Справа № 489/486/25
Провадження № 1-кс/489/104/25
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

23 січня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , в порядку ст. 206 КПК України,

встановила:

23.01.2025 до слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на території обласного збірного пункту РТЦК та СП, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріалами, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Виходячи із диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).

За положеннями ст. 206 КПК України, на правову підставу якої звернення до слідчого судді з даним клопотанням зазначає заявник, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства України вказує на те, що до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю в порядку ст. 206 КПК України за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб лише у випадку, коли особа тримається під вартою в межах територіальної юрисдикції відповідного слідчого судді.

При цьому, здійснюючи повноваження в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати питання щодо наявності підстав утримання особи під вартою під час досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні, нагляд за дотриманням права та свобод у якому належить до компетенції слідчого судді та лише у випадках, коли особа поміщена та перебуває під вартою, тобто утримується відповідними правоохоронними органами, яким надано право затримувати особу та поміщувати її під варту.

Натомість зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 був незаконно затриманий на блок-посту в м. Південноукраїнськ, його було доставлено до ТЦК та СП, де, за твердженням скаржниці, він незаконно утримується по даний час. При цьому, зобов`язати звільнити ОСОБА_3 скаржниця просить начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 на даний час тримається саме під вартою на території Інгульського району міста Миколаєва, що уповноважувало б слідчого суддю Ленінського районного суду міста Миколаєва вирішувати питання в порядку ст. 206 КПК України щодо зобов`язання забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою. Про незаконні дії начальника саме ІНФОРМАЦІЯ_3 взагалі зазначено лише у прохальній частині скарги.

Навпаки, зі скарги слідує, що ОСОБА_3 на даний час перебуває не під вартою, а знаходиться на території обласного збірного пункту РТЦК та СП, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , посадові особи якого не є представниками правоохоронних органів, яким надано право затримувати осіб у передбаченому КПК України порядку та поміщувати їх під варту.

У зв`язку з викладеним, до повноважень слідчого судді не належить вирішення питань щодо звільнення осіб, які фактично викрадені та незаконно позбавлені волі, зокрема представниками відповідних державних органів, до компетенції яких не належить право затримувати осіб та поміщувати їх під варту у порядку та спосіб, визначений КПК України та ЗУ «Про попереднє ув`язнення».

В даному випадку, якщо особа, яка вважає, що працівники ТЦК та СП вчинили відносно ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене статтями 146, 146-1 КК України, пов`язане з незаконним позбавленням волі, вона вправі звернутися із заявою до відповідних правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідного кримінального правопорушення відносно ОСОБА_3 .

Крім того, скарга не містить відомостей про те, що затримання та фактичне позбавлення волі ОСОБА_3 здійснювалося саме в межах відповідного кримінального провадження, що надавало б право слідчому судді здійснювати відповідні повноваження в такому кримінальному провадженні, оскільки слідчому судді не було надано будь-яких доказів на підтвердження вказаного факту.

У зв`язку з викладеним, за обставин даної скарги вбачається, що до повноважень слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва не належить вирішення питань щодо зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити ОСОБА_3 , який знаходиться на території обласного збірного пункту РТЦК та СП, оскільки розгляд такого питання не належить до його компетенції.

При цьому, зі скарги слідує, що порушене у ній заявником питання стосується питання призову та проходження військової служби ОСОБА_3 , вирішення якого врегульоване не положеннями кримінального процесуального законодавства, а підлягає вирішенню в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, шляхом звернення з відповідним позовом до відповідного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Проте, положеннями КПК України не передбачено наслідків неналежного звернення до слідчого судді з метою захисту прав людини в порядку ст. 206 КПК України.

Натомість відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Проаналізувавши вище викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні законні підстави для відкриття провадження за даним клопотанням, яке не підлягає оскарженню до слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва, тому вказане свідчить про необхідність, відповідно до загальних засад кримінального провадження, повернути вказане клопотання заявнику, у зв`язку з тим, що воно не підлягає розгляду в цьому суді.

Керуючись статтями 9, 26, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Скаргу ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на території обласного збірного пункту РТЦК та СП, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , повернути особі, яка її подала, у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1