ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/250/25 Справа № 201/70/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001515 від 22 травня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у смт. Шевченко Красноармійського району Донецької області, громадянки України, незаміжньої, працюючої секретарем НВК № 2 Покровської міської ради, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

підозрюваної ОСОБА_7

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 04 березня 2025 року, без визначення застави.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, що підтверджується долученими до клопотання слідчого процесуальними документами у їх сукупності.

Слідчим суддею відповідно до вимог ст. 177 КПК України визнано доведеним ризики: переховування, з огляду на тяжкість покарання, яка останній загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винною; перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, спотворення речей і доказів, які мають істотне значення, оскільки досудове розслідування перебуває на початковій стадії; незаконного впливу на свідків та експертів, з метою надання тих чи інших показань та висновків на користь підозрюваної. З огляду на тяжкість, обставини та характер інкримінованого злочину, який ОСОБА_7 вчинено під час воєнного стану, шляхом надання інформації війського характеру щодо розташування ЗСУ, а саме надсилання текстових та графічних повідомлень представнику спеціальної служби іноземної організації, ризик продовження протиправної діяльності та вчинення іншого злочину визнано вагомим.

Враховано дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, працевлаштовано, однак слідчим суддею зазначено, що вказані обставини не слугували стримуючим фактором у її протиправній діяльності, а тому не слугують підставою для застосування альтернативного запобіжного заходу на даній стадії розгляду.

Керуючись положеннями п. 8. ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням об`єкту злочинного посягання, слідчим суддею альтернативна застава не визначалась.

В апеляції та доповненнях:

- захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначають про недоведеність заявлених ризиків, необґрунтованість підозри та неврахування даних про особу підозрюваної та відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу.

Щодо необґрунтованості пред`явленої підозри зазначають, що в долучених до клопотання матеріалах відсутні будь-які об`єктивні та достовірні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 передавала дані представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, отже органом досудового розслідування не підтверджено, що профіль месенджеру телеграм з певним ідентифікатором є саме представником іноземної організації - федеральної служби безпеки рф.

Щодо недоведеності заявлених ризиків захист вказують на те, що ризик переховування аргументований лише виключно на тяжкості інкримінованого злочину, що з огляду на усталену практику ЄСПЛ є неприпустимим, усі необхідні докази, а саме мобільний телефон підозрюваної на якому виявлено листування вилучено та перебуває у розпорядженні сторони обвинувачення, а доступу до експертів остання не має, у зв`язку з чим ризик знищення та пошкодження речей і документів ґрунтується на припущеннях.

Ризик незаконного впливу на свідків є нівельованим, оскільки у підозрюваної вилучено знаряддя злочину за допомогою якого здійснювалось листування з невідомими особами, а тому за відсутності відповідних контактів остання будь-якого впливу здійснювати не може.

З огляду на положення п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України зазначають, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчинення злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому захист вважає, що прокурором не доведено необхідність застосування виключного запобіжного заходу.

Захисники вважають, що слідчим суддею не враховано, що підозрювана є особою раніше не судимою, працевлаштована, утримує батька-інваліда та мати, не взято до уваги, що у зв`язку із збройною агресією родина підозрюваної евакуювалась до м. Дніпро, де орендує житло та стала на облік, як внутрішньо-переміщені особи, а тому ОСОБА_7 , має на даний час легальне місце проживання у Дніпрі, окрім того підозрювана є людиною віруючою, а саме свічницею храму, на підтвердження чого захистом долучені відповідні докази.

Заслухавши підозрювану та її захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів справи слідує, що 22 травня 2024 року до ЄРДР за № 0001515 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

04 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а саме у поширенні інформації про розташування ЗСУ та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщується у відкритому доступі Генеральним штабом ЗСУ, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, зважається на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 18 листопада 2024 року; протоколом огляду від 04 січня 2025 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 04 січня 2025 року, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме особа підозрюваної ОСОБА_7 , яка раніше не судима, має зареєстроване місце проживання та живе неподалік лінії зіткнення, має певні соціальні зв`язки, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а тому, остання може ухилятися від органу досудового слідства, а також враховуючи, що досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, може незаконно впливати на свідків та експертів у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення. Крім того, підозрювана ОСОБА_7 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки проживає у Донецькій області, де на даний час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Що стосується посилання захисників на передчасну та помилкову кваліфікацію дії ОСОБА_7 , з посиланням на ознаки менш тяжкого злочину, то вони не беруться до уваги, оскільки вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй злочину, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

За наведеного вище, не є слушними зауваження захисників, що з огляду на положення п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, до підозрюваної ОСОБА_7 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчинення злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, оскільки згідно підозри, останній інкриміновано саме вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років.

При цьому також приймаються до уваги положення ч. 6 ст. 176 КПК України, відповідно до яких, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, в тому числі, передбаченому ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів захисників стосовно того, що підозрювана є особою раніше не судимою, працевлаштована, утримує батька-інваліда та мати, є внутрішньо-переміщені особи, є людиною віруючою, а саме свічницею храму, то ці обставини не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останньої.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисників слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001515 від 22 травня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4