УХВАЛА

"17" лютого 2025 р. с-ще Тиврів 145/188/25

1-кп/145/86/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Тиврів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 від 25.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, безробітного, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

До Тиврівського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000865 від 25.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.02.2025 призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Обвинувальний акт затверджений прокурором i містить відомості, визначені у ч. 2 ст. 291 КПК України.

До обвинувального акту додані документи, передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 КПК України.

Крім того, 17.02.2025 прокурором подано клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який 21.01.2025 було продовжено строком до 25.02.2025.

Однак, ризики які встановлені слідчим суддею під час досудового розслідування, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не змінились та продовжують існувати, а саме: ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий умисний злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, а тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, він може спробувати переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки існує велика ймовірність того, що ОСОБА_5 може створити умови та обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності. До того ж, у разі переховування обвинуваченого, стане неможливим подальше судове провадження, що також зумовлює застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується ризику незаконно впливати на свідків, то оцінюючи його слід врахувати, що наявність такого впливу зберігається до дослідження показань свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Відповідно, не можна виключати ймовірності того, що, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, серед яких є його знайомі, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив, з метою формування певної позиції шляхом викривлення їх показань чи надання останніми неправдивих показань.

За даних обставин прокурор просить продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою строком ще на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав з підстав, викладених у ньому, та просить його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не заперечують щодо задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

У той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, суд під час вирішення питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного (обвинуваченого) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, продовжити свою злочинну діяльність, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також особу підозрюваного (обвинуваченого).

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та додані до нього документи суд дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 у ході якого виявлено ознаки насильницької смерті у вигляді численних колото-різаних ран грудей та живота, що призвело до гострої масивної крововтрати, протоколом слідчого експерименту, проведеного із обвинуваченим, протоколами допиту свідків, іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2024 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру заставу. Ухвалою цього ж суду від 21.01.2025 строк дії запобіжного заходу продовжено.

Станом на теперішній час, ризики, які стали підставою обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на досудовому слідстві, а також його продовження судом не змінились та не зменшились. Обвинувачений з огляду на суворість покарання, яке йому може бути призначено за вироком суду у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, який є особливо тяжким, а також відсутність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, свідчать про те, що він може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд вважає, що суворість покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду у співставленні до особи обвинуваченого та інших обставин справи (ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду шляхом усного допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Разом з цим, станом на теперішній час розгляд кримінального провадження судом тільки розпочинається, отож достатня вірогідність того, що ОСОБА_5 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з потерпілою, та свідками, з якими є знайомим та родичем, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі та може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню (ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Щодо третього ризику, то прокурором у клопотанні зазначено, що це ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, водночас по змісту обґрунтовується ризик передбачений п. 4 ч. 1 цієї статті - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_5 може створити умови та обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності. Суд зважає на той факт, що ОСОБА_7 у вбивстві якої обвинувачується ОСОБА_5 є родичами, як і з окремими свідками по справі, тобто родинні зв`язки обвинувачений може використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином та створити інші умови та обставини з метою уникнення кримінальної відповідальності (ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні даного клопотання відповідно до приписів ст. 178 КПК України, суд враховує дані, що характеризують обвинуваченого як особу.

Також судом установлено що ОСОБА_5 безробітний, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та фактори стримуючого характеру, які на нього могли б впливати та запобігати вчиненню протиправних дій у подальшому або переховуватися від суду.

Суд враховує, що відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого суд вважає, що наразі, такі підстави відсутні, отож з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, стадії судового провадження, незважаючи на існування презумпції невинуватості, суд зазначає, що інший більш м`який запобіжний захід не спроможний запобігти вказаним вище ризикам, існування яких доведено та забезпечити виконання обвинуваченим належної процесуальної поведінки.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання слід задовольнити.

Відповідності до ст. 183, 194 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, у тому числі щодо злочину, який спричинив загибель людини. З цих причин суд не визначає розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 197, 199, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Завершити підготовку справи до судового розгляду.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000865 від 25.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні на 10:30 год 27 лютого 2025 року, в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області в с-щі Тиврів.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.

У судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволити.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 діб, тобто до 17 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

У решті ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Вінницької установи виконання покарань (№1)», вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суддя ОСОБА_1