провадження № 1-кс/753/3610/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хотин Березнівського р-ну Рівненської обл., українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання, раніше судимого 13.12.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.286 КК України до 8 років позбавлення волі й ухвалою Рівненського апеляційного суду від 31.10.2023 року звільненого умовно-достроково від подальшого відбування покарання, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004983 від 29.12.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення. Вважаючи, що підозрюваний хоча й підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, проте раніше судимий 13.12.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.286 КК України до 8 років позбавлення волі й ухвалою Рівненського апеляційного суду від 31.10.2023 року звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Також ОСОБА_4 може вчиняти нові злочини, оскільки не працевлаштований та не має постійного місця роботи та засобів для власного забезпечення, у зв`язку з цим продовжуватиме свій злочинний шлях для отримання власної вигоди. Він не має міцних соціальних зв`язків, у м.Києві не зареєстрований.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває вказане кримінальне провадження № 0004983 від 29.12.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

З огляду на особу підозрюваного, злочин, який ним вчинений, наявність вказаних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий за погодженням із прокурором просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до такого підозрюваного строком на 60 діб з правом внесення застави у максимальному розмірі.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 5 ст. 177 КПК України.

Захисник судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказав, що ризики слідчим не обґрунтовані вцілому, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - домашній арешт, зважаючи на вік підозрюваного, його стан здоров`я.

Підозрюваний підтримав доводи та аргументи свого захисника, просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Вину визнав. Зазначив, що матиме належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, вважаючи, що підстав для застосуваного найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, не має. Окрім того, звернув увагу на те, що погано себе почуває, за станом здоров`я потребує медичного огляду.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, думку підозрюванго, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004983 від 29.12.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні таким підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами ОМП від 29.12.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.12.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом огляду відеозапису; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності на даному етапі досудового розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Тобто, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Описана у клопотанні слідчого фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом (ч.1 ст.289 КК України).

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують такого підозрюваного із обумовленим кримінальним правопорушенням.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих слідчим до клопотання матеріалів.

29.12.2024 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку п.2 ч.2 ст. 208 КПК України, й 29.12.2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В порядку ст.177 КПК України слідчим обгрунтовані та слідчим суддею встановленні ризики, які вказують на те, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, як підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений нетяжкий злочин, санкція якого передбачає позбавлення волі до 5 років, намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого та суду; вчинення нових злочинів, впливати на потерпілого та свідків у даному провадженні.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування, та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування, або продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, що згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Хоча ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у нетяжкому злочину, проте він раніше судимий 13.12.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.286 КК України до 8 років позбавлення волі й ухвалою Рівненського апеляційного суду від 31.10.2023 року звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання, проте на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, й знову 29.12.2024 року вчинив новий злочин за ч.1 ст.289 КК України.

Застосовуючи найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважає доведеним слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваною від органу досудового розслідування та/або суду, незаконний впливав на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Метою застосування до підозрбюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вказані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою підозрюваною кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, й ці ризики виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що є підставою для обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, йіснування таких ризиків породжують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, адже судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки такий підозрюваний вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом (ч.1 ст.289 КК України), його попередня судимість, на що слідчий суддя звертає особливу увагу у сукупності з обґрунтованими ризиками.

Так, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).

ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом (ч.1 ст.289 КК України), те, що він раніше судимий, що вим визнається, вказує на високий ступінь небезпеки загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою (більш м`якого), серед яких й пропонованого підозрюваною та її захисником у вигляді домашнього арешту, то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваного, який раніше засуджений до 8 років позбавлення волі, його моральність, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, й у тому числі пропонованого - домашнього арешту, для запобігання обгрунтованим слідчим ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваного в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, не встановлені.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, нетяжкого злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого нею діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаноого підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, те, що раніше судимий до 8 років позбавлення волі, на шлях виправлення не став, зважаючи на вчинений ним злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, й з урахуванням відсутності працевлаштування й законних джерел доходів, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду, то існування такого ризику є цілком ймовірним.

Так, підозрюваний є раніше судимою особою, що вказує на те, що він не стає на шлях виправлення, разом із цим, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину,а саме незаконному заволодінні транспортним засобом (ч.1 ст.289 КК України), що вказує на високий ступінь небезпеки загальносуспільних прав та інтересів, й те, що він здатен до вчинення аналогічних злочинів, його ролі у вчиненні такого злочину, й усвідомлення наслідків покарання є достатньо вагомими підставами для прийняття спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 не виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності згідно ст. 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст. 197 КПК України).

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше (ч.2 ст. 197 КПК України).

Відповідно, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 10 год. 30 хв. 29.12.2024 року, дія якої завершиться 27.02.2025 року о 10 год.30 хв.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(п.1 ч.5 ст. 183 КПК України).

З огляду на наявність обгрунтованих слідчим ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, що згідно ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, слідчий суддя враховує особу такого підозрюваного, й вважає надати право на заставу у максимально визначеному розмірі, зважаючи на те, що він раніше судимий, на шлях виправлення не став, не працевлаштований, його майновий стан, й вважає застосовувати заставу у визначеному розмірі для нетяжких злочинів - двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. 00 коп. (3 028 грн. х 20 прожиткових мінімумів = 60 560 грн. 00 коп.), адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що застосування тривання під вартою до такого підозрюваного, який раніше судимий, на шлях виправлення не став, з максимально визначеним розміром застави, має ознаку, як впливу на його правосвідомість, усвідомлення ним наслідків його злочинних дій, так й гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, адже визначений розмір застави не може бути завідомо непомірним для нього.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004983 від 29.12.2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з правом внесення застави у розмірі 20 (двацяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 (нуль) коп.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з 10 год. 30 хв. 29.12.2024 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 27.02.2025 року о 10 год. 30 хв.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки до 10.30 год. 27.02.2025 року:

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потеплілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: