Справа № 296/1782/25
УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Житомирській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Житомирській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах кримінального провадження за № 0000053 від 24.04.2024, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом УСБУ в Житомирській області на підставі постанови Офісу Генерального прокурора від 02.09.2024 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2024, за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Згідно з матеріалами провадження, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи з 11.04.2007 фізичною особою-підприємцем (номер запису 0003033) у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 09.01.2023, отримав паспорт громадянина Російської Федерації.

В подальшому, 09.01.2023 останній отримав згідно російського законодавства ідентифікуючий номер платника податків (рос. идентификационный номер налогоплательщика) 12.

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території Херсонської області до складу РФ, а також придушення спротиву проукраїнського населення Херсонської області, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими створено незаконні органи влади, так звані судові, правоохоронні органи, органи влади та місцевого самоврядування на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Так, не пізніше 06.12.2022 року на тимчасово окупованій території Херсонської області за адресою Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Міська, б. 8, державою-агресором Російською Федерацією було створено окупаційний орган влади т.зв. «Управление минюста росии по Херсонской области», основним видом діяльності якого визначено за кодом 84.11.12 загальноросійського класифікатору видів економічної діяльності: діяльність повноважних представників президента російської федерації в регіонах російської федерації та територіальних органів федеральних органів виконавчої влади в суб`єктах російської федерації (республіках, краях, областях), який згідно російського законодавства отримав ідентифікуючий номер платника податків НОМЕР_1 , основний державний реєстраційний номер 801.

Водночас, не пізніше 02.05.2023 року на тимчасово окупованій території Херсонської області за адресою Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Братів Коваленко, б. 66, державою-агресором Російською Федерацією було створено окупаційний орган влади т.зв. «Управление судебного департамента в Херсонской области», основним видом діяльності якого визначено за кодом 84.23 загальноросійського класифікатору видів економічної діяльності: діяльність в області юстиції та правосуддя, який згідно російського законодавства отримав ідентифікуючий номер платника податків НОМЕР_2 , основний державний реєстраційний номер 390.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи індивідуальним підприємцем, 06.03.24, знаходячись на тимчасово окупованій території України м. Генічеськ Херсонської області, здійснюючи господарську діяльність за місцем реєстрації: Херсонська область, Генічеський район, місто Генічеськ, вулиця Шевченка, будинок, 138, усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт окупації Херсонської області збройними силами рф, маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисел, здійснив провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, в тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора, шляхом укладання та виконання контракту (договору), за наступних обставин.

ОСОБА_7 , діючи умисно, знаходячись на тимчасово окупованій території України м. Генічеськ Херсонської області, будучи зареєстрованою відповідно до законодавства РФ як індивідуальний підприємець (юридична адреса: Херсонська область, Генічеський район, місто Генічеськ, вулиця Шевченка, будинок, 138, основний державний реєстраційний номер індивідуального підприємця НОМЕР_3 , ідентифікуючий номер платника податків НОМЕР_4 ), у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, однак не раніше 06.03.2024 зареєструвався на порталі РФ щодо державних закупівель на офіційному сайті «Єдиної інформаційної системи в сфері закупівель в інформаційно-телекомунікаційній мережі Інтернет» http://zakupki.gov.ru, яка функціонує відповідно до федерального закону РФ від 05.04.2013 № 44-Ф3 «Про контрактну систему в сфері закупівлі товарів, робіт, послуг для забезпечення функціонування державних і муніципальних потреб» та оформив електронний цифровий підпис для прийняття участі в публічних торгах та підписання електронних документів на торгових майданчиках.

В подальшому ОСОБА_7 знаючи, що контрагентами у таких договорах будуть бюджетні підприємства, установи та організації країни-агресора російської федерації, будучи індивідуальним підприємцем, зареєстрованим відповідно до законодавства РФ, усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт окупації Херсонської області збройними силами РФ та заборону здійснення будь-якої господарської діяльності у співпраці з державою-агресором, а також розуміючи те, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, 06.03.24 шляхом використання особистого електронного підпису, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 93 Федерального закону від 05.04.2013р. № 44-ФЗ «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, оказание услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд», пп. «а» п. «1» Постановления Правительства Российской Федерации» від 31.12.2022 № 2559 «О мерах по обеспечению режима военного положения и об особенностях планирования и осуществленния закупок для обеспечения государственных нужд Донецкой Народной Республики, Луганской Народной Республики, Запорожской области, Херсонской области и муниципальных нужд муниципальных образований, находящихся на их территории, и о внесении изменений в некоторые акты Правительства Российской Федерации», уклав контракт № 17, (ИКЗ: № 24 1 950001001 0012 001 4520 244) з незаконним органом влади, створеним на тимчасово окупованій території України державою-агресором, а саме т.зв. «Управление судебного департамента в Херсонской области», (юридична адреса: Херсонська обл., м. м. Генічеськ, вул. Братів Коваленко, б. 66, основний державний реєстраційний номер 390, ідентифікуючий номер платника податків ) на ремонт легкового автомобиля т.зв. «Управление судебного департамента в Херсонской области», тобто для забезпечення діяльності незаконно створеного органу на загальну суму 88050 руб. за рахунок бюджету Херсонської області як суб`єкта РФ на 2024 рік.

Згідно даних офіційного сайту «Єдиної інформаційної системи в сфері закупівель в інформаційно-телекомунікаційній мережі Інтернет» http://zakupki.gov.ru, 06.03.24 умови контракту № 17 (ИКЗ: № 24 1 244) з т.зв. «Управление судебного департамента в Херсонской области» (юридична адреса: Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Братів Коваленко, б. 66, основний державний реєстраційний номер 390, ідентифікуючий номер платника податків ), ОСОБА_7 були виконані в повному обсязі.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 11.06.2024 ОСОБА_7 , будучи індивідуальним підприємцем, зареєстрованим відповідно до законодавства РФ, шляхом використання особистого електронного підпису, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 93 Федерального закону від 05.04.2013р. № 44-ФЗ «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, оказание услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд», пп. «а» п. «1» Постановления Правительства Российской Федерации» від 31.12.2022 № 2559 «О мерах по обеспечению режима военного положения и об особенностях планирования и осуществленния закупок для обеспечения государственных нужд Донецкой Народной Республики, Луганской Народной Республики, Запорожской области, Херсонской области и муниципальных нужд муниципальных образований, находящихся на их территории, и о внесении изменений в некоторые акты Правительства Российской Федерации», уклав контракт № 31, (ИКЗ: № 24 1 950001001 0012 002 4520 244) з незаконним органом влади, створеним на тимчасово окупованій території України державою-агресором, а саме т.зв. «Управление судебного департамента в Херсонской области», (юридична адреса: Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Братів Коваленко, б. 66, основний державний реєстраційний номер 390, ідентифікуючий номер платника податків ) на ремонт легкового автомобиля т.зв. «Управление судебного департамента в Херсонской области», тобто для забезпечення діяльності незаконно створеного органу на загальну суму 21200,00 руб. (двадцять одна тисяча двісті рублів нуль копійок) за рахунок бюджету Херсонської області як суб`єкта РФ на 2024 рік.

Згідно даних офіційного сайту «Єдиної інформаційної системи в сфері закупівель в інформаційно-телекомунікаційній мережі Інтернет» http://zakupki.gov.ru, 06.03.24 умови контракту № 31, (ИКЗ: № 24 1 244) з т.зв. «Управление судебного департамента в Херсонской области» (юридична адреса: Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Братів Коваленко, б. 66, основний державний реєстраційний номер 390, ідентифікуючий номер платника податків ), ОСОБА_7 були виконані в повному обсязі.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 18.06.2024 ОСОБА_7 , будучи індивідуальним підприємцем, зареєстрованим відповідно до законодавства РФ, шляхом використання особистого електронного підпису, керуючись «Постановлениям Правительства Российской Федерации» від 31.12.2022 № 2559 «О мерах по обеспечению режима военного положения и об особенностях планирования и осуществленния закупок для обеспечения государственных нужд Донецкой Народной Республики, Луганской Народной Республики, Запорожской области, Херсонской области и муниципальных нужд муниципальных образований, находящихся на их территории, и о внесении изменений в некоторые акты Правительства Российской Федерации», п. 9 ч. 1 ст. 93 Федерального закону від 05.04.2013р. № 44-ФЗ «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, оказание услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд», уклав контракт № 3/24, (ИКЗ: № 000244) з незаконним органом влади, створеним на тимчасово окупованій території України державою-агресором, а саме т.зв. «Управление минюста росии по Херсонской области», (юридична адреса: Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Міська, б. 8, основний державний реєстраційний номер 801, ідентифікуючий номер платника податків НОМЕР_1 ) на технічне обслуговування та ремонт легкового автомобиля т.зв. «Управление минюста росии по Херсонской области», тобто для забезпечення діяльності незаконно створеного органу на загальну суму 160,736 руб. (сто шістдесят тисяч сімсот тридцять шість рублів нуль копійок) за рахунок бюджету Херсонської області як суб`єкта РФ на 2024 рік.

Згідно даних офіційного сайту «Єдиної інформаційної системи в сфері закупівель в інформаційно-телекомунікаційній мережі Інтернет» http://zakupki.gov.ru, 06.03.24 умови контракту № 3/24, (ИКЗ: № 000244) з т.зв. «Управление минюста росии по Херсонской области» » (юридична адреса: Херсонська обл., м. Генічеськ, вул. Міська, б. 8, основний державний реєстраційний номер 801, ідентифікуючий номер платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_7 були виконані в повному обсязі.

07.02.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Донецьк, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, яке, враховуючи перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території Херсонської області, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ч. 8 ст. 135 КПК України, 07.02.2025 було опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск від 07.02.2025).

Окрім того, відповідно до вимог ст.ст. 111-112, 276-278 та глави 11 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного, стосовно якого існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Факт повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а також його виклики слідчим підтверджуються відповідним рапортом слідчого від 14.02.2025 з додатками, на яких зафіксовано здійснення аудіодзвінка на номер вказаної особи, відправка SMS-повідомлень на мобільний телефон останнього, з текстом повідомлення про підозру та повісток про виклик підозрюваного.

Таким чином, 07.02.2025 підозрюваний ОСОБА_7 був у встановленому ст.ст. 133-137 КПК України порядку належним чином викликаний на 11.02.2025, 12.02.2025 та 13.02.2025 для вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, допиту як підозрюваного у кримінальному провадженні, однак у вказаний час не прибув на виклик уповноваженої службової особи - слідчого, тобто не з`явився без поважних причин та не повідомив про причини свого неприбуття.

Слідчий зазначає, що підставами для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: обґрунтована підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України; наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, переховується від органів досудового розслідування; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; те, що підозрюваний ОСОБА_7 порушив процесуальний обов`язок підозрюваного, визначений п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб. перебування підозрюваного на тимчасово окупованій території України, що свідчить про ухилення ним від кримінальної відповідальності.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, які зазначені в клопотанні, та просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав пояснення прокурора у повному обсязі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні покладався на розсуд суду.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого від 14.02.2025 ОСОБА_7 оголошено в розшук, оскільки наявні відомості, що він перебуває на тимчасово окупованій території (Херсонська область), точне місцезнаходження невідоме. Підозра оголошена за правилами ст.135 КПК України про що наявні докази долучені до клопотання.

Отже, клопотання розглядається слідчим суддею без участі підозрюваного, проте за участю його захисника - ОСОБА_5 .

3.2. Набуття статусу підозрюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Частиною 1 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 3 статті 111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Так, Глава 11 Розділу ІІ КПК України містить статтю 135, якою передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а також статтю 136 КПК України, якою встановлено яким чином підтверджується отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадженні письмове повідомлення про підозру в день його складення, однак, якщо це зробити неможливо, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України), у тому числі, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, у разі, якщо існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті.

Слідчий суддя установив, що 07.02.2025 у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Перебування підозрюваного ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території України позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 14.02.2025 у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 10 год. 00 хв. 11.02.2025, 12.02.2025 та 13.02.2025) відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме шляхом направлення повідомлення про підозру та повісток про виклик ОСОБА_7 за місцем його реєстрації, а також шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 07.02.2025 та в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Разом з тим, на виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явився.

У зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства 14.02.2025 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

З урахуванням вищевикладеного, а також положень ч. 8 ст. 135 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування дотримані вимоги КПК України та вжито належних заходів для вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

При цьому, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 42 та ст. 135 КПК України, можна дійти до висновку, що дотримання прав особи при врученні складеного повідомлення про підозру, полягає не у фактичному врученні такого повідомлення (процесуального документа), а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатися про факт складення такого повідомлення про підозру та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел, що і було здійснено слідчим та підтверджується матеріалами клопотання.

Крім того, КПК України не передбачає обов`язку і права слідчого відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі. В свою чергу, органом досудового розслідування вчинено всі можливі передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Європейської Конвенції про захист прав людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom, § 34).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Murray v. the United Kingdom» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Наявні у провадженні докази, на думку слідчого судді, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Наведене підтверджується наявними матеріалами клопотання, зокрема: протоколами оглядів сайтів в мережі Інтернет; протоколами оглядів документів та іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема: рапортом 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Житомирській області від 23.04.2024 № 5/2-1319, в якому наведено обставини вчинення злочину ОСОБА_7 ; протоколами огляду мережі Інтернет, якими зафіксовано факт участі ОСОБА_7 в електронних закупівлях рф для забезпечення потреб т.зв. «Управления Судебного департамента в Херсонской области», «Управления министерства юстиции Российской Федерации по Херсонской области», укладення контрактів з вказаними окупаційними органами влади та їх подальше повне виконання; протоколом огляду мережі Інтернет від 03.01.2025, яким зафіксовано факт реєстрації 09.01.2023 ОСОБА_7 в якості приватного підприємця згідно російського законодавства; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_7 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України, не прибув на виклик до слідчого, та не повідомив слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування.

Зокрема, є підтвердженим, що підозрюваний оголошений в розшук з 14.02.2025, оскільки перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

3.4.2. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Слідчий суддя погоджується з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а тому підозрюваний, перебуваючи на волі на тимчасово окупованій території може продовжувати реалізацію свого злочинного умислу, здійснюватиме провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, в тому числі з окупаційною адміністрацією держави-агресора, шляхом укладання та виконання контракту (договору).

3.5. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Аналіз положень ч. 6 ст. 193 КПК України дає підстави зробити висновок, що у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя, суд за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, може обрати лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Отже, встановлена цією нормою процедура обрання запобіжного заходу не передбачає можливості вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу передбачена лише під час розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який і обирається з тією метою, аби затримати особу (підозрюваного), яка, зокрема, переховується від органу досудового розслідування та суду та оголошена у міжнародний розшук, та доставити її до місця кримінального провадження для вирішення питання щодо застосування відносно неї обмежувальних заходів (тримання під вартою/домашній арешт/застава/особиста порука/особисте зобов`язання).

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням наведених обставин злочинів та наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, підозрюваного оголошено у розшук, то слідчий суддя, виходячи з положень ч. 6 ст. 193 КПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за його відсутності.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 5 ст. 9, статтями 177, 183, 184, 193-194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_7 не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя, суд, за участю підозрюваного розглядає питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9