Справа № 953/5887/24
н/п 1-кс/953/9384/24
"24" грудня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
До Київського районного суду м. Харкова 23.12.2024 о 15.55 год. надійшло вказане клопотання, в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, що було виявлено та вилучено у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки "Samsung", модель Galaxy M14 5G, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім карткою "Київстар" з номером НОМЕР_3 , телефон в корпусі сіроблакитного кольору із прозорим чохлом; жорсткий диск марки "TOSHIBA" s/n: 20NZHDC; зошит рожевого кольору на 60 арк. у клітинку з записами від руки; книжка для нотатків 1/4 формату А4, у клітинку з записами від руки; блокнот сірого кольору на пружині із записами від руки; місцем зберігання арештованого майна визначити слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що окремі мешканці м. Харкова та Харківської області з березня 2022 року по теперішній час у месенджері «Телеграм», зокрема у спільнотах під назвами " ОСОБА_5 ", "Чат Харьковское направление", "Харьковское направление", "На самом деле в Харькове чат", "Волчанск 31RUS", систематично розміщують матеріали із виправдовуванням, визнанням правомірною, запереченням збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікацією її учасників.
Окрім того, встановлено громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у період з травня 2024 по теперішній час, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи особистий профіль соціальної мережі «TikTok» з ідентифікатором нікнеймом « ОСОБА_6 », іменем « ОСОБА_7 », здійснює виготовлення та поширення деструктивного відео контенту, направленого на виправдовування, визнання правомірною, запереченням збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікацією її учасників.
18.12.2024, на підставі відповідної ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова, слідчим СВ Управління проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатом проведеного обшуку було виявлено та вилучено майно, вказане в клопотанні.
За результатом проведення огляду виявлених та вилучених предметів у ході вказаного обшуку встановлено, що вони могли бути знаряддям або засобом вчинення кримінального правопорушення та на них можуть міститись відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження.
18.12.2024 виявлені та вилучені предмети у ході проведення вказаного обшуку визнано речовим доказом у рамках даного кримінального провадження.
Вказані предмети, що були вилучені у квартирі, де мешкає ОСОБА_4 в ході проведення обшуку відповідає критеріям ст. 98 КПК України та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування даного кримінального провадження.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети відповідають критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України.
Відповідно до вимог, визначених п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, обставина виявлення та вилучення вказаних предметів у квартирі, де мешкає ОСОБА_4 в ході проведення обшуку є конкретним фактом, підтверджуючим його право власності на дане майно.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказаний предмет необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі предметів, які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій вона просить розглядати клопотання про арешт майна без її участі та просить його задовольнити (а.с. 22).
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 , в якій він просить розглядати клопотання про арешт майна без його участі. Проти клопотання не заперечує (а.с. 21).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , з метою виявлення та вилучення документів, речей, чорнових записів, електронних носіїв інформації, мобільних терміналів, планшетів, комп`ютерної техніки, засобів зв`язку, які можуть бути використані як доказ факту причетності ОСОБА_4 до вчинення злочинних дій за вищевказаних обставин (а.с. 10-11).
18.12.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19.11.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 08.40 год. до 10.24 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 18.12.2024, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 12-14).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 18.12.2024 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки "Samsung", модель Galaxy M14 5G, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім карткою "Київстар" з номером НОМЕР_3 , телефон в корпусі сіроблакитного кольору із прозорим чохлом; жорсткий диск марки "TOSHIBA" s/n: 20NZHDC; зошит рожевого кольору на 60 арк. у клітинку з записами від руки; книжка для нотатків 1/4 формату А4, у клітинку з записами від руки; блокнот сірого кольору на пружині із записами від руки до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1