Справа № 504/1826/24
Номер провадження 1-в/504/7/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 рокус-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав справу за поданням начальника Одеського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області відносно засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця за національністю, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

про приведення судового рішення у відповідність до закону,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло подання Одеського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, в якому ставиться питання про приведення вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.07.2024, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України на 1 рік, у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, п. 13 ч.1 ст. 537, п. 2 ч.2 ст. 539 КПК України.

Начальник Одеського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви про підтримання подання в повному обсязі та проведення судового засідання без їх участі.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 не заперечувала проти задоволення подання.

З огляду на положення ст.539 КПК України, враховуючи введення воєнного стану в Україні, суд вважає можливим розглянути подання за відсутністю прокурора, представника органу пробації та засудженого.

У відповідності до приписів ч.4 ст.107 КПК України, фіксування процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.07.2024 ОСОБА_3 засуджений за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, відповідно до ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набрав законної сили 09.08.2024.

23.09.2024 засуджений ОСОБА_3 був поставлений на облік Одеського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон), встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст.185,190,191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 Кримінального кодексу України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з частиною 1 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказана в частині 2 статті 74 Кримінального кодексу України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Отже, відповідно до положень статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 01.01.2024 установлено у розмірі 3028 грн., 50 відсотків від його розміру становить 1514,00 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514,00 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Також, Верховний Суд зробив правовий висновок, що питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-ІХ, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.07.2024 засуджений ОСОБА_3 за епізодами від 09.02.2024 та 11.02.2024 скоїв крадіжки на загальну суму 1011,77 грн., що станом на момент вчинення кримінальних правопорушень складала суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн. у 2024 році).

Таким чином, на засудженого ОСОБА_3 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 засуджено вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.07.2024 за діяння, караність якого усунено законом, оскільки вартість викраденого ним майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд дійшов висновку, ОСОБА_3 підлягає звільненню від призначеного судом покарання у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

Керуючись ст. 74 КК України, ст.372,537,539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання Одеського РВ №3 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.07.2024 на підставі ч. 2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляцію до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя: ОСОБА_1