Справа № 127/2750/22
Провадження №11-кп/801/1310/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2024 про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 21.04.2021 до ЄРДР за № 0000248 та за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про яке внесено 26.01.2022 за № 0000051,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2024, продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на шістдесят днів до 17.01.2025 включно, залишено заставу в попередньо визначеному судом розмірі, що становить 198 480 грн та на попередньо визначених умовах.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 порушується питання про скасування вказаної ухвали та постановлення нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та проживання обвинуваченого, а у разі відмови в задоволенні такої вимоги, зменшити розмір визначеної застави.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що стороною обвинувачення не було доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, судом не враховано, що суттєво зменшились ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки на момент розгляду клопотання прокурора до матеріалів кримінального провадження долучені всі письмові та речові докази по справі, переважна частина яких була предметом дослідження в судових засіданнях. Також стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, суд не врахував наявність у обвинуваченого соціально стримуючих факторів, який має постійне місце реєстрації та проживання у Одеській області, має законне джерело доходів, посередньо характеризується за місцем свого проживання, має повнолітнього сина та матір пенсіонерку, з якими підтримує тісні сімейні стосунки.

Також захисник вважає, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для ОСОБА_8 , так як не враховано, що заробіток обвинуваченого був не надто великий, а його престаріла матір отримує пенсію в мінімальному розмірі.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Так, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та виправдовують обраний запобіжний захід.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працював, раніше судимий, у нього відсутні соціально стримуючі зв`язки, крім того, він є жителем іншого регіону, а тому з урахуванням особи обвинуваченого та характеру інкримінованого злочину, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики, зазначені в оскаржуваній ухвалі.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики переховування ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на свідків та інших осіб, продовження вчиняти інші злочини продовжують існувати, що виправдовує його тримання під вартою та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, цілодобового домашнього арешту, оскільки він не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження захисника про те, що розмір застави, визначений її підзахисному, є завідомо непомірний для нього, колегія суддів не приймає до уваги. Так визначений ОСОБА_8 судом першої інстанції розмір застави відповідає межам, встановленим п.2 ч.5 ст. 182 КПК України для осіб, обвинувачених у тяжких злочинах та є розумним, справедливим та достатнім.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2024 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4