Справа № 629/6316/24
Провадження № 1-кс/629/1793/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001140 від 12.10.2024 про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка, Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою 8 класів, не працюючого, який має на утримані шістьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_6 04.12.2024 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

Підставами для продовження строку тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 слідчий вказує, що навесні 2022 року, (точний час не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті щодо малолітньої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи наодинці з останньою в будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що інші члени сім`ї спали, які могли б завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_9 , розуміючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її малолітній вік, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір через свій малолітній вік, посягаючи на її статеву недоторканість, приблизно о 02 год. 00 хв., розбудивши малолітню повів її у літню кухню, яка була на території вищевказаного домоволодіння, після чого із застосуванням фізичного насильства, всупереч її волі, задовольнив свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням власних геніталій. Після чого наказав малолітній ОСОБА_9 одягнутися і нікому не повідомляти про те, що сталося. Приблизно через тиждень, після вказаного випадку, скориставшись тим, що мати малолітньої була зайнята власними справами, ОСОБА_7 повів ОСОБА_9 у будівлю сараю, що розташовується на території вищевказаного домоволодіння із застосуванням фізичного насильства, всупереч волі малолітньої повторно задовольнив свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням власних геніталій. Через деякий час коли сім`я малолітньої ОСОБА_9 переїхала до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 на протязі двох місяців періодичністю приблизно 2 рази на тиждень задовольняв свою статеву пристрасть. Після переїзду родини до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з моменту переїзду та приблизно до 4 жовтня 2024 року продовжував всупереч волі малолітньої задовольняти свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_9 з використанням власних гені талій.

Крім того, влітку 2022 року, (точний час не встановлено), ОСОБА_10 , знаходився в АДРЕСА_1 , та гуляв у лісосмузі, що розташовується за селом зі своєю донькою ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на той момент було 13 років, де у нього виник умисел на задоволення статевої пристрасті щодо малолітньої ОСОБА_11 . Після чого реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на задоволення статевої пристрасті щодо малолітньої ОСОБА_11 , перебуваючи наодинці з останньою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, які могли б завадити вчиненню ним злочинних дій, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_11 , розуміючи, що вона є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, достовірно знаючи про її малолітній вік, та використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти характер та значення вчинюваних з нею дій та чинити опір через свій малолітній вік, посягаючи на її статеву недоторканість повалив останню на землю та, із застосуванням фізичного насильства, всупереч її волі, задовольнив свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням власних геніталій. Ці дії тривали близько 5-10 хвилин. Потім наказав малолітній ОСОБА_11 одягнутися і нікому не повідомляти про те, що сталося. Після чого коли сім`я малолітньої ОСОБА_11 переїхала до житлового будинку АДРЕСА_1 обл. ОСОБА_7 на протязі двох років з періодичністю приблизно один раз на тиждень задовольнив свою статеву пристрасть шляхом вагінального проникнення в тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням власних геніталій.

12.10.2024 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

12.10.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.152 ч.4 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.10.2024 підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 10.12.2024.

Постановою керівника окружної прокуратури від 04.12.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001140 від 12.10.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 152 ККУ до трьох місяців, тобто до 12.01.2025.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для продовження строку запобіжного заходу.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_7 , та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та визнання чи не визнання вини не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також ОСОБА_7 повідомив, що коли він притягувався до кримінальної відповідальності за ст.. 186 КК України, то він буд на підписці і нікуди не тікав, також має на утриманні матір похилого віку 1946 року народження.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, беручи до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, вважаю, що застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та продовжує запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та відмовляє у задоволенні клопотання захисника про обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником та підозрюваним, проте в даному конкретному випадку приходжу до переконання, що вказані обставини і наведені аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі, при цьому ці обставини існували і на момент вчинення інкримінуємого злочину та не стали перешкодою для його вчинення.

Також, суд враховує, що підозрюваний не є особою, щодо якого не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Отже, враховуючи вищевикладене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0001140 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою визначити до закінчення строку досудового розслідування, а саме до 12 січня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу - відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слічий суддя ОСОБА_12