Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/707/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

законного представника: ОСОБА_8

перекладача: ОСОБА_9

прокурора: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави-

встановила:

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2024 року частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

В апеляційній скарзі прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Вважає, що ухвала підлягає скасуванню, оскільки суд не врахував наявності реальних ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик знищити, спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу підозрюваного на інших учасників кримінального правопорушення, свідків, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, зокрема сприяння ОСОБА_6 ворогові у залякуванні населення, а також те, що неповнолітній, переслідуючи корисливий мотив, до своєї злочинної діяльності залучив інших осіб, у тому числі неповнолітніх, що свідчить про недостатність призначеної застави в сумі 242240 грн для запобігання ризикам.

Вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, буде не достатнім для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавлять його у повній мірі вільно пересуватися та вчиняти протиправні дії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника, підозрюваного, законного представника, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим заходом і він може бути застосованим тоді, коли жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених у ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-144-2, 258-258-5, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-422 КК України.

На переконання колегії суддів, висновки слідчого судді про можливість застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є помилковими та не ґрунтуються на вимогах Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 не пізніше 12.11.2024 (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) за допомогою месенджеру «Telegram» вступив у злочинну змову із невстановленою на даний час особою під псевдонімом « ОСОБА_11 » та переслідуючи корисливі мотиви, на пропозицію останнього надав свою згоду на вчинення терористичного акту з метою порушення громадської безпеки та залякування населення.

Після цього ОСОБА_6 , в період з 12.11.2024 по 20.11.2024 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) для надання допомоги у вчиненні вказаного злочину залучив своїх знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які погодилися на його пропозицію.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення терористичного акту, на виконання детальних інструкцій невстановленої особи під псевдонімом « ОСОБА_11 » ОСОБА_6 із залученням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 придбав предмети й речовини для подальшого виготовлення на їх основі саморобного вибухового пристрою та його встановлення на території Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області.

15.11.2024 ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 придбали усі необхідні складові та в подальшому розмістили їх на спеціально заздалегідь орендованій останнім квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього ОСОБА_6 , в період з 15.11.2024 по 20.11.2024 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у вищевказаній

квартирі, дотримуючись наданих невстановленою особою під псевдонімом « ОСОБА_11 » інструкцій, виготовив саморобний вибуховий пристрій для його подальшого встановлення на території Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в проміжок часу з 18 год. 00 хв. по 18 год. 42 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) 20.11.2024 ОСОБА_6 разом із ОСОБА_16 , використовуючи службу таксі, прибули на місце неподалік від Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області (м. Житомир, вул. Лесі Українки, буд. 17), де під лавкою навпроти головного входу до приміщення зазначеного органу поліції встановили вищевказаний саморобний вибуховий пристрій, навпроти якого розмістили камеру відеоспостереження.

Після встановлення вказаного пристрою ОСОБА_6 разом із ОСОБА_16 , використовуючи службу таксі, покинули місце закладки саморобного вибухового пристрою. Надалі ОСОБА_6 , використовуючи месенджер «Telegram» проінформував невстановлену особу під псевдонімом « ОСОБА_11 » про виконання поставленого завдання, після чого о 18 год. 42 хв. у місці встановлення вказаного пристрою пролунав один вибух.

21.11.2024 о 15 год. 13 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано.

22 листопада 2024 року громадянину України, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, а саме у вчиненні вибуху, який створював небезпеку для життя чи здоров`я людини, якщо такі дії були вчиненні з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що поряд із наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зумовлюють обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки санкцією ч.2 ст. 258 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення відповідальності ОСОБА_6 може продовжувати контактувати з іншими невстановленими на даний час причетними особами.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ризики передбачені п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують на даний час та доведені прокурором належним чином.

Однак, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя, в повній мірі, не врахував характер та фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема сприяння ОСОБА_6 ворогові, наявність контактів з ворогом, отримання від нього вказівок та звітування перед ним, корисливий мотив, його роль - залучив інших осіб, у тому числі неповнолітніх, застосування саморобного вибухового приладу спеціально пристосованого для ураження значної кількості людей (споряджений металевими цвяхами), складність пристрою та потужність вибуху, застосування в громадському місці.

За таких обставин апеляційний вважає обґрунтованими доводами прокурора і вважає, що лише тримання під вартою зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та підстав для визначення застави не вбачає, оскільки застосування застави за встановлених обставин вчинення злочину, згідно до підозри, не зможе гарантувати дотримання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи зазначене, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу прокурора, скасовує ухвалу слідчого судді в частині визначення застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 22 листопада 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень - скасувати в частині визначення застави.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: