В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/3960/24

Провадження № 1-кп/0285/344/25

10 лютого 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР № 0000563 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гульськ Звягельського району Житомирської області, громадянин України, освіта середня, не працює, зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

УСТАНОВИВ:

22 червня 2024 року близько 20 год ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на всій території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», введено воєнний стан, дію якого продовжено, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння чужим майном, прийшов до будинку, в якому проживає ОСОБА_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Виявивши, що вхідні двері будинку закриті із середини на замок, ОСОБА_6 шляхом ривка руками зламав внутрішній накладний замок на вхідних дверях, тим самим відкривши їх, після чого проник у середину даного будинку, де прослідував до спальної кімнати, у якій знаходилася ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_4 та вчинив напад на неї, шляхом нанесення потерпілій декількох ударів кулаком лівої руки в обличчя, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритого перелому кісток носа, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого ока, в правій тім`яній ділянці на задній поверхні лівого передпліччя, садна в крижовій ділянці.

Після цього ОСОБА_6 схопив на столі у даній кімнаті гаманець, який належить ОСОБА_4 , з яким вибіг з будинку на вулицю.

Перебуваючи на порозі будинку ОСОБА_6 виявив, що у викраденому гаманці відсутні грошові кошти. Після цього, без відриву у часі, через ті ж зламані ним вхідні двері ОСОБА_6 повернувся до спальної кімнати будинку, де залишалася потерпіла ОСОБА_4 , та діючи відкрито схопив зі столу належну останній жіночу сумочку, яку став обшукувати з метою виявлення грошових коштів. У цей момент потерпіла ОСОБА_4 не маючи можливості перешкодити ОСОБА_6 вибігла із будинку на вулицю та закрила двері ззовні. Залишаючись у будинку, ОСОБА_6 доводячи до кінця свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, заволодів грошовими коштами в сумі 800 грн., які знаходилися у сумці потерпілої, а також належним їй мобільним телефоном марки «Хіаоmі», модель «Redmi 12 Sky Blue» 8/256 Гб, вартістю 5461,25 грн.

Відкривши із середини будинку вікно, ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння кримінального правопорушення, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 6 261,25 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні після оголошення обвинувачьного акту свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України не визнав.

Після допиту потерпілої та свідків, дослідження письмових доказів, ОСОБА_6 дав показання про визнання своєї вини. Підтвердив факти, викладені в обвинувальному акті. Висловив каяття та просив пробачення у потерпілої.

Крім визнання, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 дала показання про те, що 22.06.2024 у вечірній час ОСОБА_6 проник до її будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Він зайшов через вхідні двері та вчинив напад, під час якого завдавав удари руками в обличчя, штовхав, тягав за одяг, ударяв о стіну та двері. Внаслідок ударів їй завдано тілесні ушкодження. ОСОБА_6 схопив на столі у кімнаті гаманець, який належить ОСОБА_4 , з яким вибіг з будинку на вулицю. Після цього, він повернувся до кімнати будинку, де залишалася потерпіла ОСОБА_4 , та діючи відкрито схопив зі столу жіночу сумочку, яку став обшукувати з метою виявлення грошових коштів. У цей момент потерпіла ОСОБА_4 не маючи можливості перешкодити ОСОБА_6 вибігла із будинку на вулицю та закрила двері ззовні. Бачила, як ОСОБА_6 виліз з будинку на вулицю через вікно та втік. Під час нападу він заволодів грошовими коштами в сумі 800 грн., які знаходилися у сумці потерпілої, а також належним їй мобільним телефоном марки «Хіаоmі». На початку нападу ОСОБА_4 спілкувалась телефоном зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , якій повідомила, що в той момент до кімнати увійшов раніше знайомий їй ОСОБА_6 , якого вона упізнала. Просила мати викликати поліцію. В наслідок злочину зазнала моральних та фізичних страждань, зверталась до лікарні у зв`язку з лікуванням завданих тілесних ушкоджень. Позов про відшкодування завданої шкоди вважає за необхідне подати в порядку цивільного судочинства. Просила суд призначити ОСОБА_6 суворе покарання.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дала показання про те, що 22.06.2024 під час телефонної розмови зі своєю дочкою ОСОБА_4 , остання повідомила їй, що до будинку проник ОСОБА_6 . Чула через телефон крики та звуки боротьби. Про цю подію вона повідомила поліцію та сама вирушила до будинку дочки. На місці події вона побачила пошкодження вхіднних дверей. Дочка повідомила їй обставини нападу.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що у день нападу йому телефонувала ОСОБА_4 , яка повідомила про обставини події. Зверталась до нього як до колишнього дільничного інспектора поліції.

Показання потерілої та свідків є чіткими, логічними та послідовними, не містять суперечностей та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами:

- рапортом від 22.06.2024 про реєстрацію повідомлення служби поліції "102" про подію нападу на ОСОБА_4 (а.с. 156);

- рапортом від 24.06.2024 про реєстрацію повідомлення служби поліції "102" про звернення ОСОБА_4 за медичною допомогою з тілесними ушкодженнями (а.с. 157);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.с 158),

- заявою ОСОБА_4 (а.с. 159);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею (а.с. 160-164);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання (а.с. 172-173);

- висновком експерта №206 від 25.06.2024 за результатом судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (а.с. 175);

- розпискою про видачу кофти (а.с. 176);

- протоколом огляду події від 26.06.2024 з фототаблицею (а.с. 177-178);

- протоколом огляду речей від 26.06.2024 (а.с. 179-180);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.06.2024 (а.с. 181-182);

- висновком судової товарознавчої експертизи від 08.07.2024 №СЕ-19/106-24/10162-ТВ (а.с. 189-192);

- носієм інформації із відеозаписом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_4 від 26.06.2024 (а.с. 213).

Дослідженими доказами повністю підтверджується висунуте ОСОБА_6 обвинувачення.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням в житло та вчиненому в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч.4 ст. 187 КК України.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу ОСОБА_6 та відсутність обставин, які б пом`якшували або обтяжували відповідальність.

Суд не визнає пом`якшуючою обставиною каяття обвинуваченого, виходячи з наступного.

Щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.

Висловлення формального визнання вини обвинуваченим свідчить про те, що останній під тиском беззаперечних доказів намагається уникнути справедливого покарання за вчинене.

У діях ОСОБА_6 відсутні реальні ознаки каяття.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його характер та обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується негативно, в силу ст. 89 КК України судимості не має, захворювань, які б перешкоджали відбуванню покарання не має.

Суд враховує думку потерпілої, яка просила призначити суворе покарання, позицію прокурора, який наполягав на призначенні основного покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років та позицію захисника, який просив призначити основне покрання на рівні мінімальної межі санкції ч. 4 ст. 187 КК України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ОСОБА_6 нових злочинів у майбутньому, буде основне покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, суд призначає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання відсутні.

Враховуючи тяжкість покарання, призначеного вироком, суд дійшов висновку про наявність ризику ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Про реальність такого ризику свідчить факт переховування ОСОБА_6 від слідства, у зв`язку з чим був оголошений його розшук.

Для запобігання ризикам ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання та вчинення ним нового злочину, суд вважає за необхідне продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 діб.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, до строку відбування покарання за цим вироком суд зараховує строк попереднього ув`язнення з дня затримання ОСОБА_6 працівниками поліції 27.06.2024.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз в сумі 4165 грн 04 коп.

Питання речових доказів вирішується судом у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на речовий доказ ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.06.2024 року по справі № 285/3430/24 - підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити покарання за цим Законом у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.

Продовжити строк дії раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів - до 10 лютого 2025 року включно, або до дня набрання вироком законної сили в межах зазначеного строку.

Зарахувати засудженому ОСОБА_6 до строку відбування основного покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з дня взяття під варту 27.06.2024 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведених експертиз в сумі 4165 грн 04 коп.

Скасувати арешт, накладений на речовий доказ ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.06.2024 року по справі № 285/3430/24 .

Речові докази в кримінальному провадженні, а саме:

- кофту червоного кольору з капюшоном, яка належить ОСОБА_6 , упакована в спецпакет № РSР 3363754, яку передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Звягельського РВП - повернути власнику ОСОБА_6 ;

- захисну маску чорного кольору, яка передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів Звягельського РВП - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку оскарження - вирок набере законної сили за результатами апеляційного провадження.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим - у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Оскарження вироку не зупиняє його виконання в частині обрання запобіжного заходу.

Суддя ОСОБА_1