печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2024 у кримінальному провадженні №0000580 від 10.07.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ» звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2024 у кримінальному провадженні №0000580 від 10.07.2024.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 25.07.2024 у справі №757/32874/24-к, накладено арешт на нерухоме майно із забороною у розпорядженні та відчуженні, із застосуванням заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, щодо наступного нерухомого майна: - майновий комплекс, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Кирилівська, 98, загальною площею 22 145,20 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) на праві власності зареєстрований за ТОВ «Завод Київкомбікорм» ().

Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2024 арешт накладено необґрунтовано та він підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- приховування прокурором від слідчого судді штучного характеру кримінального провадження, яке зареєстроване за відсутності події будьякого злочину з метою тиску на бізнес та втручання в процеси, що відбуваються у порядку господарського судочинства та за своєю правовою природою є наслідками господарської діяльності ряду суб`єктів господарювання;

- прокурором всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України не доведено наявність існування правових підстав для арешту корпоративних прав;

- очевидне непропорційне втручання в право власності законного власника майна внаслідок необґрунтованого накладення арешту на таке майно як заходу забезпечення кримінального провадження за відсутності достатніх та належних доказів наявності потреби в застосуванні цього заходу;

- прокурором взагалі не обґрунтовано та не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 статті 170 КПК України, а відтак арешт підлягає скасуванню.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав на те, що арешт накладено обґрунтовано, потреба в арешті не відпала.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та додані до нього документи приходить наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що Управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000580 від 10.07.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2024 у справі №757/32874/24-к, накладено арешт на нерухоме майно із забороною у розпорядженні та відчуженні, із застосуванням заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в тому числі, але не виключно, Міністерству юстиції України та його структурним підрозділам та територіальним органам, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим акредитованим та посадовим особам на вчинення реєстраційних дій, вносити будь-які зміни в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, щодо наступного нерухомого майна: - майновий комплекс, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Кирилівська, 98, загальною площею 22 145,20 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) на праві власності зареєстрований за ТОВ «Завод Київкомбікорм» ().

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку про наявність у адвоката права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до мотивувальної частини ухвали від 25.07.2024, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя приходить висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається адвокат, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що адвокатом на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне залишити без задоволення клопотання про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 106, 92, 98, 167, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «ЗАВОД КИЇВКОМБІКОРМ», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2024 у кримінальному провадженні №0000580 від 10.07.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1