Справа № 583/1306/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000321 від 24.03.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кириківка, Великописарівського району, Сумської області, громадянина України, українця, одруженого, працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не раніше в порядку ст.89 КК України не судимого

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України,

з участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку березня 2025 року прибув до місця розташування земельної ділянки комунальної власності, яка знаходиться на території Кириківської селищної ради поблизу с.Катанське, Охтирського району, Сумської області, в зоні 05, квартал 004, орієнтовною площею 1,9 га, яка вкраплена в земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0009, достовірно знаючи про наявність на вказаній земельній ділянці об`єкту археології кургану з визначеною охоронною зоною, а також про заборону ведення земельних робіт на території місця розташування об`єкту культурної спадщини, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, використовуючи сільськогосподарську техніку та навісне оснащення, здійснив культивацію земельної ділянки, з метою подальшого використання для здійснення сільськогосподарського товарного виробництва, шляхом розорювання, тобто самовільно зайняв земельну ділянку площею 1,9 га, культивував поверхневий шар ґрунту та вніс в нього мінеральні добрива для подальшого посіву сільськогосподарської культури.

Відповідно до інформації відділу у Великописарівському району Головного управління Держгеокадастру в Сумській області земельна ділянка орієнтовною площею 1,9 га, яка вкраплена в земельну ділянку з кадастровим номером :05:004:0009, віднесена до земель історико-культурного призначення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо особливо цінних земель.

27.03.2025 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно якої ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, представник потерпілого претензій морального чи матеріального характеру не має, цивільний позов не заявлено. Обвинувачений та представник потерпілого визначили міру покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.197-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Представнику потерпілого зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, представника потерпілого, думку прокурора, прийшов до висновку, що відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо особливо цінних земель.

Зазначене кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Судом встановлено, що угода про примирення між представником потерпілого та обвинуваченим укладена добровільно, міра покарання визначена із застосуванням ст.69 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Представнику потерпілого роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищевказані обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а саме враховуючи, що обвинувачений в скоєному щиро розкаявся, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, а тому суд вважає, можливим при призначенні покарання за ч.2 ст.197-1 КК України, застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті у вигляді штрафу, так як таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили до суду не надходили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376,469, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 27.03.2025 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №00000321 від 24.03.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.197-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.197-1 КК України та призначити йому за цим законом покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

Вирок суду може бути оскаржено потерпілим, обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст.ст. 469, 474 КПК України до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1