Справа № 645/381/25
Провадження № 1-кс/645/125/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 206 КПК України, про захист конституційних прав та зобов`язання уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури прийняти процесуальне рішення про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 356, 365, 371 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла заява (скарга) ОСОБА_1 від 02.01.2025, в якій він зазначає, що звертається до суду в порядку ст. 206 КПК України повторно, заявник просить суд: 1) розглянути його заяву в порядку ст. 206 КПК України із обов`язковою його участю та залученням адвоката для його захисту; 2) забезпечити судом захист його конституційних прав та зобов`язати Харківську обласну прокуратуру відкрити кримінальне провадження за ст.ст.356, 365, 371 КК України із внесенням відомостей до ЄРДР щодо події від 27.05.2019 року, яка сталась в приміщенні Слобідського РВП у м.Харкові; 3) визначити територіальну підсудність по розгляду даної заяви, яка незаконним та протиправним чином розглядається у Фрунзенському районному суду м.Харкова всупереч вимогам ч.1 ст.32 КПК України та повідомити заявника про дату судового засідання.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова, в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України, із заявою про скоєння проти нього злочину із застосуванням насильства 27.05.2019 року. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.12.2024 року заяву ОСОБА_1 , передано із Комінтернівського районного суду м. Харкова до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.12.2024 року скарга була повернута заявникові. Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.01.2025 року скарга була повернута заявникові. Вважає, зазначені ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова необґрунтованими та незаконними.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 22.01.2025 року вищевказану скаргу розподілено в провадження слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В.

Слідчий суддя, вивчивши заяву, приходить до висновку про наявність підстав про відмову у відкритті провадження та повернення заяви (скарги) заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КПК України визначено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 32 КПК України - кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

В заяві ОСОБА_1 повідомляє про зміну підсудності 17.12.2024 року Харківським апеляційним судом, в порядку ст. 34 КПК України, його звернення в порядку ст. 206 КПК України з Комінтернівського районного суду м. Харкова на Фрунзенським районний суд м. Харкова, але відомостей про зміну підсудності звернення ОСОБА_1 до Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.01.2025 року, матеріали заяви не містять.

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що звертається до слідчого судді в порядку ч. 6 ст. 206 КПК України, зокрема посилається на п.2 ч. 6 ст. 206 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, вбачається про застосування до нього насильства під час затримання та приводу 27.05.2019 року до Слобідського РВП м. Харкова для участі у слідчих діях, що останній утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Але заявник зазначає, що перебуває в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на даний час, а події, на які посилається, відбулись 27.05.2019 року в Слобідському РВП м. Харкова.

З огляду на зазначене, слідчий суддя доходить висновку, що дана скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Щодо вимоги заяви про зобов`язання Харківську обласну прокуратуру прийняти процесуальне рішення згідно ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР необхідно зазначити наступне.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, визнається, згідно зі ст. 303 КПК України, як один з видів бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріали заяви не містять відомостей про звернення до Харківської обласної прокуратури із відповідними заявами на внесення відомостей до ЄРДР, а доручення відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи, без внесення відомостей до ЄРДР, в порядку ст. 214 КПК України, тобто здійснення досудового розслідування, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 3 ст. 214 КПК України).

В той же час у своїй заяві ОСОБА_1 зазначає, що за фактом його доводів є судові рішення, а саме ухвала Харківського апеляційного суду від 25.07.2019, та ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.07.2024 та від 09.09.2024 року про прийняття рішень Харківською обласною прокуратурою згідно ст. 214 КПК України, крім того, посилається на внесені відомості до ЄРДР за №0000529, де він є потерпілим. Але про будь-яку бездіяльність Харківської обласної прокуратури щодо виконання ухвал суду або у кримінальному провадженні не зазначає, копії ухвал до заяви не долучає.

Як повідомив заявник теперішне його тримання під вартою не має відношення до подій 27.05.2019 року та його примусового приводу до Слобідського РВП м. Харкова та не ставить перед судом питання про незаконне утримання в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», про розгляд будь-яких кримінальних проваджень щодо нього Фрунзенським судом м. Харкова не зазначає.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно із ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Положення ст. 206 КПК України визначають, що слідчий суддя має розглянути скаргу, подану в порядку зазначеної норми закону, лише в разі знаходження особи, щодо якої наявні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що вона позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, в межах територіальної юрисдикції суду.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303308 КПК, ст. 206 КПК встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб. Стаття 206 КПК надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема, наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено. Таким чином, положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

З системного аналізу зазначених положень статті 206 вбачається, що правилами вказаної норми права врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею законності тримання осіб під вартою, й зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений лише під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Таким чином, положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Вказаний правовий висновок сформовано в постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Так, Булкін О.В., посилаючись на положення ст. 206 КПК України, та, вказуючи щодо застосування відносно нього насильства під час затримання 27.05.2019 року, не зазначає, що він наразі незаконно тримається під вартою або позбавлений свободи в іншій спосіб без рішення суду, яке набрало законної сили, не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України. Натомість, ОСОБА_1 у заяві зазначає про неправомірні дії з боку працівників поліції, які містять, на думку заявника, склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356,365, 371 КК України, тобто суть поданої заяви фактично зводиться до повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 214 КПК України.

Звертаючись з вимогою зобов`язати Харківську обласну прокуратуру внести відомості до ЄРДР за ст. 356,365, 371 КК України, ОСОБА_1 в той же час повідомляє про вже існуючі ухвали суду щодо зобов"язання Харківської обласної прокуратури про внесення відомостей до ЄРДР, про допущену бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР не повідомляє. До того ж, Харківська обласна прокуратура знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Заявник ОСОБА_1 , звертаючись до слідчого судді із заявою у порядку ст. 206 КПК України, не надав відомостей щодо розповсюдження на нього положень статті 206 КПК України.

Будь-яких достовірних доказів, які б свідчили про позбавлення ОСОБА_1 , свободи за відсутності судового рішення або не звільнення останнього з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, суду надано не було.

На підставі викладеного, на переконання суду, у розрізі повноважень, наданих слідчому судді нормами, передбаченими ст. 206 КПК України, вимоги, які містить заява ОСОБА_1 від 02.01.2025 року не має правового підґрунтя.

Дослідивши зміст поданої заяви ОСОБА_1 слідчий суддя прийшов до висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження за скаргою, як поданою всупереч вимогам ст. 206, ст. 303 КПК України та такій, що не підлягає вирішенню в порядку зазначених статей, оскільки в поданій скарзі не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України, а йдеться про неправомірні дії з боку працівників поліції 27.05.2019 року, які місять, на думку заявника, склад кримінального правопорушення, при цьому, формально посилаючись на положення ст. 206 КПК України, не зазначає, що він наразі незаконно тримається під вартою або позбавлений свободи в іншій спосіб без рішення суду, яке набрало законної сили.

З огляду на викладене у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 необхідно відмовити як такій, що не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку статей 206, 303 КПК України. Заява подана всупереч вимогам ст. 206 КПК України, не підлягає вирішенню в порядку зазначеної статті, оскільки в поданій заяві не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», не порушується питання щодо ненадання ув`язненому необхідної медичної допомоги під час утримання під вартою, вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством, як регламентується у вищевказаній статті, тобто не порушуються питання, які є предметом судового контролю слідчого судді в порядку статті 206 КПК України.

Частиною 2 ст. 304 КПК України встановлений вичерпний перелік підстав коли слідчий суддя має право повернути заявнику скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора подану в порядку ст. 303 КПК України.

Так, скарга повертається, якщо:1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно частини 4 цієї статті слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за заявою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Одночасно заявнику роз`яснюються вимоги ч. 7 ст. 304 КПК України, відповідно до якої повернення заяви (скарги) не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст.ст. 206, 214, 304, 309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за заявою (скаргою) ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 206 КПК України, про захист конституційних прав та зобов`язання уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури прийняти процесуальне рішення про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 356, 365, 371 КПК України відмовити.

Заяву (скаргу) ОСОБА_1 , подану в порядку ст. 206 КПК України, від 02.01.2025 року, про захист конституційних прав та зобов`язання уповноважених осіб Харківської обласної прокуратури прийняти процесуальне рішення про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 356, 365, 371 КПК України - повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє його права на повторне звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Оскільки ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка може її оскаржити, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: І.В.Ульяніч