Провадження №1-кп/243/431/2025
ВИРОК

Іменем України

03 січня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувалося в приміщенні будівлі суду, кримінальне провадження №0000686 від 21.11.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лиман Донецької області, громадянина України, який має середню технічну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2024 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи на відповідних правових підставах технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_6 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, рухався по сухій асфальтобетонній проїжджій частині автодороги сполученням «Слов`янськ - Святогірськ» з боку автодороги М-03 в напрямку с. Богородичне на території Святогірської ТГ Краматорського району Донецької області, яка мала по одній смузі для руху в кожному напрямку та дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія).

В ході руху, проїжджаючи ділянку вказаної автодороги на 9км+450м, водій ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог дорожньої розмітки 1.1, п.п. 10.1, 12.6 ґ), 12.9 б), 14.2 в) та 14.6 г) Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п.10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п.12.6 ґ): «Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю, іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год»;

п.12.9 б): «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»;

п.14.2 в): «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані»;

п.14.6 г): «Обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості»,

діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не будучи уважним, не маючи перешкод технічного характеру для об`єктивного сприйняття дорожньої обстановки, не переконавшись у безпечності виконуваного маневру, та у тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, став виконувати обгін невстановленого попутного автомобіля, в ході якого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Kasten» військовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному для водія ОСОБА_5 напрямку, по своїй смузі для руху, разом з пасажиром ОСОБА_8 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , отримав наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма голови, грудної клітки, та живота, закрита черепно-мозкова травма, крововилив у м`які покриви голови у лобна-тім`яній ділянці зліва, крововиливи під м`які мозкові оболонки правої скроневої, правої потиличної часток, стовбур головного мозку, садно лобної ділянки зліва, розрив зчленування між потиличною кісткою та I-м шийним хребцем з розривом оболонок та спинного мозку на цьому рівні, тупа травма грудної клітки, переломи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12-го ребер справа, 1, 2-го ребер зліва, розрив правої легені, тупа травма живота, розрив правого клубо-крижового зчленування, переломи гілок лобкових та сідничних кісток, розрив правої частки печінки, розрив правої нирки, синці лівої кисті, стегон, колінних суглобів, лівої гомілки, садно правого стегна, від яких загинув на місці події. Зазначені ушкодження стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_6 стала поєднана тупа травма голови, грудної клітки, та живота з переломами кісток скелету, розривами внутрішніх органів та спинного мозку, що супроводжувалась кровотечою у порожнини тіла, розвитком травматичного шоку та набряку головного мозку.

Крім того, внаслідок вказаної ДТП, водій автомобіля марки «Volkswagen» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правого надколінника зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; пасажир автомобіля марки «Volkswagen» ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран лобної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 6 ребра зліва, закритої травми грудної клітини та саден обличчя.

З технічної точки зору, допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог дорожньої розмітки 1.1, п.п. 10.1, 14.2 в), 14,6 г) Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, не заперечував проти розгляду справи у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, та показав, що дійсно 21 листопада 2024 року приблизно о 14 годині 45 хвилин він рухався на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2110» разом з пасажиром ОСОБА_6 в напрямку с. Богородичне на території Святогірської ТГ Краматорського району Донецької області. В ході руху він став виконувати обгін попутного автомобіля, в ході якого виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen» під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, по своїй смузі руху. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а водій автомобіля марки «Volkswagen» ОСОБА_7 також отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Вказав, що має намір добровільно надати матеріальну допомогу потерпілим. Щиро розкаявся у скоєному.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, просила суд призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, будь-які претензії до обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні.

Потерпілий ОСОБА_10 до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні, його показання повністю відповідають сутності пред`явленого обвинувачення, суд, за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу останнього.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у здійсненні ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, доведена у судовому засіданні повністю та суд вважає правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, але з необережною формою вини, вчинений у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, тобто джерела підвищеної небезпеки, а також наявні обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активна співпраця з органами досудового розслідування.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Дані про особистість обвинуваченого ОСОБА_5 свідчать про те, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у спеціалізованих медичних установах не перебуває, офіційно не працює, раніше не судимий.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному, приймав участь у слідчих діях щодо з`ясування обставин вчинення злочину, та повідомив їх суду, потерпілі до нього будь-яких претензій не мають.

Зважаючи на викладені встановлені судом обставини, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з тим, суд всебічно оцінив викладені обставини, та прийшов до переконання про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю. Відповідно до вищевикладених обставин, суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого вимоги ст. ст. 75, 76 КК України.

При цьому, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його негативні наслідки, ступінь їх тяжкості, суд вважає необхідним застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Під час досудового розслідування було проведено ряд експертиз, зокрема: технічні експертизи транспортного засобу (№СЕ-19/105-24/9223-ІТ, №СЕ-19/105-24/9221-ІТ від 24.12.2024 року), транспортно-трасологічну експертизу (№СЕ-19/105-24/9222-ІТ від 25.12.2024 року), автотехнічну експертизу (№СЕ-19/105-24/9225-ІТ від 23.12.2024 року). Загальна вартість проведених експертиз склала 9550 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України витрати проведених експертиз по даному кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, зокрема у вигляді арешту майна застосовано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і на підставі цього закону призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 9550 (дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 80 коп. в дохід держави.

Речові докази у справі:

автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Kasten» військовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2000 року випуску білого кольору, реєстраційний талон транспортного засобу НОМЕР_3 , виданий 02.03.2024 року відділенням ІНФОРМАЦІЯ_2 , власником якого є - ВЧ НОМЕР_4 та який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , залишити власнику за належністю;

автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2110» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, повернути ОСОБА_5 за належністю;

змиви потожирової речовини: з поверхні ричага поворотів, ручки перемикання передач, рукоятки відкривання водійської двері, та обшивку керма автомобіля ВАЗ 2110, реєстр. номер НОМЕР_1 , які передані на зберігання до камери схову ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, підлягають знищенню.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1