Справа № 291/1408/24
Провадження №1-кп/291/51/25
ВИРОК

іменем України

29 січня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000421 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , уродженця с.Білилівка, Ружинського (Бердичівського) району Житомирської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей (одна дитина є особою з інвалідністю до 18 років), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2024 близько 10 годин ОСОБА_4 та його сусід ОСОБА_5 перебували на дорозі, що розташована по АДРЕСА_1 , навпроти домоволодіння останнього, де між ними виникла словесна суперечка. Під час указаної суперечки в цей же час та в цьому ж місці, у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 ,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс два удари кулаком правої руки в область правого вуха ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_5 взяв руками за одяг ОСОБА_4 та умисно кинув на грунтово-щебеневе покриття дороги, від чого останній впав в положення на правий бік, прикриваючи лівою рукою своє обличчя. Далі ОСОБА_5 умисно наніс удари правою ногою в область лівого стегна ОСОБА_4 .

В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця правого ліктя, синця лівого стегна, синця правої вушної мушлі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_5 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав встановленим те, що обвинувачений умисно спричинив потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Сторона обвинувачення підтверджував свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експертів, показаннях потерпілого та свідків, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав частково. Повідомив, що він з потерпілим проживають по-сусідству в одному населеному пункті, 11.10.2024 між ними виникла суперечка через викопану яму для проведення води. Так, ОСОБА_4 прийшов до нього додому, вимагав закопати яму та почав кидати каміння у його машину. Він не стримався і завдав два удари ногою по сідницях ОСОБА_4 . В судовому засіданні обвинувачений запевнив суд, що жодних ударів ОСОБА_4 правою рукою не завдавав, оскільки вона у нього травмована, ініціатором конфлікту був саме потерпілий, який кидав каміння у машину, а він просто захищався. Вказав, що, можливо, ОСОБА_4 отримав синці, про які йде мова у висновку експерта, при падінні на землю. Зауважив, що свідків даної події на місці не було, і взагалі у нього погані відносини із сусідами. Також зазначив, що ОСОБА_4 пошкодив його машину, але з даного приводу він нікуди не звертався.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вказав, що на утримані має двох неповнолітніх дітей, одна дитина є особою з інвалідністю до 18 років, і він є його законним представником.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_5 вину в інкримінованому правопорушенні визнає частково, зокрема, щодо нанесення декількох ударів ногами по сідницях ОСОБА_4 . Зауважив, що ОСОБА_5 має певні суперечності із сусідами і, можливо, в той день трохи не стримався під час конфлікту з ОСОБА_4 .

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні підтверджується сукупністю зібраних органом досудового розслідування доказів та досліджених під час судового розгляду, зокрема, даними:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000421 про реєстрацію кримінального провадження від 12.10.2021, що стало підставою для збирання доказів по даному кримінальному провадженню;

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 11.10.2024 від ОСОБА_4 про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;

- висновком судово-медичного експерта №254 від 14.10.2024, згідно якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця правого ліктя, синця лівого стегна, синця правої вушної мушлі, що утворились від не менше 3-х контактів з твердим тупим предметом, можливо в термін та за обставин, що вказані освідуваним та в описовій частині постанови, тобто внаслідок нанесення ударів руками та ногами людини, та відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом слідчого експерименту від 17.10.2024 з потерпілим ОСОБА_4 , який на місці показав, яким чином йому близько 10:00 год 11.10.2024 за адресою с. Білилівка, вул. Шевченка спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_5 , шляхом нанесення ударів рукою та ногою та дослідженими фото-таблицями;

- протоколом слідчого експерименту від 17.10.2024 із свідком ОСОБА_7 , яка на місці показала, яким чином ОСОБА_5 близько 10:00 год 11.10.2024 за адресою с. Білилівка, вул. Шевченка спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4 та дослідженими фото-таблицями;

- висновком судово-медичного експерта №263 від 22.10.2024, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_4 , могли утворитися в час та за обставин, що вказані в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю. Тілесні ушкодження у вигляді синця задньої поверхні правого ліктя могли утворитися внаслідок падіння на площину з положення стоячи з наданням тілу прискорення;

- висновком судово-медичного експерта №264 від 22.10.2024, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені у гр. ОСОБА_4 , могли утворитися в час та за обставин, що вказані у протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 .

Крім того, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що він з ОСОБА_5 є сусідами (через три хати), раніше не сварилися. Того дня (дати не пам`ятає) близько 10:00 години він попросив ОСОБА_5 загорнути яму, яку він викопав на проїзній дорозі у с. Білилівка по вул. Шевченка, для проведення води. ОСОБА_5 вийшов на дорогу біля свого будинку, вони почали сваритися і після того ОСОБА_5 вдарив його у вухо (не знає, якою рукою), потім кинув його на землю і наніс йому удари ногою. Зауважив, що згодом його дружина викликала поліцію. При цьому, вказав, що машини ОСОБА_5 він не бачив, каміння у машину не кидав. Просив призначити ОСОБА_5 покарання згідно з чинним законодавством.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомила, що вони з ОСОБА_5 є сусідами, посварені з весни 2024 року. Пояснила, що в той день (дати не пам`ятає) близько 10 години ОСОБА_4 підійшов до дороги біля домоволодіння ОСОБА_5 і між ними виникла суперечка, ОСОБА_4 просив ОСОБА_5 засипати яму. Потім ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 і наніс один удар біля вуха, потім ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4 носком і він упав на дорозі. При цьому, дружина ОСОБА_4 казала, що викличе поліцію. Зауважила, що не бачила, щоб ОСОБА_4 кидав каміння у машину.

Допитаний, як свідок ОСОБА_8 пояснив, що вони з ОСОБА_5 є сусідами. У жовтні (дати не пам`ятає) біля 11 години він був на дорозі біля свого подвір`я у с. Білилівка по вул. Шевченка і почув шум. Бачив, як ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4 в шию, той впав і ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_4 ногою в живіт. Кількість ударів не пам`ятає. Зауважив, що він перебував за 25-30 метрів від цієї події, і не чув, про що була суперечка. При цьому, вказав, що у ОСОБА_5 були конфлікти із сусідами через те, що він викопав яму. Не бачив, щоб ОСОБА_4 кидав каміння в машину ОСОБА_5 .

Показання, надані потерпілим та свідками у ході судового розгляду кримінального провадження, підтверджують заподіяння тілесних ушкоджень за обставин, викладених в обвинувальному акті, узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами, здобутими у ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження. Підстав обмовляти обвинуваченого потерпілими та свідками не встановлено.

Щодо показань ОСОБА_5 , в яких він частково заперечує свою винуватість, а також наявність в його діях складу інкримінованого проступку, суд розцінює, як намагання обвинуваченого уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він лише завдав декілька ударів ногою по сідницях, а не бив правою рукою в область правого вуха ОСОБА_4 спростовуються показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , висновками експертів, протоколами проведення слідчих експериментів та медичною документацією.

Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження, та зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, а також виконання процесуальних обов`язків, - прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 94 КПК оцінка доказів у вироку є виключною компетенцією суду, який постановлює вирок.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду під час оцінки доказів слід керуватися критерієм доведення винуватості поза розумним сумнівом. У достовірності факту (винуватості особи) не повинно залишитися розумних сумнівів. Це не означає, що в його достовірності взагалі немає сумнівів, а означає, що всі альтернативні можливості пояснення наданих доказів є надмірно малоймовірними.

За правилами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку доведена, та його діяння містить склад проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що виразилось у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

У судових дебатах прокурор просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

У судових дебатах обвинувачений вину визнав частково, зауважив, що він на утриманні має двох неповнолітніх дітей, доглядає за ними, збирає у школу.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Також, суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з негативної сторони, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з інвалідністю до 18 років, і ОСОБА_5 є його законним представником.

Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням думки учасників процесу, зокрема потерпілого, який щодо міри покарання покладається на розсуд суду, а також запропоноване прокурором покарання, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

На переконання суду, покарання у виді штрафу буде справедливим, співмірним вчиненому правопорушенню, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та його виправлення.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу немає.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні, арешт на майно не накладався, інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися, у зв`язку з чим питання щодо них судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

У ХВ А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частина вироку проголошена 29 січня 2025 року відповідно до частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України

Повний текст вироку негайно після проголошення резолютивної частини вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області ОСОБА_1