Справа № 390/2888/24
Провадження № 1-кп/390/230/24
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

"27" грудня 2024 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Кропивницькому клопотання прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія взводу зберігання та транспортування технічної батареї зберігання та транспортування ракет технічного дивізіону зенітних ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 23.09.2023,

до якого ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11:25 28 грудня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

До Кіровоградського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 терміном на 60 діб.

В обґрунтування клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначив, що

Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі матиме можливість:

- переховуватись від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачене покарання від 5 до 10 років позбавлення волі. Таким чином, обґрунтовано можна стверджувати, що обвинувачений може ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки йому можливе реальне покарання у вигляді позбавлення волі, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на переховування від суду (ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України);

- впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, що не дасть дослідити повно, всебічно та неупереджено всі обставини у кримінальному провадженні (ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжити вчиняти нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного періоду, та переховуватись від органів слідства та суду (ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України).

Ризики передбачені статтею 177 КПК України, мають місце на даний момент та будуть продовжувати мати місце у подальшому у випадку перебування ОСОБА_4 поза межами закладу несвободи.

Крім того, відповідно до частини восьмої статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти задоволення наведеного клопотання через відсутність будь яких ризиків ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, відсутність у нього будь якої можливості впливати на свідків.

Водночас ОСОБА_5 заявив, що ОСОБА_4 бажає продовжувати службу в Збройних Силах України, але через бюрократичну тяганину, виключення його з особового складу і перебування під вартою не зміг реалізувати своє право.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав заперечення захисника проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою і підтвердив своє бажання нести службу в Збройних Силах України.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої і п`ятої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною третьою статті 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до частини першої, і пункту 4 частини другої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно частиною першою статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Суд зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти російської федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Судом ураховано, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, суд враховує наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме, що злочин, передбачений частиною п`ятою статті 407 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким, умисним, об`єктом посягання якого є порядок несення служби, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 10 років. Крім того суд бере до уваги, що ОСОБА_4 тривалий час перебував у розшуку, обставини кримінального провадження.

Також слід зазначити, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Суд ураховує ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 , як спеціальний суб`єкт, порушив військовий статут внутрішньої служби Збройних Сил України, присягу та обов`язки покладені на нього, як на солдата. Такі дії обвинуваченого є неприйнятною формою поведінки військовослужбовця. Тобто існує ризик вчинення нового злочину, ризик неявок до суду. Самовільне залишення військової частини, тривалий розшук є проявом свідомого ігнорування процесуальних обов`язків обвинуваченого. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому є ризиком переховування його від слідства та суду. Самовільне залишення військової служби є ризиком неявок обвинуваченого та оголошення міждержавного розшуку, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження і порушить розумні строки вирішення справи по суті.

Застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставини справи та серйозністю висунутого проти нього обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірними та такими, що принижують його гідність у розмінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно статті 331 КПК України: під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно частиною восьмою стаття 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений частини першої пунктом 5 цієї статті.

З огляду на означене, оцінивши наявні ризики, суд дійшов до висновку, про задоволення клопотання прокурора продовживши стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. Продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та зважаючи на вимоги кримінального процесуального закону, обумовлено процесуальною необхідністю у межах даного кримінального провадження.

Оскільки, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою ст. 407 КК України, під час дії воєнного стану, суд не визначає розмір застави.

Керуючись статтями 32, 177, 178, 183, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 11 годин 30 хвилин 25 лютого 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що він, відповідно до частини п`ятої статті 401 КК України, як особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 407 цього Кодексу, може бути звільнений від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо добровільно звернеться із клопотанням про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження ним військової служби.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1