Провадження № 1-кс/752/1807/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного 06.06.2024 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 (справа № 752/11041/24) у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00001000 від 14.02.2023 року,-

встановив:

До Голосіївського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2024 у межах кримінального провадження № 0000100. Заявник зазначає, що не має жодного процесуального статусу в цьому провадженні, не був присутній під час розгляду питання про арешт майна, а також вважає, що накладення арешту є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею не встановлено зв`язку між вилученим майном (зокрема, мобільними телефонами, копіями документів та грошовими коштами в сумі 223 500 грн) та обставинами, які встановлюється органом досудового розслідування. ОСОБА_3 стверджує, що прокурором не доведено відповідність вилученого майна критеріям речових доказів за ст. 98 КПК України, що телефони вилучено з порушенням порядку, а вилучені грошові кошти, набуті з законного джерела та мають бути повернуті, оскільки подальший арешт майна є непропорційним втручанням у право власності.

Заявник зазначає, що за адресою, де 02.06.2024 року було проведено обшук, фактично проживає його батько - ОСОБА_5 , однак грошові кошти, вилучені в ході обшуку, належать саме заявнику, про що свідчить надана копія договору купівлі-продажу транспортного засобу TOYOTA CAMRY, укладеного 06.01.2024, відповідно до якого заявник отримав грошові кошти в сумі 290 000 гривень.

А тому ОСОБА_3 просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року № 752/11041/24 на майно, яке вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: записник із чорновими записами; свідоцтво про хворобу № 268 на ім`я ОСОБА_6 ; виписний епікриз № 1043 на ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки па ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_8 ; копія паспорта ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМEI НОМЕР_1 , ІМEI НОМЕР_2 , грошові кошти на загальну суму 223 500 гривень.

У призначене судове засідання з розгляду вказаного клопотання заявник не з`явився, разом із поданим клопотанням надав заяву, якою просив проводити розгляд за його відсутності.

Орган досудового розслідування та орган процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 00001000 від 14.02.2023 в судове засідання уповноважених представників не направили, будучи належним чином повідомленими про розгляд клопотання про скасування арешту майна.

Відповідно до вимоги ст. 174 КПК України неявка таких осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи представників власника майна, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2024 року (справа №752/11041/24, провадження № 1-кс/752/4539/24) клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000100 від 14.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна задоволено.

Слідчим суддею вирішено накласти арешт на тимчасово вилучене майно - речові докази у кримінальному провадженні № 0000100 від 14.02.2023, що виявлені та вилучені 02.06.2024 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: записник із чорновими записами; свідоцтво про хворобу № 268 на ім`я ОСОБА_6 ; виписний епікриз № 1043 на ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_8 ; копія паспорту ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМEI НОМЕР_1 , ІМEI НОМЕР_2 ; грошові кошти на загальну суму 223 500 гривень.

Так, перевіркою відомостей, наявних комп`ютерній програм діловодства місцевого суду «Д-3» встановлено, що на постановлену ухвалу було подано апеляційну скаргу.

27.08.2024 року Київським апеляційним судом постановлено ухвалу, якою ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 06.06.2024 залишено без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 , в інтересах власника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

З постанови апеляційного суду вбачається, що підстави, на які посилається заявник були проаналізовані внаслідок апеляційного розгляду та встановлено, що слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_9 , представника ОСОБА_10 , дослідив матеріали, які додані до клопотання, і прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 02 червня 2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_11 від 02.06.2024 про визнання речовими доказами, заявник не долучає до матеріалів клопотання копію вказано постанови, що унеможливлює її дослідження слідчим суддею під час розгляду вказаного клопотання та встановлення обставин на які посилається скаржник, зокрема не відповідності вилученого майна ознакам речових доказів встановлених ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч. 2, ч. 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, зокрема, за наявності достатніх підстав вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту, викладеного в ухвалі від 06.06.2024, виходив із того, що у даному клопотанні прокурором доведено необхідність такого арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду ухвали слідчого судді від 06.06.2024 в апеляційному порядку, прийшов до висновку, що в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 02 червня 2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: записник із чорновими записами; свідоцтво про хворобу № 268 на ім`я ОСОБА_6 ; виписний епікриз № 1043 на ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_6 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_7 ; копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_8 ; копія паспорту ОСОБА_8 ; мобільний телефон марки «Samsung» ІМEI НОМЕР_1 , ІМEI НОМЕР_2 ; грошові кошти на загальну суму 223 500 гривень, діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, а тому доводи, які викладені в апеляційній скарзі стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими. Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі і порушень правил територіальної підсудності, колегією суддів не вбачається.

Крім того, посилаючись на те, що з моменту накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 минуло більше 8-ми місяців, а тому заявник вважає, що зазначений строк достатній для проведення необхідних експертиз, тому подальший арешт мобільних телефонів вважає невиправданим та таким, що незаконно обмежує права власника.

Однак, ухвала слідчого судді не містить посилання про те, що майно арештовується з метою забезпечення проведення експертних досліджень, арешт на майно накладений на підстави п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, якими відповідно ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заявником не надано доказів того, що вилучене майно безпідставно визнано речовим доказом. Враховуючи, що як слідчим суддею, так і судом апеляційної інстанції обґрунтованість накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів підтверджено, а також беручи до уваги, що речові докази підлягають дослідженню в ході судового розгляду, підстав вважати, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вбачається.

Окремо, щодо вилучених грошових коштів необхідно вказати, що під час перегляду ухвали про арешт майна в апеляційному порядку, апелянт посилався на договір купівлі-продажу транспортного засобу TOYOTA CAMRY, укладеного 06.01.2024, однак колегію сіддів зроблено висновок про те, що всупереч ствердженням апелянта, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора і накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 02.06.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїми рішеннями розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, питання належності вилученого майна конкретній особі, у тому числі й право власності на грошові кошти, підлягає оцінці судом при розгляді справи по суті. Наразі ж арешт накладено на майно, яке вилучено з місця, визнаного місцем проживання особи, яка, за версією слідства, може бути пов`язана із вчиненням кримінального правопорушення, а отже підстав для скасування арешту з огляду на зазначені доводи не вбачається

Враховуючи встановлені обставини та надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 06.06.2024 року, не вбачається. Арешт майна було здійснено з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема положень ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Ухвала про арешт ґрунтувалася на достатніх правових та фактичних підставах, а суд апеляційної інстанції підтвердив її законність, розумність та співмірність. Доводи заявника щодо незаконності арешту, відсутності його процесуального статусу, недоведення зв`язку між майном та кримінальним правопорушенням, а також посилання на сплив восьмимісячного строку як підставу для скасування арешту, не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків, викладених в ухвалі слідчого судді, яка набрала законної сили.

Оскільки, матеріали клопотання не містять належного документального підтвердження, що арешт накладено необґрунтовано або відпала потреба у арешті майна у його задоволенні слід відмовити.

Таким чином обмеження ОСОБА_3 у права власності на вилучене майно є розумним і співрозмірним, оскільки обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 174, 309 КК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно, накладеного 06.06.2024 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 (справа № 752/11041/24) у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00001000 від 14.02.2023 року, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1