Справа № 333/633/25
Провадження № 1-кс/333/504/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого: ОСОБА_3 , підозрюваної: ОСОБА_4 , захисника підозрюваної: ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000737, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1; ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 ч.4 ст.408, ч. 4 ст. 408 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_3 звернувся до суду із даним клопотанням про арешт майна. Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, за процесуального керівництва Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000737 від 11.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, до якої входять, діючий адвокат ОСОБА_6 , а також старший інспектор ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , на систематичній основі, за грошову винагороду, здійснюють заходи з перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, шляхом надання засобів, знарядь та усунення перешкод у сприянні вчинення дезертирства військовослужбовцями Збройних Сил України.

Так, адвокат, при спілкуванні з особами, які перебувають у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки чи на території військових частин, пропонує послуги з доставки таких осіб (військовослужбовців) з місць несення служби до місць переховування на території м. Запоріжжя, з метою ухилення від подальшого проходження такими особами військової служби. При спілкуванні адвокат інструктує осіб (військовослужбовців) щодо способу залишення місця служби, а також їх супроводження на його власному транспортному засобі, до місця переховування у м. Запоріжжі, вказаного військовослужбовцями. Безперешкодні проїзди через «блок-пости» по місцю слідування гарантує наявністю в автомобілі працівника поліції, який має з собою службове посвідчення та володіє паролями, за допомогою яких уникається перевірка документів у водія та пасажирів транспортного засобу.

Інструктаж відбувається шляхом спілкування через мобільні телефони, а за вказані дії адвокат отримує грошову винагороду як у готівковій, так і безготівковій формі.

Додатково встановлено, що працівником поліції, яка здійснює заходи з безперешкодного проїзду «блок-постів» та керує в цей час транспортним засобом, використовуючи надані службові повноваження, перевіряє наявність таких осіб у розшуку, з метою недопущення їх затримання уповноваженими особами.

За період з 27 листопада 2024 року по 23 січня 2025 року група осіб сприяла дезертирству не менше п`яти військовослужбовцям Збройних Сил України.

23 січня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1; ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.408 КК України. Під час затримання ОСОБА_4 було проведено її особистий обшук, у ході якого вилучено належний їй мобільний телефон «Iphone 15+» в корпусі рожевого кольору, серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Постановою слідчого вказаний вище вилучений об`єкт, у зв`язку із його відповідністю критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.

З метою збереження вищевказаного доказу, слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 23.01.2025 при проведенні особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон «Iphone 15+» в корпусі рожевого кольору, серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 .

В судовому засіданні слідчий підтримав та просив задовольнити, з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 заперечували відносно задоволення клопотання слідчого. Останній посилався на те, що заявлені мотиви арешту не обґрунтовані, не зазначено, яке доказове значення має вилучений телефон. Вважає, що були підстави для повернення клопотання слідчому для оформлення у відповідності до вимог законодавства.

Вислухав доводи слідчого, думку підозрюваного та її захисника, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що 11.12.2024 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відомості за № 0000737 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1, ч.2 ст.15 ч.5 ст.27 ч.4 ст.408, ч. 4 ст. 408 КК України.

23.01.2025 р. в межах вищевказаного кримінального провадження в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_7 . Під час особистого обшуку затриманої слідчим в останньої було вилучено мобільний телефон «Iphone 15+» в корпусі рожевого кольору, серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який в подальшому постановою слідчого визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

У встановлені законодавством строки слідчий звернувся до слідчого судді з даним клопотанням про арешт вищевказаного вилученого майно. Клопотання слідчого подано з додержання вимог статті 171 КПК України.

24.01.2025 р. в межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1; ч.2 ст.15, ч.5 ст.27, ч.4 ст.408; ч.5 ст.27, ч.4 ст.408 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Враховуючи суть та конкретні обставини вищевказаних злочинів, за версією органу досудового розслідування, статус у даному кримінальному провадженні особи, в якої вилучені вищевказані речі, слідча суддя погоджується, що вилучений у підозрюваної мобільний телефон, зокрема і інформація в ньому, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на те, що наразі досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні ще здійснюється, з вилученими речовими доказами ще не проведені необхідні слідчі дії, слідча суддя дійшла висновку, що існує необхідність в забезпеченні збереження даного вилученого доказу. В свою чергу не накладення арешту на виявлені у підозрюваного та вилучені органом досудового розслідування докази, може призвести до його знищення, приховання, тобто втрати доказу в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні. Встановлені слідчим суддею обставини свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника вилученого майна з метою забезпечення кримінального провадження. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна слідчою суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого про арешт майна, заявлене у кримінальному провадженні № 0000737, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.12.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1; ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 ч.4 ст.408, ч. 4 ст. 408 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 23.01.2025 при проведенні особистого обшуку підозрюваної ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон «Iphone 15+» в корпусі рожевого кольору, серійний номер « НОМЕР_1 », ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя: ОСОБА_1