конституційного права, закріпленого ст. 63 Основного Закону України. Суд також наголошує увагу, що свідчити безпосередньо перед судом є не правом, а обов`язком свідка; відмова від давання показань несе кримінальну відповідальність у відповідності до ч. 1 ст. 67 КПК України. А тому з огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для визнання вказаних показів недопустимими, проте піддає їх критичному аналізу в сукупності з наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Судом не оцінюється недостовірність наданих показів вказаними свідками, оскільки учасниками кримінального провадження під час судового розгляду не спростовувалися вказані факти, в порядку ч. 2 ст. 96 КПК України.

Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст.ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в системному зв`язку з показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, а саме:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0000071 від 27.12.2023 року (а.к.п. 89 Т. 1), відомості про яке внесені на підставі заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованої 26.12.2023 року за № 406 (а.к.п. 106-107 Т. 1).

Доводи сторони захисту про невідповідність фабули кримінального правопорушення зазначеної у витязі з ЄРДР фактичним обставинам кримінального провадження та відомостям, котрі зазначені у заяві ОСОБА_10 підлягають спростуванню з огляду на те, що вказана фабула була сформована реєстратором за наслідками опрацювання заяви про вчинення кримінального правопорушення заявника, в якій зазначено наступні відомості: «…22.12.2023 року, під час зустрічі із ОСОБА_17 , останній повідомив мені, що поспілкується зі своїм кумом ОСОБА_12 , який обіймає посаду заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та він повідомив, що може зняти мене з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки має там дружні зв`язки з керівництвом, але це буде коштувати мені 3200 доларів США…» Тобто заявник здійснив виклад зазначених обставин на основі власного сприйняття ситуації в тих умовах, а вказані факти були задокументовані органом досудового розслідування та зазначені в фабулі кримінального правопорушення при внесенні відомостей до ЄРДР.

Згідно з ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості про: дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про ЄРДР.

При цьому невідповідність дати реєстрації заяви про вчинення кримінального правопорушення та її номеру в журналі ЄО зазначених у витязі з ЄРДР на переконання суду є суто технічною опискою реєстратора.

Окрім того, слід зазначити, що недослівне співпадіння інформації, наведеної в заяві ОСОБА_10 від 26.12.2023 року та у витягу з ЄРДР не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а тому доводи сторони захисту в цій частині не є слушними (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 14.12.2022 року у справі № 754/10882/17).

- Протоколом обшуку від 12.01.2024 року з додатком - картою пам`яті (а.к.п. 132 Т. 1), проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2024 року (а.к.п. 119-122 Т. 1), в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що в приміщенні кабінету № 102, що розташоване на першому поверсі, виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «SONY» (соні) з IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 з сім карткою № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , котрий добровільно надав ОСОБА_12 . Як пояснив ОСОБА_12 це його власний мобільний телефон. В ході обшуку вищевказаний мобільний телефон був вилучений та поміщений до спеціального пакету №KIV5100853. В ході обшуку ОСОБА_18 надав працівникам поліції наступні документи, котрі були вилучені, а саме: копія функціональних обов`язків заступника військового комісара - начальника мобілізаційного відділення, які затверджені 08.12.2020 р. на 4-х арк.; витяг з наказу № 18 від 01.12.2020 про призначення на посаду ОСОБА_12 на 1 арк.; витяг з наказу № 317 від 02.12.2023 про призначення на посаду ОСОБА_12 на 1 арк.; витяг з реєстру «Оберіг» на ОСОБА_10 на 1 арк. Всі вище перераховані документи вилучені та поміщені до спеціального пакету № KIV5100852. Окрім цього, в ході обшуку каб. № 102 на робочому столі ОСОБА_12 виявлено та вилучено функціональні обов`язки начальника відділення призову на особливий період, які затверджені 28.12.2022 на 3-х арк. (пакет № KIV5100852). В ході обшуку на робочому столі ОСОБА_12 виявлено флеш-носій із серійним номером 093924. Як пояснив ОСОБА_12 , вказаний флеш-носій - це його персональний ключ доступу до ЄДРПВР «Оберіг». Вказаний флеш-носій та інші речі не вилучалися. (а.к.п. 123-131 Т. 1);

- протоколом обшуку від 12.01.2024 року з додатком - картою пам`яті (а.к.п. 154 Т. 1), дозвіл на проведення якого (ex post) надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2024 року (а.к.п. 141-144 Т. 1), проведеного в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , а саме за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При дослідженні зазначених документів, встановлено, що об`єктом обшуку є однокімнатна квартира, в якій міститься кухня, балкон, вбиральня. Обшук розпочато в коридорі. Далі продовжено у вбиральні, кухні та кімнаті. В ході проведення обшуку в кімнаті, в шафі виявлено грошові кошти на загальну суму 72 500 (сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, які вилучені та поміщені до сейф-пакету № SUD2101393. А також виявлено блокнот з чорновими записами, який вилучено та поміщено до сейф-пакету № SUD2091413. Далі обшук завершено на балконі. (а.к.п. 145-151 Т. 1);

- протоколом огляду місця події від 12.01.2024 року (почато о 19 год. 37 хв., завершено о 19 год. 55 хв.), з додатком - картою пам`яті (а.к.п. 191 Т. 1), з якого вбачається, що проведено огляд місця події за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7, поблизу ресторану «GAGA» біля автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 та виявлено: банкноти ззовні схожі на 100 доларів США з номерами: КВ85811506ІВ2, HL13510628ЕL12, HE39065362DE5, HE39065308DE5. Вказані об`єкти вилучені та запаковані до пакету № RIC2019729. 19:44 відео призупинено для складання протоколу. 19 год 55 хв огляд завершено. (а.к.п. 158-161 Т. 1);

- протоколом обшуку від 12.01.2024 року з додатком - картою пам`яті (а.к.п. 192 Т. 1), дозвіл на проведення якого (ex post) надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2024 року (а.к.п. 172-176 Т. 1), проведеного в транспортному засобі "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дослідження якого встановлено, що 12.01.2024 року о 19 год. 56 хв. за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7, поблизу ресторану «GAGA», в салоні вищезазначеного автомобілю на сидінні водія та на гумовому коврику біля сидіння водія виявлено та вилучено грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 21 купюри з наступними серійними №: KB01815553GB2, HI14781114AI9, KB79880092РB2, HB25714767EB2, HB25714749EB2, HB25714774EB2, HB25714760EB2, KD36848267AD4, HB25714740EB2, HB25714752EB2, KG47663989AG7, HF87588291EF6, KB33752051CB2, FK37764635BK11, HF117884560DF6, HA75587095AA1, KB96129151EB2, KL61124808AL12, KL61124809AL12, KB13984215LB2, KF11815693CF6. Вказані предмети запаковані до спец-пакету № SUD2101461. Затриманий ОСОБА_5 вказав на наявність у підлокітнику пістолета, який ззовні схожий на «Флобер», на якому наявні наступні написи EKOL VIPER та номер на рамі V21EKLGYT01-2200589 Col.4mm. Вказаний пістолет та 9 набоїв до нього поміщено до спец-пакету №SUD2101462. У прозорих файлах, які знаходились на панелі пристроїв наявні ксерокопії документів, а саме: ксерокопія військового квитка серії НОМЕР_6 , виданого на ОСОБА_10 на 2-х арк.; ксерокопія паспорту громадянина України НОМЕР_7 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 2 арк.; копія картки платника податків на ОСОБА_10 на 1 арк.; лист т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_19 від ОСОБА_20 щодо виклику до ТЦК за повісткою №2 від 01.12.2023 на 1 арк.; фотокопія військового квитка НОМЕР_8 на ОСОБА_20 на 1 арк.; фотокопія форми №027/о на ОСОБА_20 на 2 арк.; фотокопія додатку до повістки № 2 на ОСОБА_20 на 1 арк.; мобільний телефон Redmi 10 IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , в якому сім-картка оператора Водафон (номер НОМЕР_11 ), які упаковано до спец-пакету № KIV1109035. Також в автомобілі на задньому сидінні в сумці чорного кольору виявлено та вилучено схожі на грошові знаки в купюрах по 100 доларів США в кількості 50 купюр; по 5 доларів США - 1 шт.; по 1 долару США - 1 шт.; по 20 євро - 2 шт.; по 50 лей - 1 шт.; по 10 злотих - 3 шт.; по 1 леї - 2 шт.; 1 рубль - 1 шт.; по 3 рубля - 1 шт.; по 5 рублів - 1 шт.; по 10 рублів - 1 шт.; по 500 гривень - 5 шт.; по 1000 гривень - 1 шт. Грошові знаки запаковано до спец-пакету № KIV1109038. Також в автомобілі вилучено: паспорт № НОМЕР_12 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також вилучено автомобіль "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_13 , 2012 року випуску; технічний паспорт НОМЕР_14 ; ключ до автомобіля "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 (а.к.п. 177-187 Т. 1).

- протоколом обшуку від 23.02.2024 року з додатком - картою пам`яті (а.к.п. 210 Т. 1), проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2024 року (а.к.п. 200-202 Т. 1), в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , з якого вбачається, що начальник мобілізаційного відділення ОСОБА_21 видала слідчому документи відносно ОСОБА_10 , а саме: облікову картку до військового квитка № НОМЕР_6 , в якій міститься інформація щодо військових та облікових даних, підстави та дати взяття на облік, підстави та дати виключення з військового обліку ОСОБА_10 . Вказана облікова картка видана слідчому на 2-му поверсі в приміщенні № 31, де знаходиться картотека облікових карток рядового складу. На цьому обшук закінчено, інших речей відповідно до ухвали не виявлено (а.к.п. 203-209 Т. 1);

- обліковою карткою на ОСОБА_10 до військового білету НОМЕР_6 (а.к.п. 211 Т. 1) та листом т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_22 (а.к.п. 216-217 Т. 1), при дослідженні яких судом встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до інформації облікової картки до військового квитка, прийнятий на військовий облік військовозобов`язаних підпорядкованого Центру 21.05.2003 року. В подальшому, 07.07.2006 року, громадянин був виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_9 , на підставі п. 6 ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» (виключено з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину);

- висновком експерта № СЕ-19/111-24/4338-ДД від 26.01.2024 року, з якого вбачається, що банкноти номіналом 100 доларів США із серійними номерами: KB01815553J, HI14781114A, KB79880092Р, HB25714767E, HB25714749E, HB25714774E, HB25714760E, KD36848267A, HB25714740E, HB25714752E, KG47663989A, HF87588291E, KB33752051C, FK37764635B, HF11784560D, HA75587095A, KB96129151E, KL61124808A, KL61124809A, KB13984215L, KF11815693C, KB85811506I, HL13510628E, HE39065362D, HE39065308D - за способами друку та спеціальними елементами захисту відповідають аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - США. Запитання: «Якщо ні, то яким чином виготовлені зазначені банкноти?» - не вирішувалося, у зв`язку з тим, що надані на дослідження банкноти за способами друку та спеціальними елементами захисту відповідають аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - США (а.к.п. 220-224 Т. 1);

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 09.01.2024 року, відповідно до якого встановлено, що оперуповноваженим 6-го відділу УСР в місті Києві ДСР Національної поліції України, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_23 , на виконання постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів - ідентифікованих грошових коштів начальника відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_24 №10-4Т вих. 24 від 05.01.2024 по кримінальному провадження № 0000071 від 27.12.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів - ідентифікованих грошових коштів. Перед проведенням контролю за вчиненням злочину, заявнику ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в службовому кабінеті № 520 управління стратегічних розслідувань в місті Києві ДСР Національної поліції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, було вручено грошові кошти в розмірі 4 (чотири) купюри номіналом по 100 (сто) доларів США, які є власністю заявника ОСОБА_10 . Загальна сума грошових коштів склала 400 (чотириста) доларів США, серія та номери купюр відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів. Результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів - ідентифікованих грошових коштів, фіксувалися за допомогою технічного засобу з прихованою відеокамерою та мікрофоном, результати проведення якої зберігаються на картках пам`яті №108т-2024 від 09.01.2024 (а.к.п. 81 Т. 2), № 109т-2024 від 09.01.2024 (а.к.п. 82 Т. 2), № 110т-2024 від 09.01.2024 (а.к.п. 79 Т. 2). Копії купюр додаються до протоколу огляду та вручення грошових коштів. Контрольний огляд банкнот проведено при денному освітленні в службовому кабінеті № 520, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114. В результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів - ідентифікованих грошових коштів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 13 год. 57 хв., за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7, отримав неправомірну вигоду в сумі 400 (чотириста) доларів США від ОСОБА_10 , за вирішення питання щодо зняття останнього з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.к.п. 16-17 Т. 2);

- протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_10 та ОСОБА_5 від 12.01.2024 року, з додатками - флеш-носієм інформації на підставі ухвал слідчих суддів Київського апеляційного суду від 05.01.2024 року № 01-45/824/193/2024 (а.к.п. 47-49 Т. 2) та № 01-45/824/192/2024 (а.к.п. 50-51 Т. 2), при дослідженні яких встановлено, що ОСОБА_5 запевняє ОСОБА_10 у результативності впливу на керівництво ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно вирішення питання про зняття з військового обліку останнього у ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому вказує, що у випадку, якщо посадовим особам не вдасться допомогти останньому у вирішенні вказаного питання, то сплачені грошові кошти йому будуть повернуті. ОСОБА_10 під час вказаної розмови надає ОСОБА_5 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 400 доларів США. Окрім того, ОСОБА_5 під час розмови, яка відбулася 12.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_6 зазначає, що безпосередньо спілкується із заступником військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 - особою на ім`я ОСОБА_25 , котрий в подальшому буде здійснювати вплив на вище керівництво для прийняття необхідного ОСОБА_26 рішення. Під час вказаних зустрічей обвинувачений та ОСОБА_26 обумовлюють подальші місце та час зустрічі, а також суму неправомірної вигоди (а.к.п. 18-31 Т. 2);

- протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 09.01.2024 року з додатком - сканованою копією грошових купюр (а.к.п. 34 Т. 2), відповідно до якого встановлено, що старший оперуповноважений в ОВС УСР в місті Києві ДСР НП України капітан поліції ОСОБА_27 на виконання доручення начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_24 у кримінальному провадженні № 0000071 від 27.12.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про здійснення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових коштів, за участю ОСОБА_10 , провів огляд та вручення грошових коштів. Перед проведенням зазначеного заходу ОСОБА_10 , роз`яснено, що він є учасником заходів, завданням яких є пошук та фіксація фактичних даних про протиправні діяння осіб, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України. Огляд та вручення проводились у службовому кабінеті №520 УСР в м. Києві ДСР НП України за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, при денному та штучному освітленні у присутності запрошених понятих: ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Предметом огляду є грошові купюри номіналом по 100 (сто) доларів США, кожна у кількості 4 (чотири) купюри з серіями та номерами: KL90669774D, HF31942280D, HL57357658G, KF94500282B. Загальна сума грошових коштів склала 400 (чотириста) доларів США, які є власністю ОСОБА_10 . Заздалегідь із вказаних грошових купюр було виготовлено ксерокопії на 1 (одному) аркуші, при цьому поняті та присутні звірили відповідність серій та номерів на купюрах з їх ксерокопіями та завірили своїми підписами. Зазначені ксерокопії додаються до протоколу. Зазначені грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США кожна у кількості 4 (чотири) купюри у загальній сумі 400 (чотириста) доларів США вручаються громадянину ОСОБА_10 , який залучений до проведення негласної слідчої дії на підставі постанови про використання конфіденційного співробітництва та який надав письмову згоду на залучення його до конфіденційного співробітництва, а також на підставі постанови про проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Після огляду грошові кошти було вручено ОСОБА_10 для проведення слідчих дій. Зазначений протокол прочитаний в голос. Зауважень та заяв стосовно проведення огляду та складання протоколу від понятих та присутніх не надійшло (а.к.п. 32-33 Т. 2);

- протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 12.01.2023 року, відповідно до якого встановлено, що старший оперуповноважений в ОВС УСР в м. Києві ДСР НП України капітан поліції ОСОБА_27 на виконання доручення начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_24 у кримінальному провадженні № 0000071 від 27.12.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про здійснення контролю за вчиненням злочину у формі спеціалізованого слідчого експерименту, із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових коштів, за участю ОСОБА_10 , провів огляд та вручення грошових коштів. Перед проведенням зазначеного заходу ОСОБА_10 , роз`яснено, що він є учасником заходів, завданням яких є пошук та фіксація фактичних даних про протиправні діяння осіб, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України. Огляд та вручення проводилось у службовому кабінеті № 520 УСР в м. Києві ДСР НП України за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, при денному та штучному освітленні у присутності запрошених понятих: ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яким роз`яснені їх права та обов`язки. Предметом огляду є грошові купюри номіналом по 100 (сто) доларів США у кількості 25 (двадцять п`ять) купюр з серіями та номерами: KB 13984215 L, KF 11815693 C, KL 61124808 A, KL 61124809 A, HI 14781114 A, KB 79880092 P, HB 25714767 E, HB 25714749 E, HB 25714774 E, HB 25714760 E, KD 36848267 A, HB 25714740 E, HB 25714752 E, KG 47663989 A, HF 87588291 E, KB 33752051 C, FK 37764635 B, HF 11784560 D, HA 75587095 A, KB 96129151 E, KB 01815553 J, HL 13510628 E, KB 85811506 І, HE 39065308 D, HE 39065362 D.

Загальна сума грошових коштів склала 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, які є власністю ОСОБА_10 .

Заздалегідь із вказаних грошових купюр було виготовлено ксерокопії на 7 (семи) аркушах, при цьому поняті та присутні звірили відповідність серій та номерів на купюрах з їх ксерокопіями та завірили своїми підписами. Зазначені ксерокопії додаються до протоколу (а.к.п. 37-43 Т. 2).

Зазначені грошові кошти номіналом по 100 (сто) доларів США кожна у кількості 25 (двадцять п`ять) купюр та у загальній сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США вручаються громадянину ОСОБА_10 , який залучений до проведення негласної слідчої дії на підставі постанови про використання конфіденційного співробітництва та який надав письмову згоду на залучення його до конфіденційного співробітництва, а також на підставі постанови про проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

Після огляду грошові кошти було вручено ОСОБА_10 , для проведення слідчих дій (а.к.п. 35-36 Т. 2);

- протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_5 та ОСОБА_10 від 21.02.2024 року, з додатками - флеш-носіями інформації (а.к.п. 81, 82 Т. 2), складеного за результатами проведення УОС ГУНП в м. Києві негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтролю осіб, на підставі ухвали Київського апеляційного суду м. Києва від 05.01.2024 року № 01-45/824/192/2024 (а.к.п. 50-51 Т. 2) та № 01-45/824/193/2024 (а.к.п. 47-49 Т. 2), при дослідженні яких судом встановлено, що ОСОБА_5 12.01.2024 року за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7 при особистій зустрічі з ОСОБА_10 здійснює телефонний дзвінок третій особі на ім`я ОСОБА_32 , від якої дізнається, що питання по ОСОБА_10 «вже вирішено», а інші відомості не повинні вирішуватися під час телефонної розмови. Після чого ОСОБА_10 здійснює передачу заздалегідь ідентифікованих грошових коштів у сумі 2 500 доларів США ОСОБА_5 , який здійснює перерахунок вказаних коштів та підтверджує що йому надано всю обумовлену суму. Після цього зустріч закінчується, а ОСОБА_10 обіцяє надіслати обвинуваченому необхідну йому інформацію (а.к.п. 53-59; а.к.п. 66-72 Т. 2);

- протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 13.01.2024 року, відповідно до якого встановлено, що перед проведенням контрою за вчиненням злочину, заявнику ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , в службовому кабінеті № 520 управління стратегічних розслідувань в місті Києва ДСР Національної поліції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114, було вручено грошові кошти в розмірі 25 (двадцять п`ять) купюр номіналом по 100 (сто) доларів США, які є власністю заявника ОСОБА_10 .

Загальна сума грошових коштів склала 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, серія та номери купюр відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів.

Результати проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів - ідентифікованих грошових коштів фіксувалися за допомогою технічного засобу з прихованою відеокамерою та мікрофоном, результати проведення якої зберігаються на картах пам`яті № 108т-2024 від 09.01.2024 (а.к.п. 81 Т. 2), № 109т-2024 від 09.01.2024 (а.к.п. 82 Т. 2), № 110т-2024 від 09.01.2024 (а.к.п. 79 Т. 2), № 111т-2024 від 09.01.2024. (а.к.п. 78 Т. 2).

Копії купюр додаються до протоколу огляду та вручення грошових коштів.

Контрольний огляд банкнот проведено при денному освітленні в службовому кабінеті № 520, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 114.

В результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням заздалегідь ідентифікованих грошових коштів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.01.2024 року, близько 18 год. 15 хв., за адресою м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7, отримав неправомірну вигоду в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США від ОСОБА_10 за вирішення питання щодо зняття останнього з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п. 60-61 Т. 2);

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особами від 21.02.2024 року, на підставі ухвал слідчих суддів Київського апеляційного суду від 05.01.2024 року № 01-45/824/192/2024 (а.к.п. 50-46 Т. 2) відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з додатком - оптичним носієм інформації (а.к.п. 76 Т. 2). В результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії, отримано інформацію наступного характеру: Спостереження проводилось з 14:45 год. 12.01.2024 до 18:16 год. 12.01.2024 о 14:45 спостереження по узгодженню з ініціатором завдання було встановлено за адресою: м. Київ, вул. П. Тичини, 7, паркувальний майданчик ресторану «Гага», з метою прийняття під візуальне спостереження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . О 17:51 на вищевказаний паркувальний майданчик заїхала автомашина «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 (яка за даними НАІС належить ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), за кермом якої був помічений, опізнаний та прийнятий під візуальне спостереження ОСОБА_5 , який надалі по зведенням візуального спостереження буде проходити під псевдонімом « ОСОБА_34 » (чоловік на вигляд 60-65 років, середнього зросту, повної статури, волосся сиве коротке, обличчя овальне, ніс прямий, губи тонкі, одяг: коричнева куртка, джинси, кросівки) де не виходячи із автомашини почав на когось очікувати. О 18:06 до «Алігатора» в автомашину «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , в якості пасажира сів невідомий чоловік, псевдонім якому дано зв`язок «Крокодил» (чоловік на вигляд 30-35 років, середнього зросту, нормальної статури, обличчя овальне, ніс прямий, губи тонкі, одяг: чорна шапка, синя куртка, джинси, кросівки) на плечі тримаючи сіру чоловічу сумку (приблизним розміром 20*15*5 см) та почали про щось спілкуватись. О 18:16 переговоривши зв`язок «Крокодил» вийшов з автомашини «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1 та по узгодженню з ініціатором завдання пішов без спостереження в напрямку бульвару ОСОБА_35 , а фігурант був переданий під затримання та подальшого документування ініціатору завдання і візуальне спостереження було припинено (а.к.п. 64-65 Т. 2).

Окрім того, в ході судового розгляду кримінального провадження судом було досліджено речові докази, а саме грошові кошти, вилучені під час обшуку, проведеного в транспортному засобі "Hyundai Santa-FE" та огляду місця події від 12.01.2024 року.

Також судом було досліджено інші надані стороною обвинувачення докази, які не доводять та не спростовують вчинення ОСОБА_5 , інкримінованого кримінального правопорушення та носять виключно процесуальний характер.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, особу, що його вчинила та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Проте, на виконання вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, суд не бере до уваги протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії -візуальне спостереження від 21.02.2024 року відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_16 (а.к.п. 62-63 Т. 2), з додатком - оптичним носієм інформації (а.к.п. 74 Т. 2), оскільки вказані докази не стосуються пред`явленого обвинувачення.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто даними письмовими доказами підтверджуються обставини вчинення злочину.

Стосовно доводів сторони захисту про визнання рапортів оперуповноважених ДСР НП України недопустимими доказами, у зв`язку з їх фактичним виконанням без доручення слідчого, в порушення ч. 2 ст. 41 КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 зазначав, що всі оперативно-розшукові заходи проводилися оперуповноваженими у відповідності до доручень наданими слідчими відповідного підрозділу.

Так, прокурором дійсно не долучалися до матеріалів кримінального провадження доручення слідчих, на підставі яких проводилися оперативно-розшукові заходи, проте суд наголошує увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. У відповідності до приписів ст. 349 КПК України сторона захисту протягом всього судового розгляду мала можливість висловитися стосовно необхідності дослідження вказаних доручень слідчих, проте не скористалася наданим їй правом, а прокурором при реалізації дискреційних повноважень долучався обсяг доказів, необхідний для підтримання державного обвинувачення в суді. Окрім того, стороною захисту не надано достатніх відомостей та документів на спростування повноважень оперуповноважених, а тому вказані доводи підлягають спростуванню.

Суд звертає увагу на те, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів, і не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону в ході отримання доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2021 року (справа № 204/6541/16-к, провадження № 51-2172км19), від 01 листопада 2022 року (справа № 344/2995/15-к, провадження № 51-8361км18) та від 14 вересня 2023 року (справа № 521/18533/15-к, провадження № 51-3013км22).

Судом також проаналізовано доводи сторони захисту стосовно невідповідності сум грошових коштів, отриманих ОСОБА_10 та вручених ОСОБА_5 в рамках проведення негласних слідчих (розшукових) дій, проте у вказаному випадку зазначені висловлювання є суб`єктивними, зважаючи на наступне.

Як вбачається з протоколів про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 09.01.2024 року (а.к.п. 32-33 Т. 2) та 12.01.2024 року (а.к.п. 35-36 т. 2), ОСОБА_10 було вручено заздалегідь ідентифіковані грошові кошти по 100 доларів США, кожна у кількості 4 купюри у загальній сумі 400 (чотириста) доларів США, а також 100 доларів США кожна у кількості 25 купюр у загальній сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США. В подальшому, як встановлено з протоколів про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 09.01.2024 року (а.к.п. 16-17 Т. 2) та від 13.01.2024 року (а.к.п. 60-61 Т. 2) в результаті проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів, ОСОБА_5 , близько 13 год. 57 хв., за адресою: м. Київ, пр-т. П. Тичини, 7, отримав неправомірну вигоду в сумі 400 доларів США від ОСОБА_10 за вирішення питання щодо зняття останнього з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, 12.01.2024 року, близько 18 год. 15 хв. за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_5 отримав неправомірну вигоду в сумі 2 500 доларів США від ОСОБА_10 за вирішення вищезазначеного питання.

При дослідженні протоколу обшуку від 12.01.2024 року (а.к.п. 177-187 Т. 1) судом встановлено, що в ході вказаної процесуальної дії було виявлено на гумовому коврику біля сидіння водія та в подальшому вилучено грошові кошти номіналом по 100 доларів США у кількості 21 купюра, тобто 2 100 доларів США.

При цьому, відповідно до протоколу огляду місця події від 12.01.2024 року (а.к.п. 158-161 Т. 2), біля автомобіля Хюндай д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено та вилучено 4 банкноти ззовні схожі на 100 доларів США, тобто 400 доларів США.

Вказана розбіжність сум грошових коштів спростовується також доводами прокурора, який в судовому засіданні наголосив увагу суду на тому, що в ході обшуку транспортного засобу дійсно було вилучено лише 2 100 доларів США, проте зазначене обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 намагався позбутися грошової суми та шляхом часткового скидання чотирьох купюр по 100 доларів США, які в подальшому опинилися під транспортним засобом, у зв`язку із чим органом досудового розслідування було прийнято рішення про необхідність проведення додаткової слідчої (розшукової) дії, а саме огляду місця події.

При цьому загальна сума 3200 доларів США, на які вказує ОСОБА_10 у поданій заяві про кримінальне правопорушення була обумовлена ОСОБА_5 з ОСОБА_10 відповідно до розподілу вказаних грошових коштів на уявних осіб, котрі були задіяні для вирішення вказаного питання, що слідує, зокрема, з протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.01.2024 року (а.к.п. 25-31 Т. 2). В той же час ОСОБА_5 вказує, що зазвичай за свої послуги він отримує 400 євро, проте з ОСОБА_10 він готовий взяти 300 доларів США. Тобто, у вказаному випадку заявник був внутрішньо переконаним у необхідності сплатити саме 3200 доларів США, на яку й вказує в заяві про кримінальне правопорушення, а тому досудове розслідування проводилося та документальна база формувалася у точній відповідності до заяви ОСОБА_10 . При цьому суд звертає увагу, що вказана грошова сума могла виникнути, зокрема, у зв`язку із технічним прорахунком, виконаним ОСОБА_10 , а саме шляхом додавання до загальної суми 2900 доларів США грошових коштів необхідних для сплати за послуги ОСОБА_5 у сумі 300 доларів США.

Разом із цим, суд наголошує увагу, що у відповідності до п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, та попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, ні КПК, ні Положення про порядок ведення ЄРДР, чинні в редакції на момент внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000071, не розкривали обсягу, в якому при внесенні відомостей про кримінальне правопорушення мала б зазначатися інформація, передбачена п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК стосовно "короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення".

При цьому як обсяг відомостей, так і правова кваліфікація вчиненого діяння, можуть змінюватися упродовж всього розслідування. Адже, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку). Уточнення або зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, що є юридичною оцінкою вчиненого, наряду з можливими змінами фактичної сторони розслідуваного кримінального правопорушення, відбувається й через зміну раніше повідомленої підозри (постанова ККС ВС від 01 листопада 2022 року у справі №136/811/20). Кваліфікація дій особи як більш тяжкого кримінального правопорушення, що дає підстави для проведення НСРД на початковому етапі досудового розслідування не є порушенням кримінального процесуального закону чи закону України про кримінальну відповідальність, оскільки на початку розслідування вона не може вважатися неправильною через те, що здійснена на підставі лише тих фактичних даних, які були отримані й перебували у віданні органу досудового розслідування на той час (постанова Об`єднаної Палати ККС ВС від 29 березня 2021 року у справі №554/5090/16-к).

Слід зазначити, що інкримінованою сумою неправомірної вигоди є саме 2 900 доларів США, а сума на яку наголошувала увагу суду сторона захисту - 3 200 доларів США, хоч і задокументована в заяві про вчинення кримінального правопорушення та рапортах працівників органу досудового розслідування, проте не покладена в основу пред`явленого обвинувачення.

У зв`язку із вищенаведеним, твердження сторони захисту із постановлених питань підлягають спростуванню.

Доводи сторони захисту про визнання недопустимими доказами ухвал слідчих суддів Київського апеляційного суду від 05.01.2023 року про надання дозволу на проведення НС(Р)Д (а.к.п. 45-51 Т. 2) у зв`язку із фактичним їх невідкриттям стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України піддаються критичному аналізу з огляду на наступне.

При дослідженні реєстру матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні судом встановлено, що в період з 08.03.2024 року по 25.03.2024 року стороною обвинувачення здійснювалося надання доступу до матеріалів кримінального провадження.

06.03.2024 року прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_36 винесено постанову про розсекречування матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій (а.к.п. 98-101 Т. 2). Тобто у вказаному випадку прокурором у передбачений законодавством строк здійснено процесуальну дію з метою розсекречення процесуальних документів.

При дослідженні листів Київського апеляційного суду від 28.03.2024 року (а.к.п. 44, 52 Т. 2) судом встановлено, що гриф секретності зазначених ухвал було скасовано Актом експертної комісії з питань таємниць Київського апеляційного суду № 11/2024 від 28.03.2024 року, затвердженим головою Київського апеляційного суду ОСОБА_37 28.03.2024 року.

Тобто, у вказаному випадку суд приходить до висновку, що орган досудового розслідування не здійснив відкриття зазначених матеріалів стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України виключно у зв`язку із надмірною навантаженістю органів судової влади, що не знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з умисними діями або бездіяльністю правоохоронних органів, а тому не може призводити до правових наслідків, передбачених ч. 12 ст. 290 КПК України.

Слід зазначити, що вказані ухвали були отримані прокурором під час судового розгляду кримінального провадження та на виконання вимог ч. 11 ст. 290 КПК України у належному процесуальному порядку останнім надано можливість стороні захисту ознайомитися із зазначеними документами в судовому засіданні, яке відбулося 21.05.2024 року (а.к.п. 114-117 Т. 2), проте останні відмовилися від вказаної процесуальної можливості.

Суд наголошує увагу, що реалізація власних процесуальних прав в умовах дії принципу диспозитивності не повинна призводити до зловживання ними, а у випадку настання вказаного фактору - не може призводити до надмірно обтяжливих наслідків у вигляді недопустимості доказів, а тому доводи сторони захисту суд вважає безпідставними.

Окрім того, суд неодноразово звертав увагу на тому, що процесуальні документи про надання дозволу на проведення НС(Р)Д не є самостійними доказами у кримінальному провадженні та не є документами в розумінні ч. 2 ст. 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння. Відповідно такі процесуальні документи, у тому числі ухвали слідчого судді повинні досліджуватися судом під час судового розгляду з метою оцінки допустимості доказів, отриманих у результаті проведення вказаної процесуальної дії (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.05.2020 року у справі № 751/9365/15-к). Виходячи з аналізу вказаної правової позиції, суд аналізує в сукупності докази, здобуті на підставі ухвали слідчого судді, проте не може вирішувати питання стосовно недопустимості в якості доказу такої ухвали, а тому доводи сторони захисту стосовно визнання ухвал слідчих суддів Київського апеляційного суду від 05.01.2023 року недопустимими доказами, суд вважає неспроможними.

Оцінюючи допустимість протоколу огляду місця події від 12.01.2024 року (а.к.п. 158-161 Т. 1), з додатком - флеш-носієм інформації (а.к.п. 191 Т. 1) суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

Так, системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства вказує, що фіксування огляду місця події (за виключенням огляду житла чи іншого володіння особи) є виключно правом, а не обов`язком слідчого.

Варто зазначити, що протокол огляду є окремим доказом, а відеозапис до нього є додатком. При цьому суд оцінював саме фактичні дані, які містяться у протоколі. Дослідження відеозапису як додатку до протоколу не є обов`язком суду. Лише при наявності сумнівів у достовірності викладених у ньому фактичних даних, суд за власною ініціативою або за клопотанням учасників кримінального провадження повинен дослідити такий відеозапис. Додаток до протоколу у вигляді відеозапису судом не досліджувався із наведених причин, а обґрунтованих сумнівів у достовірності інформації, викладеної в протоколі огляду не має. Вказана позиція суду цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 07.12.2022 року у справі №678/997/21.

Суд окремо акцентує увагу, що при дослідженні протоколу огляду місця події судом не встановлено порушень, оскільки ОСОБА_5 під час слідчої (розшукової) дії був представлений захисником - адвокатом ОСОБА_38 , протокол зокрема не містив зауважень до порядку проведення вказаної процесуальної дії. При цьому в ході судового розгляду сторона захисту не наполягала на дослідженні додатку до нього, у зв`язку із чим судом досліджувався безпосередньо сам зміст вказаного протоколу.

Аналізуючи твердження про незрозуміле походження грошових коштів у сумі 400 доларів США біля автомобіля та заперечення приналежності їх ОСОБА_5 , суд вважає їх неспроможними, з огляду на наступне.

Так, в протоколі огляду місця події від 12.01.2024 року задокументовано серійні номери 4-ьох банківських купюр по 100 доларів США, а саме: КВ85811506ІВ2, HL13510628ЕL12, HE39065362DE5, HE39065308DE5. При цьому, в ході дослідження протоколу про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 12.01.2024 року (а.к.п. 35-36 Т. 2), з додатком - ксерокопією грошових купюр (а.к.п. 37-43 Т. 2), судом достовірно встановлено, що чотири банківські купюри по 100 доларів США з вищенаведеними серійними номерами, що знайдені та вилучені біля автомобіля, яким користувався обвинувачений ОСОБА_5 були оглянуті старшим оперуповноваженим в ОВС УСР в м. Києві ДСР НП України ОСОБА_39 , в присутності двох понятих: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , та в подальшому вручені ОСОБА_10 . А тому, доводи захисту стосовно невстановленого походження грошових коштів у сумі 400 доларів США виявлених біля автомобіля ОСОБА_5 при його затриманні спростовані стороною обвинувачення та детально перевірені судом.

Що стосується інших заперечень сторони захисту, то вони носять достатньо формалізований характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що немає необхідності наводити деталізоване спростування на аргументи, які здебільшого стосуються незначних технічних описок в процесуальних документах органу досудового розслідування та є для суду та всіх учасників кримінального провадження очевидними.

При цьому суд керується висновком ЄСПЛ, зробленим ним у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, де в п. 58 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Вказаний принцип не порушує процесуальних прав учасників кримінального провадження та надає суду можливість належним чином оцінити інші докази, які стосуються пред`явленого обвинувачення.

Таким чином надані докази підтверджують існування та перебіг самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд вважає заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини - способом захисту, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Тож суд, враховуючи докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнані належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи в частині перебігу подій зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи, зокрема, надані показання свідків та дані досліджених письмових доказів, за своєю суттю в цій частині сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року).

Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Безпосередньо у тексті ст. 369-2 КК України відсутні приписи, що визначають ознаки суб`єкта цього злочину, отже, висновок про те, чи є суб`єкт зазначеного злочину загальним чи спеціальним, обумовлений системними зв`язками кримінально-правових норм, передбачених як ст. 369-2 КК України, так й іншими статтями КК України, де законодавець визначає зміст ознак відповідних злочинів. Так, приміткою 3 до ст. 354 КК України визначено ознаки пропозиції і обіцянки неправомірної вигоди працівнику підприємства, установи чи організації, особі, яка надає публічні послуги, або службовій особі (для застосування статей 354, 368, 368-3 -370 цього Кодексу). Норми закону України про кримінальну відповідальність утворюють собою систему, побудовану за чіткими критеріями, де дефінітивні норми підпорядковуються встановленим законом вимогам та правилам. Законодавець, визначає поняття (їх зміст та обсяг) там, де вони вперше застосовуються в КК України, і не повторює їх визначення в інших розділах, де вони використовуються в тому ж значенні.

Так, в частині 2 ст.369-2 КК України у тому ж значенні, що і в примітці до ст.354 КК України, застосовуються поняття пропозиція і обіцянка неправомірної вигоди як форми зовнішнього виявлення суспільно небезпечного діяння. Водночас щодо визначення ознак суб`єкта злочину і кінцевого адресата протиправного впливу норма, викладена в ч.2 ст.369-2, є спеціальною стосовно норм, викладених у статтях 354, 368, 368-3, 368-4 (включаючи примітки до них) зазначеного Кодексу. Ознаки цього злочину визначаються виключно з огляду на сутність та системні зв`язки зазначеної кримінально-правової норми з іншими наведеними нормами. Джерелом протиправного впливу, що визначений ч.2 ст.369-2 КК України, є особа, яка приймає пропозицію, обіцянку або одержує неправомірну вигоду для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропонує чи обіцяє (погоджується) здійснити вплив за надання такої вигоди. Оскільки диспозиція ч.2 ст.369-2 КК України текстуально не конкретизує характеру впливу на особу, уповноважену на виконання функцій держави, слід виходити з того, що поняттям впливу охоплюється в тому числі використання дружніх, родинних, особистих стосунків з особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тощо.

Отже, суб`єктом злочину, передбаченого ст. 369-2 КК України, може бути будь-яка особа, яка в уяві того, хто здійснює підкуп, здатна здійснити реальний вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування. Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК, є будь-яка фізична осудна особа, що досягла віку кримінальної відповідальності на момент його вчинення, яка, за усвідомленням того, хто пропонує, обіцяє або надає неправомірну вигоду, здатна здійснити реальний вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування. Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 29.03.2021 року у справі № 554/5090/16-к.

Так, у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.06.2023 року у справі № 170/607/18, від 21.11.2022 року у справі № 991/492/19, від 21.05.2024 року у справі № 686/8627/22 колегією суддів сформульовано правову позицію про те, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 369-2 КК України характеризується активною поведінкою - діями, які вчиняються тільки особою-посередником і полягають, зокрема, в одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою. При цьому вказаний характерною ознакою є формальність складу злочину, який вважається закінченим з моменту фактичного отримання хоча б частини неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою. Спосіб здійснення впливу і те, чи мав він місце, перебувають поза межами об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення. У зазначеній нормі фактично йдеться про поведінку, що передує впливу на особу, уповноважену на виконання функцій держави. Сутність наведеного діяння полягає в тому, що службова особа завдяки своєму становищу вживає заходів або обіцяє їх вжити для вчинення дій іншими особами (не підпорядкованими їй), використовуючи службовий авторитет, свої зв`язки з посадовими особами, інші можливості, зумовлені обійманою посадою.

Окрім того, Верховний Суд наголосив, що для кримінально-правової оцінки дій особи за ч. 2 ст. 369-2 КК України необхідно встановити саме можливість суб`єкта цього діяння потенційно здійснити вплив на інших осіб, у чому заінтересований той, хто передає неправомірну вигоду.

Судом в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 зважаючи на свій правовий статус, обійману посаду вчителя предмету «Захисту України», підтвердження останнім факту дійсності дружніх відносин з представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема з ОСОБА_12 , який працював на момент вчинення інкримінованого складу кримінального правопорушення на посаді заступника начальника призовного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , був реально здатний вплинути на рішення посадових осіб вказаного органу військового обліку, в чому активно запевняв ОСОБА_10 , що достовірно встановлено судом при дослідженні протоколів негласних слідчих (розшукових) дій та інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності.

Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі показів свідка ОСОБА_10 та протоколів за результатами проведення НС(Р)Д, своїми діями обвинувачений ОСОБА_5 сформував у заявника ОСОБА_10 суб`єктивне сприйняття можливості вирішення ОСОБА_5 , за надання неправомірної вигоди, питання заявника ОСОБА_10 щодо зняття з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшої постановки на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому, за усвідомленням ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_5 був особою, яка здатна здійснити реальний вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави.

Також суд звертає увагу на те, що, зокрема, обговорення між ОСОБА_10 та обвинуваченим питання саме про можливість переобліку ОСОБА_10 до ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується наведеними вище та дослідженими у судовому засіданні протоколами про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема протоколом від 21.02.2024 року (а.к.п. 66-72 Т. 2), в якому чітко прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між діяльністю ОСОБА_5 та отриманням останнім від ОСОБА_10 неправомірної вигоди в загальній сумі 2 900 доларів США, що в сукупності призводить до доведеності «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_5 у інкримінованому складі кримінального правопорушення.

При цьому, суд також відзначає, що оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України, у даному випадку, вважається закінченим з моменту фактичного одержання хоча б частини обумовленої неправомірної вигоди і не залежить від того, чи вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, дійсно здійснюється, чи призводить до бажаного результату, тому підстави вважати обов`язком сторони обвинувачення встановити персональні дані особи на яку має бути здійснено вплив, відсутні, з огляду на те, що такі відомості не становить обов`язкової ознаки об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення, чим спростовуються доводи сторони захисту у цій частині.

Щодо доводів сторони захисту про провокацію вчинення кримінального правопорушення, суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим ставиться до них критично, оскільки підбурювання має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який інакше не був би вчинений. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 07 липня 2021 року (справа № 752/4292/16-к).

Фактично про провокацію злочину може йтися тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію, з метою спонукати особу до вчинення злочину. Однак якщо правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на певному етапі розвитку подій, зокрема після подання особою заяви про вчинення злочину, то це свідчить про їх пасивну роль, яка проявилася лише у належній фіксації вчинюваного кримінального правопорушення (Постанова Верховного Суду від 08 червня 2023 року у справі № 369/10079/17).

При цьому як вбачається із досліджених судом матеріалів даного кримінального провадження, жодних відомостей, які б свідчили про провокацію вчинення кримінального правопорушення немає і стороною захисту будь-яких конкретних обставин на підтвердження вказаних доводів не наведено.

Більше того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_10 був залучений 29.12.2023 року (а.к.п. 206; 207-208 Т. 2), тобто після написання ним письмової заяви про вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованої ДСР НП України від 26.12.2023 року (а.к.п. 106-107 Т. 1).

Так, докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_10 перебував під тиском правоохоронних органів, чи був якимось чином від них залежним, раніше брав участь в аналогічних слідчих діях в інших кримінальних провадженнях, був таємним агентом правоохоронців, а також що він мав будь-які приховані мотиви провокації відносно обвинуваченого, у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Що стосується доводів захисника про місце обліку ОСОБА_10 , на думку суду, такі також не свідчать про провокацію вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, твердження захисника щодо провокації вчинення кримінального правопорушення, на переконання суду, є лише припущеннями сторони захисту, так як такі не підтверджуються дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами у кримінальному провадженні.

На переконання суду, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України підтверджується показами допитаних свідків, дослідженими судом безпосередньо протоколами слідчих дій, в тому числі НС(Р)Д, а також іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою та підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо наміру взяти грошові кошти у ОСОБА_10 з метою тимчасового користування, суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не доведені стороною захисту, оскільки судом достовірно встановлено, зокрема, при дослідженні протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, що ОСОБА_5 мав прямий намір використати грошові кошти в розмірі 2 900 доларів США з метою вирішення питання зняття з військового обліку, яке виникало у ОСОБА_10 , в чому активно переконував останнього. При цьому, дані твердження, на переконання суду, є виключно тактикою сторони захисту та спрямовані на уникнення покарання обвинуваченим, проте не знаходять свого підтвердження та не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Показання обвинуваченого під час допиту у судовому засіданні, та доводи сторони захисту про відсутність у діяннях ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, суд розцінює виключно як позицію обвинуваченого щодо захисту власних інтересів, шляхом спроби уникнути покарання за скоєне, та ставиться до них критично, так як покази обвинуваченого ОСОБА_5 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, спростовано сукупністю наданих державним обвинувачем доказів у даному кримінальному провадженні, оцінку яким судом надано вище.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме - у одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Як наслідок, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в цій справі, у порядку ст. 94 КПК України, суд вважає, що наявні у провадженні докази та вище відображені в цьому судовому рішенні, які передбачені параграфами 3-5 Глави 4 указаного Кодексу, які суд сприймав, як такі, що містять у собі дані регламентовані ст. 91 КПК України, та визнав належними й допустимими, свідчать про те, що у ході судового розгляду встановлено фактичні дані, які у своїй сукупності вказують на те, що дійсно обвинуваченим було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, передбаченеч. 2 ст. 369-2 КК України.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Окрім того, при кваліфікації суд не виходить за межі пред`явленого обвинувачення органом досудового розслідування та ґрунтується на доказах досліджених в сукупності.

За таких підстав, не визнання обвинуваченим ОСОБА_5 кваліфікації його дій органом досудового розслідування, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) є безпідставними та спростовується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються із показаннями свідків, які безпосередньо допитувались судом, є послідовними, логічними, не викликають у суду об`єктивних сумнівів з точки зору їх достовірності.

Оцінюючи докази у вказаній справі, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченого суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я, не є особою, яка досягла пенсійного віку, не є військовослужбовцем, військовозобов`язаний, не є інвалідом І чи ІІ групи, має задовільний стан здоров`я, спосіб життя (наявність фінансової можливості сплати штрафу), позитивно характеризується за місцем роботи, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне, призначити покарання у межах санкції частини другої статті 369-2 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд наголошує увагу, що відповідно до примітки ст. 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу, зокрема, вважається кримінальне правопорушення, передбачене ст. 369-2 КК України, а тому у вказаному випадку суд позбавлений процесуальної можливості призначити покарання, із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Окрім того, при визначенні суми штрафу, суд враховує вимоги норми ч. 2 ст. 53 КК України, яка регламентує, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад 3 тис. НМДГ, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (постанова ККС ВС від 12.11.2024 року у справі № 607/18731/23).

В ході судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_5 було отримано неправомірну вигоду 09.01.2024 року в сумі 400 доларів США, що станом на день вчинення кримінального правопорушення еквівалентно 15 276 грн. 80 коп. та 12.01.2024 року в сумі 2 500 доларів США, що станом на день вчинення кримінального правопорушення еквівалентно 94 995 грн. 50 коп., що в загальному становить 2 900 доларів США та еквівалентно 110 272 грн. 30 коп. У зв`язку із наведеним, враховуючи вимоги чинного законодавства, покарання у виді штрафу не повинно бути меншим ніж 6 487 НМДГ.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді штрафу пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у виді застави, слід залишити без змін до набранням вироком законної сили.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено, внесена заставодавцем застава підлягає поверненню.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження вирішено, згідно положень ст. 174 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Так, оцінюючи доводи сторони обвинувачення стосовно необхідності застосування спеціальної конфіскації, в порядку, передбаченому ст. 96-1 КК України, до грошових коштів в сумі 5 000 доларів США, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з вимогами абз. 3 ч. 4 ст. 96-2 КК спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Тобто, юридичною підставою для застосування судом спеціальної конфіскації є норми статей 96-1, 96-2 КК, а не санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Так як спеціальна конфіскація не входить до переліку кримінальних покарань, визначеного ст. 51 КК, та рішення про неї згідно з ч. 4 ст. 374 КПК приймається разом з рішеннями щодо речових доказів і документів, а тому її належить вважати спеціальною формою розпорядження грошима, цінностями та іншим майном (див. постанову від 17 грудня 2019 року в справі №185/6228/18 ККС ВС).

Відповідно ж до ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Так, в ході дослідження матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що при проведенні обшуку 17.01.2024 року (а.к.п. 172-176 Т. 1) в транспортному засобі "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено схожі на грошові знаки в купюрах по 100 доларів США в кількості 50 купюр; по 5 доларів США - 1 шт.; по 1 долару США - 1 шт.; по 20 євро - 2 шт.; по 50 лей - 1 шт.; по 10 злотих - 3 шт.; по 1 леї - 2 шт.; 1 рубль - 1 шт.; по 3 рубля - 1 шт.; по 5 рублів - 1 шт.; по 10 рублів - 1 шт.; по 500 гривень - 5 шт.; по 1000 гривень - 1 шт. Грошові знаки запаковано до спец-пакету № KIV1109038.

Стороною захисту в ході судового розгляду було надано підтверджуючі документи, які встановлюють походження вищезазначених грошових коштів у вигляді доларів США (а.к.п. 162-168 Т. 2).

При цьому, прокурор в ході судових дебатів стверджує, що походження грошових знаків в купюрах по 100 доларів США в кількості 50 купюр стороною захисту не підтверджено, а тому є передумови вважати, що вони здобуті внаслідок протиправної діяльності обвинуваченого.

Так, аналізуючи вказане твердження сторони обвинувачення, суд не знаходить правових підстав для застосування спеціальної конфіскації до вказаних грошових коштів в повному обсязі, оскільки обов`язок щодо доведення неправомірності їх походження покладався безпосередньо на сторону обвинувачення, проте прямої доказової бази щодо походження вилучених доларів США внаслідок злочинної діяльності обвинуваченого суду надано не було, а наведені твердження базуються на припущеннях, що прямо суперечить основним засадам кримінального провадження стосовно оцінки доказів учасників кримінального провадження.

Проте, у відповідності до ч. 2 ст. 96-2 КК України у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Судом в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 09.01.2024 близько 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, перебуваючи в салоні автомобілю марки "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, пр-т. Павла Тичини, неподалік будинку № 7, в ході особистої зустрічі з ОСОБА_10 , який діяв під контролем правоохоронних органів, отримав від останнього частину неправомірної вигоди у розмірі 400 доларів США (що еквівалентно 15 276,80 (п`ятнадцяти тисячам двомстам сімдесятьом шістьом гривням та вісімдесятьом копійкам) грн. за офіційним курсом НБУ станом на 09.01.2024) для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В подальшому зазначеними грошовими коштами обвинувачений розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого орган досудового розслідування був позбавлений можливості вилучити зазначені грошові кошти та визнати їх речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку з тим, що таке майно фактично є перетвореним предметом неправомірної вигоди і одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 96-2 КК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого спеціальної конфіскації грошової суми, яка відповідає вартості такого майна. Враховуючи, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 4 КК України, кримінально-правові наслідки злочину (в т.ч. інші заходи кримінально-правового характеру, до яких належить спеціальна конфіскація) визначаються на час його вчинення, суд вважає, що спеціальній конфіскації підлягає частина коштів з вилучених під час проведення невідкладного обшуку автомобіля ОСОБА_5 та виявлених в особистих речах останнього, що не були заздалегідь ідентифікованими та відповідає 400 (чотирьомстам) доларам США, що станом на день вчинення кримінального правопорушення за офіційним курсом НБУ еквівалентно 15 276,80 (п`ятнадцяти тисячам двомстам сімдесятьом шістьом гривням та вісімдесятьом копійкам) грн.

Окрім того, вирішуючи долю речових доказів, а саме грошових коштів в сумі 72 500 (сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, які вилучені в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 12.01.2024 року, суд враховує клопотання адвоката ОСОБА_9 (а.к.п. 108-110 Т. 3) та вважає за необхідне повернути їх законному володільцю, а саме дружині обвинуваченого ОСОБА_40 , оскільки стороною захисту доведено, що вказані грошові кошти були отримані останньою в якості заробітної плати, що підтверджується банківською випискою із рахунку в АТ КБ «Приват Банк».

Керуючись ч. 2 ст. 369-2 КК України та ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 000 (сто дев`ятнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що несплата штрафу за відсутності підстав для розстрочки його виплати тягне за собою наслідки, передбачені ч. 5 ст. 53 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у виді застави залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання даним вироком законної сили, заставу в сумі 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн., визначену ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2024 року, яка знаходиться на рахунку Територіального управління державної судової адміністрації України у місті Києві - повернути заставодавцю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/111-24/4338-ДД від 26.01.2024 року в сумі 3786 гривень 40 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2024 року на грошові кошти у сумі 72 500 (сімдесят дві тисячі п`ятсот) грн., які поміщено до сейф-пакету № SUD 2101393; блокнот з чорновими записами, який поміщено до сейф-пакету № SUD 2091413, належні ОСОБА_5 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2024 року на 4 (чотири) банкноти ззовні схожі на 100 доларів США з серійними номерами: КВ85811506ІВ2, HL13510628FL12, HE39065362DE5, HE39065308DE5, котрі поміщено до пакету № RIC2019789 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2024 року на грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 21 купюра з наступними серійними номерами: KB018155536GB2, HI14781114AI9, KB79880092RB2, HB25714767EB2, HB25714749EB2, HB25714774EB2, HB25714760EB2, KD36848267AD4, HB25714740EB2, HB25714752EB2, KG47663989AG7, HE87588291EF6, KB33752051CB2, FK37764635BK11, HF117884560DF6, HA75587095AA1, KB96129151EB2, KL61124808AL12, KL61124809AL12, KB13984215LB2, KF11815693CF6, які поміщені до спецпакету № SUD2101461; ксерокопію військового квитка с/н: НОМЕР_15 , виданий на ім`я ОСОБА_10 на 2 арк.; ксерокопію паспорта гр. України № НОМЕР_7 , виданий на ім`я ОСОБА_10 на 2 арк.; копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_10 на 1 арк. ; лист т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_41 від ОСОБА_20 щодо виклику до ТЦК за повісткою №2 від 01.12.2023 на 1 арк.; фотокопію військового квитка НОМЕР_8 на ОСОБА_20 на 1 арк.; фотокопію форми № 027/о на ОСОБА_20 на 2 арк; фотокопію додатку до повістки № 2 на ОСОБА_20 на 1 арк.; мобільний телефон «Redmе 10», IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , з сім-картою мобільного оператора «Водафон» ( НОМЕР_11 ), який поміщений до спецпакету № KIV1109035; схожі на грошові знаки в купюрах по 100 доларів США у кількості 50 шт., по 5 доларів США - 1 шт., по 1 - 1 шт., по 20 Євро - 2 шт., по 50 Лей - 1 шт., по 10 Злотих - 3 шт., по 1 Леї - 2 шт., 1 рубль - 1 шт., по 3 рубля - 1 шт., по 5 - 1 шт., по 10 - 1 шт., по 500 гривень - 5 шт., по 1000 гривень - 1 шт., які поміщено до спецпакету № KIV1109038 - скасувати.

Речові докази у кримінальному проваджені:

- мобільний телефон марки «SONY», IMEI1: НОМЕР_2 ; IMEI2: НОМЕР_3 з сім карткою № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 - залишити у володінні ОСОБА_12 ;

- копію функціональних обов`язків заступника військового комісара - начальника мобілізованого відділення, які затверджені 08.12.2020 р. на 4-х арк.; витяг з наказу № 18 від 01.12.2020 про призначення на посаду ОСОБА_12 на 1 арк.; витяг з наказу № 317 від 02.12.2023 про призначення на посаду ОСОБА_12 на 1 арк.; витяг з реєстру «Оберіг» на ОСОБА_10 на 1 арк.; функціональні обов`язки начальника відділення призову на особливий період, які затверджені 28.12.2022 на 3-х арк.; копію картки платника податків на ОСОБА_10 на 1 арк.; фотокопію військового квитка НОМЕР_8 на ОСОБА_20 на 1 арк.; фотокопію форми №027/о на ОСОБА_20 на 2 арк.; фотокопію додатку до повістки № 2 на ОСОБА_20 на 1 арк., упаковані до спец-пакету № KIV1109035; лист т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_19 від ОСОБА_20 щодо виклику до ТЦК за повісткою №2 від 01.12.2023 на 1 арк., упакований до спец-пакету № KIV1109035 - повернути власникам;

- грошові кошти у сумі - 72 500 (сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, які вилучені та поміщені до сейф-пакету № SUD2101393 - повернути ОСОБА_40 ;

- блокнот з чорновими записами, який вилучено та поміщено до сейф-пакету № SUD2091413, предмет ззовні схожий на «Флобер», на якому наявні наступні написи EKOL VIPER та номер на рамі V21EKLGYT01-2200589 Col.4mm та 9 набоїв до нього, поміщені до спец-пакету №SUD2101462; мобільний телефон Redmi 10 IMEI1: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 , в якому сім-картка оператора Водафон (номер НОМЕР_11 ), упакований до спец-пакету № KIV1109035; паспорт № НОМЕР_12 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; автомобіль "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_13 , 2012 року випуску; технічний паспорт НОМЕР_14 ; ключ до автомобіля "Hyundai Santa-FE" чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; схожі на грошові знаки в купюрах по 100 доларів США в кількості 46 купюр; по 5 доларів США - 1 шт.; по 1 долару США - 1 шт.; по 20 євро - 2 шт.; по 50 лей - 1 шт.; по 10 злотих - 3 шт.; по 1 леї - 2 шт.; 1 рубль - 1 шт.; по 3 рубля - 1 шт.; по 5 рублів - 1 шт.; по 10 рублів - 1 шт.; по 500 гривень - 5 шт.; по 1000 гривень - 1 шт., запаковані до спец-пакету № KIV1109038 - повернути ОСОБА_5 ;

- ксерокопію військового квитка серії НОМЕР_6 , виданого на ОСОБА_10 на 2-х арк.; ксерокопію паспорту громадянина України НОМЕР_7 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 2 арк. - зберігати в матеріалах судового кримінального провадження;

- 4 (чотири) банкноти ззовні схожі на 100 доларів США з серійними номерами: КВ85811506ІВ2, HL13510628FL12, HE39065362DE5, HE39065308DE5, котрі поміщено до пакету № RIC2019789; предмети схожі на грошові кошти номіналом по 100 доларів США в кількості 21 купюри з наступними серійними №: KB018155536GB2, HI14781114AI9, KB79880092РB2, HB25714767EB2, HB25714749EB2, HB25714774EB2, HB25714760EB2, KD36848267AD4, HB25714740EB2, HB25714752EB2, KG47663989AG7, HF87588291EF6, KB33752051CB2, FK37764635BK11, HF117884560DF6, HA75587095AA1, KB96129151EB2, KL61124808AL12, KL61124809AL12, KB13984215LB2, KF11815693CF6 - повернути ОСОБА_10 .

На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України конфіскувати у власність держави кошти у кількості 4 купюри номіналом по 100 доларів США кожна, на загальну суму 400 (чотириста) доларів США, запаковані до спец-пакету № KIV1109038, що станом на день вчинення кримінального правопорушення за офіційним курсом НБУ еквівалентно 15 276,80 (п`ятнадцяти тисячам двомстам сімдесятьом шістьом гривням та вісімдесятьом копійкам) грн.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя