ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1525/24

Провадження № 11-сс/820/37/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2023 року за № 0000244, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Малий Чернятин Старокостянтинівського району Хмельницької області, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 січня 2025 року включно.

Як вбачається із клопотання, молодший сержант ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що він, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), на посаді командира відділення командира установки відділення, розмінування взводу розмінування роти розгородження військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, маючи на меті тимчасово ухилитись від несення обов?язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування 10 липня 2023 року близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , перебував поза межами військової частини, а саме за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд та обов?язки військової служби не виконував, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України до 20 жовтня 2023 року.

29 грудня 2023 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук. Цього ж дня досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000244 зупинено.

16 січня 2024 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09 січня 2025 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Посилається на те, що судом не враховано, що підозрюваний є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, раніше не судимий, дає детальні покази по справі, співпрацює з органами досудового слідства.

Вважає, що обираючи підозрюваному ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід, слідчий суддя керувався виключно суспільною небезпечністю та тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , яке є тяжким та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний підозрюваний, вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання даного запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а саме у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, особу підозрюваного, який є раніше не судимим, вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає, однак перебував у розшуку.

Слідчим суддею взято до уваги й наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження кримінального правопорушення.

Врахувавши існування наведених ризиків, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

А тому, з огляду на вищевикладене доводи захисника про те, що обираючи підозрюваному ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід, слідчий суддя керувався виключно суспільною небезпечністю та тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, є необґрунтованими та спростовуються змістом оскарженої ухвали.

Твердження захисника про необхідність призначення ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, на увагу апеляційного суду не заслуговують, з огляду на таке.

Частиною 8 статті 186 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що підозрюваний є командиром відділення командиром установки відділення розмінування взводу розмінування роти розгородження військової частини НОМЕР_1 . Отже, останній є військовослужбовцем.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

А тому, враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 8 ст. 186 КПК України, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того військовий злочин, вчинений військовослужбовцем під час дії правового режиму воєнного стану, свідчить про максимальний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила.

Посилання ж на те, що підозрюваний є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, раніше не судимий, дає детальні покази по справі, співпрацює з органами досудового слідства, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вказані обставини не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, адже такі враховуються з іншими обставинами у кримінальному провадженні в сукупності.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції його від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2025 року, якою застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 січня 2025 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3