№ провадження 1-в/646/560/2024
УХВАЛА

іменем України

27 грудня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові подання заступника начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області щодо приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX стосовно засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Заступник начальника Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулася до суду з поданням про вирішення питання щодо приведення вироку Ленінського районного суду м.Полтави від 11.12.2023, за яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) років. Відповідно до ч. 4 ст.70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарання призначеного за цим вироком з покаранням, призначеним вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.05.2023, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.08.2023, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки із покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Представник Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області подала заяву про розгляд подання за її відсутності. Просила подання задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За положеннями частини 5 статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні докази, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 11.12.2023 вироком Ленінського районного суду м.Полтави за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Відповідно до ч. 4 ст.70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком з покаранням, призначеним вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.05.2023, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.08.2023, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки (а.с.6-7).

Вирок набрав законної сили 11.01.2024 та направлений для виконання до Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області (а.с.5).

Як вбачається із вироку Ленінського районного суду м.Полтави від 11.12.2023, Кайдаш вчинив три епізоди викрадення чужого майна з торгівельного центру № 13 ТОВ «Метро кеш енд Кері Україна», а саме: 18.08.2021 на суму 1095, 73 грн., 23.08.2021 на суму1145,35 грн. та 25.08.2021 на суму 1124,22 грн.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 2 270,00 грн.

Таким чином, відповідно до статті 51 КУпАП (в редакції закону станом на 09 серпня 2024 року), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення, тобто станом на 2021 рік, не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 2 270,00 грн.

Внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, що узгоджується із правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21(провадження № 51-2555кмо24).

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, що визначено положеннями статті 74 КК України.

Пункт 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина 2 ст. 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа ще не відбуває призначене їй покарання, тобто звільнена від його відбування із випробуванням, - вона звільняється від повного строку чи розміру покарання, призначеного за декриміналізований злочин.

За таких обставин, враховуючи часткову декриміналізацію, введену Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX , на підставі ч. 1 ст. 5 та ч. ч. 2, 3 КК України, суд вважає подання Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, слід врахувати, що покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 11.12.2023 призначено за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком з покаранням, призначеним вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.05.2023, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.08.2023.

Якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

Як вбачається із вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова з урахуванням ухвали Харківського апеляційного суду від 14.08.2023 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, та з урахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до вимог частини першої статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Таким чином, іспитовий строк закінчився 14.08.2024, у зв`язку з чим ОСОБА_6 має бути звільнений від призначеного йому покарання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання Основ`янського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області задовольнити.

Привести вирок Ленінського районного суду м.Полтави від 11.12.2023 за ч. 2 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Закрити кримінальне провадження № 0000913 від 11.09.2021 стосовно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України, оскільки на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадання чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-IX та відповідно до ст. 5 КК України втратив чинність закон, яким встановлювалася протиправність діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.05.2023, зміненого ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.08.2023, за епізодом від 01.07.2021 за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, за епізодами від 09.07.2021 та 13.07.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати засудженим до остаточного покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, звільненого на підставі ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же строк, з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 27.12.2024 року.

Суддя ОСОБА_1