Справа № 369/5999/25
Провадження №1-кс/369/1138/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання начальника СВ ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 06.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника СВ ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 06.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в невстановлений у ході досудового розслідування час, але не пізніше 23 год. 15 хв. 06.04.2025, діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав бойові припаси, а саме: дві ручні гранати іноземного виробництва «DM51A2» з ідентичними маркуваннями на корпусах у вигляді іноземних букв та цифр «HGR SPRENG DM51A2 LOS DNM05C0017» та ідентичними маркуваннями на зовнішній стороні важелів у вигляді іноземних букв та цифр «HGRZ DM82A3 LOS DNM05B0013», які є бойовими припасами, після чого переніс при собі без передбаченого законом дозволу із невстановленого досудовим розслідуванням місця до квартири АДРЕСА_1 , де мешкав, і почав зберігати вказані бойові припаси без передбаченого законом дозволу до моменту його вилучення працівниками поліції 06.04.2025.

06.04.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено дві ручні гранати іноземного виробництва «DM51A2» з ідентичними маркуваннями на корпусах у вигляді іноземних букв та цифр «HGR SPRENG DM51A2 LOS DNM05C0017» та ідентичними маркуваннями на зовнішній стороні важелів у вигляді іноземних букв та цифр «HGRZ DM82A3 LOS DNM05B0013», які згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи від 07.04.2025, є бойовими припасами.

Підозрюваним у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Чеченської республіки, російської федерації, громадянин російської федерації, чеченець, з середньо освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, не зареєстрований на території України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом проведення обшуку, протоколами допитів свідків, протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України, проведеними слідчими (розшуковими) діями, та іншими матеріалами в сукупності.

Так, 07.04.2025 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, заступником начальника-начальником слідчого відділення за погодженням з прокурором ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким кримінальним правопорушенням, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Так, у ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного та швидкого його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може: переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; перешкоджати здійсненню досудового розслідування.

У судовому засіданніпрокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.

У судовому засіданніпідозрюваний ОСОБА_7 , вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, заперечував проти клопотання прокурора та просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання, стверджував, що ризики вказані прокурором не існують. Просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Разом з тим подав ряд письмових доказів, що характеризують підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: фотокопії нагородження медалями, орденами, виписки із медичної картки, довідку про перебування ОСОБА_7 на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 05.01.2023 року по 25.11.2024 рік.

Захисник ОСОБА_9 підтримав захисника ОСОБА_4 , просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Прокурор стосовно клопотання сторони захисту поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У провадженні начальника слідчого відділення ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 перебувають матеріали кримінального провадження №0000077 від 06 квітня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

07.04.2025 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, заступником начальника-начальником слідчого відділення за погодженням з прокурором ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування в достатній мірі підтверджена долученими до клопотання матеріалами. Зокрема, витягом з ЄРДР, рапортом виклику працівників поліції, протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом обшуку, протоколами допиту свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту підозрюваного, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, копії сертифікатів відповідності та якості тощо.

При цьому, на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим кримінальним правопорушенням, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким кримінальним правопорушенням, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосованим до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

В той же час, слідчий суддя не в повній мірі може погодитися із ризиками, на які вказує сторона обвинувачення в клопотанні та про які прокурор наголошував у судовому засіданні.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

В заявленому клопотанні про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, начальником слідчого відділення зазначено, що підозрюваний може: переховатись від органу досудового розслідування та/або суду; перешкоджати здійсненню досудового розслідування.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, та покарання за який становить до 7 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити наступне: враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, даний ризик начальник слідчого відділення обґрунтовує тим, що у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, останньому загрожує покарання, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до семи років.

Оцінюючи вказаний ризик слідчий суддя дійшов висновку, що доводи, на яких ґрунтується вказаний ризик являються лише припущеннями слідчого та прокурора. Слідчому судді не наданого документів, або не наведено фактів, які могли б підтвердити переховування від органів досудового розслідування та/або суду та можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. Існування відповідного ризику не може будуватись лише на припущеннях слідчого та прокурора. Таким чином слідчий суддя не вважає вказаний ризик реально існуючим.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, рішення суду повинне забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи те, що слідчим та прокурором не наведено доказів, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, та не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя, враховуючи положення ст. ст. 177, 178 КПК України, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України цілодобовий домашній арешт забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово.

Крім того, враховуючи кваліфікацію та характер кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_7 слідчий суддя вважає за необхідне, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- цілодобово не відлучатися з місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків, що необхідні для перебування в укритті під час повітряних тривог та надання невідкладної медичної допомоги;

- здати на зберігання до органів Державної міграційної служби за місцем проживання документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.

- утримуватися від спілкування із свідками в цьому кримінальному провадженні поза межами слідчих дій.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 181,183, 184, 193,194, 196, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника СВ ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Боярського відділу Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 06.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України залишити без задоволення.

Клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чеченської республіки російської федерації, громадянина російської федерації, чеченця, який має середню освіту, є військовослужбовцем, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з його слів має на утриманні п`ятеро дітей та раніше не судимий, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 червня 2025 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 червня 2025 року (включно) наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- цілодобово не відлучатися з місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків, що необхідні для перебування в укритті під час повітряних тривог та надання невідкладної медичної допомоги;

- здати на зберігання до органів Державної міграційної служби за місцем проживання документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.

- утримуватися від спілкування із свідками в цьому кримінальному провадженні поза межами слідчих дій.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 , з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10