Справа № 947/4143/25
Провадження № 1-кс/947/4222/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001486 від 20.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001486 від 20.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, вилученого в ході проведення обшуку 13 лютого 2025 року транспортного засобу Toyota Hi Ace з д.н.з. НОМЕР_1 .

Слідчий ОСОБА_3 надав заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі, вимоги якого просив задовольнити.

Також до канцелярії суду надійшла заява від власника транспортного засобу ОСОБА_5 , в якій заперечує проти задоволення клопотання, просить повернути їй автомобіль, вказуючи на те, що він має важливе для неї значення.

Окрім того користувач транспортного засобу ОСОБА_6 , також надав заяву в якій в задоволенні клопотання просять відмовити, мотивуючи тим, що слідчий вилучив автомобіль з перевищенням своїх повноважень.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

У зв`язку з неявкою учасників процесу, керуючись вимогами ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду такого клопотання за відсутності наведених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001486 від 20.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Аква Віта Плюс» (, юридична адреса: Одеська область, Біляївський район, с. Маринівка, вул. Шкільна 6) здійснюють незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме видобування підземних питних без відповідних документів.

Так, службові особи ТОВ «Аква Віта Плюс» здійснюють продаж бутильованої артезіанської води під торговою маркою «Зоряне джерело», не маючи спеціального дозволу на видобування надр. Забір води здійснюється через артезіанські свердловини №4749, №4870, які розташовані в с. Маринівка Біляївського району Одеської області.

Статтею 240 Кримінального кодексу України, передбачене кримінально карне діяння у вигляд незаконного видобування корисних копалин, яке полягає у видобуванні копалин без відповідного спеціального дозволу.

Кодексом України про надра, встановлено, що користування надрами у вигляді видобутку корисних копалин здійснюється на підставі спеціального дозволу.

Відповідно до ст. 23 цього Кодексу право землевласників і землекористувачів на видобування корисних копалин місцевого значення, торфу, підземних вод (крім мінеральних) та користування надрами для інших цілей. Землевласники і землекористувачі в межах земельних ділянок, які перебувають у їх власності або користуванні, мають право без спеціального дозволу та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб, не пов`язаних із відчуженням видобутих корисних копалин, корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до 2 метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 метрів кубічних на добу.

Відповідно до ст. 24 Кодексу України про надра, встановлено, що користувачі надр мають право здійснювати на наданій їм ділянці надр геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин та інші роботи згідно з умовами спеціального дозволу або угоди про розподіл продукції; розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу;

Статтею 56 Кодексу України про надра зазначено, що основними вимогами в галузі охорони надр у даному випадку додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами

Відповідно до «Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ питних і технічних підземних вод» затверджених наказом Державної комісії по запасах корисних копалин №23 від 04 лютого 2000 року підземні води це води, що знаходяться нижче рівня земної поверхні в товщах гірських порід верхньої частини земної кори в усіх фізичних станах.

Питні підземні води - підземні води, що призначені для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення, а також харчової промисловості та тваринництва; якісні характеристики питних підземних вод у природному стані або після спеціальної водопідготовки повинні відповідати вимогам, установленим відповідними державними стандартами, нормативами екологічної безпеки водокористування і санітарними нормами.

Відповідно до постанови КМУ №827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» підземні питні води відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 від 28 січня 2025 року (справа №947/4143/25, провадження №1-кс/947/1765/25), 13 лютого 2025 року в період з 16 години 30 хвилини по 16 годину 43 хвилину проведено обшук транспортного засобу Toyota Hi Ace з д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маринівка, вул. Шкільна 6. В ході проведення вказаного обшуку було виявлено та вилучено: транспортний засіб Toyota Hi Ace з д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору з наліпкою по всьому кузову «Доставка води з курортного регіону т.м. Зоряне Джерело»; видаткові накладні №11755, 13297 (у 2 примірниках), 5, 121354 (у 2 примірниках), 13471 (у 2 примірниках) всього на 8 арк.; Рахунки на оплату №1229, 2716, 122987, 2591, всього на 4 арк.; Накладна товару на повернення №ВЗП-MAR0059385 у 2 примірниках на 2 арк.; Договір поставки №7 на 4 арк.

Постановою слідчого від 14.02.2025 вище перелічене, вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно перебуває у незаконному обігу, є знаряддям та об`єктом протиправних дій та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя не виключає тих обставин, що вилучений транспортний засіб марки Toyota Hi Ace з д.н.з. НОМЕР_1 міг використовувався для реалізації злочинної схеми, зокрема при здійсненні діяльності пов`язаної з вчиненням дій щодо незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме видобування підземних питних без відповідних документів) в зв`язку з чим таке майно відповідає категорії, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Також слідчий суддя вважає, що вилучені документи, можуть містити інформацію, яка буде корисна для слідства, з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, зокрема щодо осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Також, з огляду на правову кваліфікацію вчинених діянь (ч. 3 ст. 240 КК України ) за ознаками кримінального правопорушення вилучені грошові кошти відповідають ознакам майна, здобутого кримінально протиправним шляхом. За таких обставин, слідчим суддею встановлено відповідність зазначених грошових коштів критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинених злочинів, є об`єктом протиправних дій та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст.. 174 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001486 від 20.12.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, вилученого в ході проведення обшуку 13 лютого 2025 року транспортного засобу Toyota Hi Ace з д.н.з. НОМЕР_1 , а саме на:

- транспортний засіб Toyota Hi Ace з д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору з наліпкою по всьому кузову «Доставка води з курортного регіону т.м. Зоряне Джерело»;

- видаткові накладні №11755, 13297 (у 2 примірниках), 5, 121354 (у 2 примірниках), 13471 (у 2 примірниках) всього на 8 арк.;

- рахунки на оплату №1229, 2716, 122987, 2591, всього на 4 арк.;

- накладна товару на повернення №ВЗП-MAR0059385 у 2 примірниках на 2 арк.;

- договір поставки №7 на 4 арк.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1