ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3502/24 Справа № 192/2642/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у провадженні про умовно-дострокове звільнення від покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відповідно до ст. 81 КК.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки наявні у засудженого заохочення мають разовий, а не систематичний характер. Також останній має три стягнення за порушення режиму утримання, останнє з яких 03 листопада 2021 року у виді суворої догани, тому враховуючи його характеристику, суд не може визнати поведінку засудженого сумлінною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою звільнити засудженого від відбування покарання умовно-достроково в порядку ст. 81 КК.

На його думку, суд першої інстанції залишив поза увагою, що засуджений за період відбування покарання характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується правил розпорядку дня, активно приймає участь у всіх заходах, працевлаштований, має 6 заохочень, до роботи ставиться сумлінно, бере участь в роботах по благоустрою приміщень та території установи. Зауважень до засудженого з боку адміністрації колонії не має.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

З характеристики на засудженого слідує, що останній в установах виконання покарань знаходиться з 15.02.2019 року, за період перебування в слідчому ізоляторі м. Дніпро характеризувався посередньо, допустив одне порушення режиму утримання, за що мав одне стягнення, яке погашено за плином часу, заохочень не мав. В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 27.06.2019, працевлаштованим днювальним до відомчої пожежної охорони, до праці ставиться задовільно.

Початок строку відбування покарання: 14.02.2019, кінець строку відбування покарання: 12.03.2025.

За час відбування покарання характеризується задовільно, допустив три стягнення, які погашені за плином часу, має десять заохочень. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку спальне місце, має охайний зовнішній вигляд, але під контролем адміністрації, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися сумлінно, самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання, відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Засуджений не бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, реалізував програму диференційованого виховного впливу Професія, закінчив ПТУ установи за спеціальністю електрогазозварювальник.

26.02.2021 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до статей 100, 101 КВК України як особі, що не стає на шлях виправлення.

11.03.2022 комісією установи відмовлено у застосуванні заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до статті 82 КК як особі, що не стала на шлях виправлення.

Умовно-достроковому звільненню підлягає по відбуттю 2/3 строку покарання 04.03.2023.

31.03.2023 комісією установи відмовлено в умовно-достроковому звільненні відповідно до ст. 81 КК як особі, що не довела своє виправлення.

25.08.2023 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Статтею 6 КВК передбачено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Статтею 81 КК чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою, не за певний період, а протягом всього строку відбування покарання, крім випадків, коли він за станом здоров`я не може бути працевлаштованим в установі.

Апеляційний суд оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, а не за окремий період та хоча загалом позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце, однак за вказаних вище обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення засудженого в даному випадку є передчасним.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що за відсутності відомостей щодо системних заохочень, які б давали підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення. Оскільки на даний час, це буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також положенням ст. 81 КК.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є непереконливими, тому її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4