НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/421/24
Провадження № 1-кп/0182/422/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого -судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2023 року за №0001543 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого неофіційно, особою з інвалідністю не являється, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

14.11.2023 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

31.01.2024 року Нікопольським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

30.05.2024 Дніпровським апеляційним судом скасовано вирок Нікопольського міськрайонного суду від 31.01.2024 в частині призначення покарання та призначено новий вирок за ч.2 ст. 125 у вигляді штрафу розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ст.. 71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 14.11.2023 р., остаточно призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень .

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И В:

10.12.2023 року ОСОБА_3 в денний час перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де приблизно о 14.00 годині за вищевказаною адресою прийшли близькі родичі ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В цей день та час між співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , яка знаходилась також в приміщенні будинку АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , на ґрунті раптового виниклих неприязних відносин відбулася словесна сварка, яка переросла в обопільну бійку. Після закінчення бійки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вийшли в іншу кімнату будинку.

Після вищевказаних подій у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи в той самий час та в тому самому місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди, бажаючи їх настання, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись в приміщенні зали вищевказаного будинку, підійшов до столу, звідки таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефону Redmi Note 10S ринкова вартість якого згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи №5462 від 22.12.2023 року складає 4525 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок чого спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 4525 гривень.

Вказані умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину повністю і не оспорював обставини, встановлені під час судового розгляду та докази, які досліджені судом. Обвинувачений повідомив наступне.

10.12.2023 р. до його діда - ОСОБА_10 , приїхала ОСОБА_7 , яка є його тіткою з дядьком ОСОБА_11 той час дома перебував він і його співмешканка - ОСОБА_9 той момент, коли його співмешканка зайшла у кімнату розвісити виправну білизну, між нею та тіткою виник конфлікт, а потім почалася бійка з ОСОБА_12 . Вони розійшлися по різним кімнатам і в ін., напевно випадково забрав мобільний Телефон ОСОБА_13 , який лежав на столі в цій же кімнаті. Спочатку хотів повернути телефон, але потім заклав його в ломбард «Гарант», по вул. Шевченка. Вже потім зрозумів, що вчинив злочин, а саме крадіжку. Стверджує, що не повернув телефон одразу, бо злякався, коли приїхали поліцейські на виклик до них. Телефон повернули співробітники поліції тому цивільний позов щодо відшкодування вартості телефону не визнає як і не визнає моральну шкоду в такому розмірі.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, але надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Потерпілою заявлено цивільний позов, який вона просила задовольнити і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду на суму 4525 гривень і моральну шкоду у розмірі 40 тис. гривень.

За клопотанням прокурора і за згодою сторін кримінального провадження судом досліджені письмові докази, законність і допустимість яких сторони кримінального провадження не оспорюють.

Так, відповідно до копії товарного чеку ( а.п.33) вартість мобільного телефону Redmi Note 10S придбаного 04.04.20222 року в магазині «Алло» становила 9299 гривень. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи №5462 від 22.12.2023 року ринкова вартість, з урахуванням зносу, мобільного телефону Redmi Note 10S, синього кольору, придбаного 04.04.20222 року в новому стані, станом на 10.12.2023 року становила 4525 грн. ( а.п.42-45). Мобільний телефон був вилучений співробітниками поліції, визнаний речовим доказом ( а.п.41) і переданий потерпілій ОСОБА_7 ( 40).

Аналізуючи безпосередньо досліджені докази, з точи зору їх законності, допустимості та належності, вважаю їх достатніми і такими, що доводять провину обвинуваченого в інкримінованому йому злочині. З огляду на вищевикладене, вважаю, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за фактом викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є корисливим злочином, вчиненими в умовах воєнного стану. Вчинений злочин потяг за собою настання негативних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілій ОСОБА_7 , яка є родичкою обвинуваченого і якій повернуто викрадений телефон в ході досудового розслідування працівниками поліції. Обвинувачений ОСОБА_3 давав правдиві покази, як під час досудового розслідування так і в суді, щиро розкаюється у вчиненому злочині частково визнає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди потерпілій. Він є раніше судимою особою за вчинення аналогічних корисливих злочинів і вчинив крадіжку у гр. ОСОБА_7 в період невідбутого покарання за попереднім вироком. ОСОБА_3 задовільно характеризується за місцем постійного проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Суд приймає до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка не виявила бажання брати участь у судовому розгляді кримінального провадження, але просила призначити обвинуваченому суворе та справедливе покарання. Суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, буде покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, з застосуванням положень ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, оскільки злочин вчинено обвинуваченим в період випробувального терміну за попереднім вироком суду. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 , на суму 44525,00 грн., який складається з матеріальної шкоди в сумі 4525,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 40000грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно абз.1 ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вина обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину доведена, розмір шкоди встановлений шляхом експертного дослідження. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, викрадений у потерпілої ОСОБА_7 мобільний телефон Redmi Note 10S повернуто особисто їй про що свідчить власноруч нею написана розписка ( а.п.40). При цьому будь-яких зауважень щодо цілісності цієї речі, наявності механічних пошкоджень, які б перешкоджали їх використанню за призначенням не зазначено. В зв`язку з чим позов в частині стягнення матеріальної шкоди. яка складається з вартості повернутого потерпілій телефону, не підлягає задоволенню.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 зазначеної постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування спричинення моральної шкоди потерпіла вказувала, що саме через дії обвинуваченого з моменту виявлення крадіжки вона відчуває постійний головний біль, депресію, порушення особистої приватності, стрес, роздратування та втрату відчуття безпеки через позбавлення обвинуваченим її мобільного зв`язку шляхом викрадення телефону, який мав для неї матеріальну цінність, в якому знаходилась конфіденційна інформація а саме: фотографії, повідомлення інші особисті данні.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер, глибину душевних та психічних страждань потерпілої. Ту обставину, що у зв`язку з перебуванням у зоні бойових дій, потерпіла вимушено залишила свою домівку і їй довелося пережити несподіваний додатковий стрес. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, тому, заявлена потерпілою до відшкодування сума моральної шкоди у розмірі 10 тис. гривень є саме тим розміром, що відповідає верховенству права, вимогам розумності і справедливості. При цьому суд враховує думку самого обвинуваченого, який частково визнав вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати прокурором не доведені.

Долю речових доказів слід визначити відповідно до вимог ст. 100 КК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань, за сукупністю вироків, враховуючи вирок Дніпровського апеляційного суду від 30.05.2024 року остаточно призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць та сплатою штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Зазначені покарання виконувати самостійно.

Строк покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у зазначеному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого обрано не було.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень. В частині відшкодування матеріальної шкоди цивільний позов залишити без задоволення.

Речові докази: мобільний телефон Redmi Note 10S, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити в користуванні власниці.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Негайно після проголошення вироку, його копію вручити прокурору і направити для вручення обвинуваченому ОСОБА_3 - начальнику ДУВП (4).

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1