ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/854/25 Справа № 180/2292/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.04.2009 Дніпропетровським апеляційним судом за ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 06.04.2017 року невідбутий строк 4 роки 6 місяців 6 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі. 09.10.2018 року ОСОБА_6 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 1 місяць 14 днів;

визнаного невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України та виправданого у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень,

визнаного винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 187 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених : ч.1 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі п. 1.ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

- за ч.1 ст.162 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі п. 2. ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

- за ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 (одного) року позбавлення волі

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпровського апеляційного суду від 01.04.2009 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, та остаточно призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Дії ОСОБА_6 за фактом незаконного проникнення до будинку ОСОБА_9 та квартири ОСОБА_10 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, на підставі Закону №3886-ІХ, ст. 5 КК України, у зв`язку з декриміналізацією діяння, оскільки вартість викраденого майна була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 19.06.2020 року по 28.11.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про стягнення в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 17229,85 грн. та моральної шкоди, в розмірі 80000 грн. залишено без розгляду на підставі ч.3 ст.129 КПК України.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

19.04.2020 року, приблизно о 20:00 годині, точний час не встановлено, ОСОБА_6 знаходився на вулиці Миру в місті Марганці Дніпропетровської області та поруч із будинком № 91 діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, підбіг ззаду до потерпілого ОСОБА_12 , схопив рукою мобільний телефон Meizu M5C, який потерпілий тримав у руці біля вуха, після чого застосував до ОСОБА_12 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, яке виразилось у нанесенні одного удару кулаком в обличчя ОСОБА_12 , чим подолав спробу останього до супротиву. Після чого ОСОБА_6 шляхом ривка вихопив з руки ОСОБА_12 мобільний телефон марки Meizu M5C, та залишив місце вчинення злочину. Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну 1166,67 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом, за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насилством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Також, 01.05.2020 року, приблизно об 11:00 годині, точний час не встановлено, ОСОБА_6 знаходився в приміщенні магазину «Перлина», розташованому на першому поверсі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 наніс рукою один удар в область перенісся ОСОБА_13 , від якого останній втратив рівновагу та впав на тротуар. Згідно висновку експерта виявлене у ОСОБА_13 тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущщі наслідки.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Також, 01.05.2020 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, точний час не встановлено, ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 65 по вулиці Єдності в місті Марганці Дніпропетровської області, умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_13 , та з кишені його куртки, витягнув мобільний телефон Samsung GT-E2121B, ринковою вартістю 216,67 грн. та грошові кошти в сумі 400 грн., після чого, тримаючи їх при собі, залишив місце вчинення злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 616,67 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Крім того, 03.05.2020 року приблизно о 00 годин 05 хвилин, точний час не встановлено, ОСОБА_6 знаходився поруч із територією домоволодіння АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 03.05.2020 року, переліз через паркан та у такий спосіб проник на огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , після чого, використовуючи невстановлений засіб, відчинив замок вхідних дверей будинку, після чого через вхідні двері проник до приміщення вказаного житлового будинку та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотівів, викрав фотоапарат Olympus VG-180, ринковою вартістю 466,67 грн., мобільний телефон моделі «G350E» Samsung Galaxy Star Advance, ринковою вартістю 583,33 грн. та мобільний телефон Samsung Galaxy S4 mini, який для потерпілого ОСОБА_14 матеріальної цінності не становить, гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1500 грн., а також гаманець матеріальної цінності для потерпілого ОСОБА_14 не становить, планшет Lenovoo TAB2A7-30DC, ринковою вартістю 1733 грн.

Після чого ОСОБА_6 , залишив приміщення будинку та територію вказаного домоволодіння, і розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 4283 грн.

Крім того, 17.02.2021 року, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 знаходився на вулиці Київській в місті Марганці Дніпропетровської області, діючи умисно, таємно, повторно, скориставшись тим, за його діями ніхто не спостерігає, через відчинені вхідні двері, які він відчинив при вчиненні попередньої крадіжки з даної квартири за адресою: АДРЕСА_4 , отримав доступ до даного приміщення.

Перебуваючи в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, відшукав у кімнатах квартири та зняв зі стін дві масляні батареї марки «Термія», вартість кожної з яких становить 1920 грн., які належать ОСОБА_10 після чого виніс вказані речі з квартири й розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3840 грн.

Також, 28.06.2021 року, точний час не встановлено, ОСОБА_6 знаходився на Північному кварталі у місті Марганці Дніропетровської області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключів відчинив замок вхідних дверей квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , та через вхідні двері проник до приміщення вказаної квартири.

Після цього, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні квартири діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, відшукав у зальній кімнаті квартири телевізор марки «Sony» моделі «Bravia 40WD653», вартістю 6520 грн., який належить ОСОБА_15 , після чого виніс вказаний телевізор з квартири та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 6250 грн.

Також, ОСОБА_6 10.02.2021 року, більш точного часу не встановлено, знаходився на вулиці Київській в місті Марганці Дніпропетровської області, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом підбору ключів відчинив замок вхідних дверей квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , та через вхідні двері проник до приміщення вказаної квартири, звідки викрав конвектор марки «Таврія», вартістю 1920 грн., який належить ОСОБА_10 , після чого виніс вказану річ з квартири та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 05.07.2021 року у вечірній час доби, точний час не встановлено знаходився на АДРЕСА_6 , діючи умисно, таємно, повторно, з корислив мотивів, скориставшись тим, що за його діями нахто не спостерігає, через незачинену хвіртку зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , та шляхом віджиму рами відчинив метало-пластикове вікно та через нього проник всередину вказаного будинку, звідки викрав телевізор марки «Liberton» моделі «D-LED 3222 ABHDR», вартістю 1850 грн., який належить ОСОБА_9 , після чого з викраденим з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1850 грн.

Зазначені вище дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, 01.07.2021 року приблизно о 22:30 годині ОСОБА_6 знаходячись біля магазину «Мікс» на вулиці Єдності в місті Марганці Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, під приводом потреби зателефонувати з мобільного телефону потерпілої ОСОБА_16 , схилив останню передати йому мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Мі А2 4/32GB». Потерпіла ОСОБА_16 , будучи введеною в оману, помиляючись про дійсні наміри ОСОБА_6 , сприйнявши його як особу, яка потребує допомоги, передала ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Мі А2 4/32GB», вартістю 2430 грн.

Отримавши від потерпілої ОСОБА_16 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Мі А2 4/32GB», ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 2430 грн.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, 03.07.2021 року приблизно о 13:30 годині ОСОБА_6 знаходився на привокзальній площі на вулиці Єдності в місті Марганці Дніпропетровської області, де на автобусній зупинці «Вокзал» діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, підбіг до автобусної зупинки «Вокзал», схопив рукою мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 7A», вартістю 1995 грн., який лежав на лаві поруч із потерпілим ОСОБА_9 , після чого, тримаючи при собі викрадений мобільний телефон, втік з місця вчинення злочину, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1995 грн.

Крім того, 11.07.2021 року приблизно о 20:30 годині ОСОБА_6 знаходився неподалік багатоквартирного житлового будинку №84 на вулиці Єдності в місті Марганці Дніпропетровської області, де, деючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_17 та почав знімати з руки останнього каблучку із золота. Усвідомивши злочинний характер дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_17 , злякавшись, що до нього може бути застосована фізична сила, розуміючи, що не в змозі чинити опір, самостійно зняв з руки каблучку із золота, вагою 0,79 грами, вартістю 735,88 грн., та передав її ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 витяг з кишені брюк ОСОБА_17 гроші в сумі 300 грн., після чого, утримуючи в руках викрадене майно, пішов з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 1035,88 грн.

Зазначені дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Крім того, 26.07.2021 року приблизно о 03:00 годині ОСОБА_6 знаходився на території міського пляжу неподалік вулиці Острів у місті Марганці Дніпропетровської області, де в ході спілкування з раніше не знайомою йому ОСОБА_18 дочекавшись того, щоб потерпіла відволіклась, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно, повторно, взяв до рук зі столу належний ОСОБА_18 мобільний телефон марки «Samsung» моделі SM-A920F/DS, вартістю 4860 грн., та поклав його до власної кишені, після чого залишив місце вчинення злочину разом з вказаним майном, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на суму 4860 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року змінити в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що призначене покарання є несправедливе внаслідок своєї суворості та є таким, що не відповідає тяжкості скоєних злочинів та особі обвинуваченого.

Вважає, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом третьої групи, має постійне місце проживання, позитивну характеристику, соціальні зв`язки, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, у зв`язку з чим покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо і разом підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125, КК України, а також його виправдення за ч. 2 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним,

обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 менш суворого покарання, не є переконливими, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, який неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, однак належних висновків не зробив, і знову вчинив ряд корисливих злочинів, у зв`язку з чим судом призначено у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Також, враховано відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої у виді рецидиву злочину.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у середньому розмірі передбаченого санкціями інкримінованих злочинів, з огляду на те, що таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_6 погоджується й колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім та необхідним для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Звертається увага на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, вчинив ряд тяжких злочинів, а тому більш м`яке за видом покарання, таке як штраф та виправні роботі не можуть бути призначені останньому.

Колегія суддів зважає не тільки на тяжкість скоєних злочинів, а їх характер та систематичне вчинення, в тому числі з застосуванням насильства до потерпілих, що безумовно свідчить, що застосування більш м`якого покарання не забезпечить превентивну функцію, а саме попередження вчинення нових злочинів.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 засуджено за те, що він відбувши покарання через короткий проміжок часу вчинив нові умисні злочини.

Таким чином, незважаючи на реальне відбуття обвинуваченим покарання, останній належних висновків для себе не зробив та навіть за таких обставин його виправлення досягнуте не було, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та антисоціальну спрямованість його особи.

Також ОСОБА_6 , раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, втім вчинив новий злочин, що потягло призначення йому покарання за оскаржуваним вироком із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Доводи захисника щодо неврахування даних про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, позитивну характеристику, є інвалідом третьої групи, не є достатньо переконливими, оскільки вказані обставини існували і на час вчинення злочинів, однак при цьому не слугували стримуючим фактором у його протиправній діяльності.

Крім того, доводи захисника не містять нових відомостей та полягають у переоцінці обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку. На думку колегії суддів, ці обставини були враховані достатньою мірою при призначенні ОСОБА_6 середнього за розміром покарання, передбаченого санкціями інкримінованих йому статтей.

Як слушно зазначено судом першої інстанції, відомості про особу ОСОБА_6 свідчать про неможливість виправлення його без реального відбування покарання.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69, 75 КК України, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі його захисника, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, в тому числі й ті, на які посилається захисник в своїй апеляції, та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке відповідає особі винного, і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та яке не є занадто суворим.

Також зважається на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для його пом`якшення, не вбачається.

З огляду на вищезазначене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 , визнаного невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України та виправданого у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, та визнаного винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4