Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/130/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2024, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2022 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,

відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2024 відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що на даний час в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходиться кримінальне провадження № 0005926 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187 КК України і судове рішення по суті обвинувачення судом не прийнято, а тому доводи засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що він перебував в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» з 10.05.2016 по 19.09.2017 не беруться судом до уваги, оскільки є передчасними та підлягають розгляду під час ухвалення судом судового рішення по суті обвинувачення в межах даного кримінального провадження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою задовольнити його клопотання у повному обсязі.

Вказує на те, що Ленінським районним судом було порушено його права і свободи, як українця та громадянина України, що є недопустимим.

Також, зазначає, що на даний час він відбуває покарання в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2022, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Строк відбування покарання за даним вироком обчислюється з 16.02.2022.

Просить вирішити питання про приведення вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2022 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, а також зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на вказане, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, Законом № 3886-ІХ фактично були внесені зміни і до законодавства України про кримінальну відповідальність, зокрема в частині визначення розміру викраденого майна, за наявності якого (розміру) настає кримінальна відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2022 ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На теперішній час ОСОБА_6 перебуває в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», де його залишено на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2022 на час розгляду іншого кримінального провадження № 0005926 за ч. 4 ст. 187 КК України.

При цьому ОСОБА_6 засуджений вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення (злочин) є кримінально-карним діянням незалежно від суми викраденого майна, а тому визначені ч. 2 ст. 74 КК України підстави для звільнення ОСОБА_6 від призначеного йому за вказаним вироком покарання відсутні, а відтак клопотання засудженого в цій частині також не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі колегія суддів вважає, що воно також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Отже, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться за правилами, встановленими ч. 5 ст. 72 КК України.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до яких змінено порядок зарахування строку попереднього ув`язнення особи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

21.06.2017 набрав чинності Закон України № 2046-VIII від 18.05.2017, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 72 КК України, відповідно до якого попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до ст. 5 ч. 1 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Верховний Суд у своїй постанові від 29.08.2018 сформулював правовий висновок про те, що, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 (пряма дія Закону № 2046-VIII).

З вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.04.2022 (за яким на даний час відбуває покарання засуджений ОСОБА_6 ) вбачається, що ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, було вчинено 03.01.2022, тобто вже після 21.06.2017, коли втратив свою чинність Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, а тому строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню не підлягає зарахуванню у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення, а тому колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Окрім того, слід зазначити, що на даний час у провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда знаходиться кримінальне провадження № 0005926 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187 КК України та судове рішення по суті обвинувачення судом ще не прийнято, а відтак доводи засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що він перебував в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» з 10.05.2016 по 19.09.2017 у зв`язку із чим вказаний строк підлягає зарахуванню йому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення, не можуть прийняті до уваги, оскільки є передчасними та підлягають розгляду під час ухвалення судом судового рішення по суті обвинувачення в межах даного кримінального провадження.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, оскільки апеляційні доводи засудженого ОСОБА_6 не знайшли підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2