ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, не працюючого, із середньою-спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз 07.06.2011 року Краматорським міським судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого за відбуттям покарання 25.09.2013 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ст. 185 ч. 2 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі; за ст. 186 ч. 2 КК України та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі статі 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,-

УСТАНОВИЛА:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22 листопада 2021 року, яким його визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

До Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали клопотання обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає за таких обставин.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_7 обвинувачується за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України та оскаржуваним вироком засуджений до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку колегії суддів, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду є вірогідним, крім того з огляду на військові дії на території Донецької області, де обвинувачений фактично мешкав до затримання можливість переховування від суду є більш ймовірною, адже обвинувачений може перейти на тимчасово окуповану територію та переховуватись від суду, уникаючи покарання.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

На думку колегії суддів, відносно обвинуваченого продовжує існувати ризик вчинити нове кримінальне правопорушення, адже він неодружений, дітей не має, не має стійких соціальних зв`язків, раніше притягався до кримінальної відповідальності, власного житла не має, до затримання не працював.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час апеляційного розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, на даний час не зменшилися.

Таким чином, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, колегія суддів не знаходиться підстав для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 201 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді: