Справа № 541/2974/24
провадження № 1-кп/541/69/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представника сектора ювенальної

превенції ОСОБА_16 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_17 ,

психологів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000650 від 16 червня 2024 року, за № 0000958 від 30 серпня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргорода Полтавської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня ПТУ № 44 м. Миргорода, який зареєстрований за аресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Черевки Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня ПТУ № 17 м. Полтави, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Вільховець Новоушицького району Хмельницької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня ПТУ № 44 м. Миргорода, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

15 червня 2024 року близько 23 год 00 хв. неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір та бажання на заволодіння чужим майном шляхом розбою, прибули до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , в якому мешкає ОСОБА_5 .

При цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно проникли до приміщення літньої кухні за вищевказаною адресою та шляхом нападу із застосуванням насильства, яке небезпечне для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , заволоділи майном останнього при наступних обставинах.

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 умисно завдали чисельних ударів руками, стиснутими у кулаки, та ногами у взутті по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_5 і протиправно, відкрито заволоділи мобільним телефоном (смартфоном) Tecno моделі «Т454» об`ємом пам`яті 32GB, ринкова вартість якого складає 523 грн 33 коп. (висновок експерта від 25 червня 2024 року № СЕ-19/117-24/10927-ТВ) та пляшкою пива «Zibert» об`ємом 1,75 л, вартість якого складає 63 грн 99 коп., усього заволоділи майном на суму 587 грн 32 коп.

Внаслідок насильницьких дій неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_5 згідно додаткового висновку судово-медичного експерта від 29 липня 2024 року № 440 спричинено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; синці що розташовані: на передньо-боковій поверхні грудної клітини зліва по середньо-підпаховій лінії на рівні 8-го ребра; по передно-боковій поверхні грудної клітини зліва по середньо-підпаховій лінії, на рівні 12-го ребра; по передній поверхні грудної клітини зліва, по середньо-ключичній лінії на рівні 5-го ребра; навруг лівого ока; в лобній ділянці зліва; в ділянці правої білявушної залози; в ділянці лівої вушної раковини; садна, що розташовані: в лобній ділянці в середній частині; в ділянці лівої надбрівної дуги (на фоні синця); в лівій скроневій ділянці; в лобній ділянці праворуч; в лобно-тім`яній ділянці праворуч; в правій скроневій ділянці; в ділянці правого тім`яного бугра; в потиличній ділянці праворуч; в потиличній ділянці зліва, які могли утворитися не менш ніж від 21 (двадцяти однієї) точок прикладання сили тупих твердих предметів, якими також могли бути удари руками, стиснутими в кулак, та ногами у взутті в дані анатомічні ділянки, по давності утворення можуть відповідати строку та обставинам, вказаним в описовій частині постанови та підекспертним, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

ОСОБА_6 та неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 год 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 із 05 год 30 хв. 14 травня 2024 року на 90 діб.

Крім того, 28 серпня 2024 року о 23 год 04 хв. неповнолітній ОСОБА_7 разом із потерпілим ОСОБА_20 і знайомим неповнолітнім вийшли із бару «Фортуна», що по вул. Миру в центрі сел. Комишня Миргородського району Полтавської області, та попрямували в сторону вул. Бережнівка (Гагаріна).

Перебуваючи на відкритій ділянці місцевості сел. Комишня на луках, поблизу вул. Бережнівка, у період часу з 23 год 05 хв. 28 серпня 2024 року по 01 год 00 хв. 29 серпня 2024 року неповнолітній ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс удари ногами по тулубу ОСОБА_20 та правою рукою, стиснутою в кулак, в область голови останнього, що призвело до смерті потерплого, при наступних обставинах.

Неповнолітній ОСОБА_7 , знявши футболку, в яку був одягнений, намотав її на кисть правої руки та наніс удар в область голови зліва потерпілого ОСОБА_20 , від чого останній впав на землю. При цьому, ОСОБА_7 залишав руку огорнутою у футболку протягом усього часу спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Після того, як потерпілий ОСОБА_20 підвівся, неповнолітній ОСОБА_7 повторно завдав йому удар кистю правої руки, стиснутою у кулак, в область голови зліва, від чого потерпілий впав на землю знову.

Через деякий час ОСОБА_20 підвівся та разом із ОСОБА_7 і знайомим неповнолітнім вони продовжили рух в напрямку місця проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_20 .

Під час цього неповнолітній ОСОБА_7 повторно три рази наносив удари ОСОБА_20 , який йшов поряд, від чого останній падав на спину, піднімався та намагався продовжувати рух в напрямку власного будинку.

Однак, після ударів (кількість яких органом досудового розслідування та судом не встановлена), які ОСОБА_7 знову завдав ОСОБА_20 рукою, стиснутою в кулак, в область голови зліва, потерпілий впав на землю на правий бік. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 умисно завдав удари правою кистю, стиснутою у кулак, в область голови зліва та лівим коліном по тулубу потерпілого, який лежав.

Після цього потерпілий не зміг піднятися самостійно, тому неповнолітній ОСОБА_7 допоміг йому це зробити та вони разом пройшли декілька метрів по лугу в тому ж напрямку.

Через незначний проміжок часу ОСОБА_7 знову умисно наніс удари (кількість яких органом досудового розслідування та судом не встановлена) потерпілому правою рукою, стиснутою в кулак, в ліву сторону обличчя, від чого ОСОБА_20 впав на спину.

Розуміючи, що ОСОБА_20 від отриманих тілесних ушкоджень не має можливості підвестись самостійно, неповнолітній ОСОБА_7 продовжив завдавати удари кистю правої руки, стиснутою у кулак, в область голови зліва, піднімаючи потерпілого над землею.

Після того, як потерпілий перестав рухатися, неповнолітній ОСОБА_7 намагався тягти його за руку в напрямку будинку, та, пересвідчившись, що ОСОБА_20 не міг чинити опір, зняв з нього штани, залишивши лежати на лузі поблизу вул. Бережнівка сел. Комишня.

У результаті отриманих тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_20 помер.

Внаслідок умисного нанесення ударів ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_20 тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів у м`які тканини голови потиличної ділянки праворуч (на рівні потиличного бугра); в потиличній ділянці зліва (на рівні та нижче потиличного бугра); за лівою вушною раковиною з розповсюдженням на скроневу ділянку та м`яку мозкову оболонку в лобно-скроневій ділянці праворуч; в потиличній ділянці праворуч; в лобно-скроневій ділянці зліва; епідуральної гематоми в тім`яній ділянці в середній частині; переломів 6 ребер по середньо-ключичній лінії та 10, 12 по лопатковій лінії ребер зліва; крововиливів у м`які тканини спини по задньо-боковій поверхні грудної клітини зліва, по підпахвовій-біляхребетовій лінії, на рівні 6-12 ребер, у м`які тканини по задній поверхні грудної клітини праворуч, по задньо-підпахвовій-біляхребтовій лініях, на рівні 7-11 ребер; синців, що розташовані: на верхній повіці лівого ока; на задній поверхні правої вушної раковини, з розповсюдженням на ділянку завушної раковини; в ділянці проти козелка лівої вушної раковини; на задній поверхні лівої вушної раковини; біля зовнішнього кута лівої бровної дуги; на задній поверхні грудної клітини зліва, по лопатковій лінії на рівні 10-11 ребер; саден, що розташовані: в ділянці лівого лобового бугра; біля зовнішнього кута лівої бровної дуги (на фоні синця); в ділянці завитка правої вушної раковини; на передній поверхні правого колінного суглобу, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

За результатами проведення судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_20 настала від тупої травми голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, ускладнившись набряком речовини головного мозку.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що влітку 2024 року вони з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 гуляли, за пропозицією останнього вирішили зайти до ОСОБА_5 , щоб попросити закурити. Вони постукали, зайшли, першим зайшов ОСОБА_7 , а потім почали бити потерпілого. Хто почав бити першим, обвинувачений не пам`ятає, але били потерпілого всі, хто і куди ОСОБА_6 не пам`ятає. Обвинувачений взяв барсетку потерпілого, але майже одразу викинув її на грядках. Потім обвинувачені пішли до ОСОБА_8 , де ще випивали. Хто взяв телефон, ОСОБА_6 не пам`ятає. Про вчинене обвинувачений жалкує, розкаявся, зазначив, що вибачився перед потерпілим та відшкодував останньому матеріальну шкоду в розмір 2 600 грн. Просив його суворо не карати.

Неповнолітній ОСОБА_8 пояснив суду наступне. Влітку цього року, ввечері, близько 22-23 год вони з ОСОБА_6 , ОСОБА_21 зайшли до потерпілого ОСОБА_5 , щоб взяти у останнього закурити. Запропонував зайти до потерпілого ОСОБА_7 . Вони постукали, увійшли, потерпілий дав їм закурити, після чого обвинувачені почали його бити. Той вечір ОСОБА_8 пам`ятає погано, оскільки вже пройшов значний час. Хто почав бити потерпілого першим, чому вони почали його бити, хто і як наносив удари обвинувачений не пам`ятає. Бити перестали, оскільки ОСОБА_7 сказав. Зазначив, що перед цим вони вживали спиртні напої. З будинку потерпілого нічого не брали, але не спростовує того факту, що вранці у нього вдома на полу був розбитий телефон потерпілого. Після вказаних подій обвинувачені пішли до нього додому, де знову вживали спиртні напої. Вину у вчиненому він визнає в повному обсязі, шкодує за вчинене, вибачився перед потерпілим, відшкодував останньому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, просив суворо не карати.

Неповнолітній ОСОБА_7 за першим епізодом пояснив суду, що ввечері, точної дати не пам`ятає, вони гуляли в центрі з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , йшли до останнього додому, зайшли до потерпілого в кухню, попросили у нього закурити. Запропонував зайти до ОСОБА_5 саме ОСОБА_7 . Потерпілого він знав, спілкувались із ним в центрі. Хто зайшов першим, хто першим почав бити потерпілого і навіщо, обвинувачений не пам`ятає. Потерпілий увесь час сидів на кроваті. Хто брав табурет, телефон, барсетку, обвинувачений не пам`ятає. Наміру щось брати у потерпілого вони не мали, бити його не домовлялись. В подальшому вони втрьох пішли до ОСОБА_8 додому, де пили пиво. Про скоєне обвинувачений жалкує, вибачився перед потерпілим. За другим епізодом ОСОБА_7 пояснив наступне. Він відпочивав у барі, спиртних напоїв він випив небагато. Коли вони з ОСОБА_22 пішли, за ними йшов ОСОБА_23 , який говорив їм погані речі. В той день між обвинуваченим та потерпілим вже були конфлікти. Потерпілий йшов за ними постійно, вони почались штовхатись. Потім ОСОБА_20 вийшов із-за кущів, ОСОБА_24 не знав, що то він, та оскільки той погрожував, ці погрози обвинувачений сприймав реально, він ударив потерпілого двічі кулаком по обличчю. Потім вони бились ще раз, ОСОБА_22 також наносив потерпілому удари, скільки було ударів не знає. Зазначив, що не мав наміру заподіяти смерть потерпілому. Від його ударів ОСОБА_20 померти не міг. Вважає, що свідок ОСОБА_22 може його обмовляти, оскільки між ними раніше були конфлікти.

Враховуючи повне визнання ОСОБА_25 , неповнолітнім ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та незважаючи на невизнання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, вина обвинувачених за обставин, встановлених судом, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду, підтверджуються поясненнями потерпілого, свідків, письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду.

За ч. 4 ст. 187 КК України:

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду наступне. В ніч з 15 на 16 червня 2024 року приблизно о 23-24 год він перебував удома в літній кухні, відпочивав. Прокинувся потерпілий від стуку в двері, в кухню зайшли обвинувачені та попросили закурити. ОСОБА_7 збив його з ніг, після чого потерпілий упав на праву сторону та хлопці почали його бити. Скільки було ударів ОСОБА_5 не пам`ятає, але багато. Обвинувачені забрали у потерпілого телефон і барсетку, яку потім знайшли. Вважає, що вони також взяли з холодильника продукти, але які не знає. Телефон потерпілому не повернули, його вартість не відшкодували. Після вказаних подій потерпілий лежав у лікарні, вартість лікування йому відшкодовано не було. Зазначив, що ОСОБА_8 вибачився перед ним та відшкодував йому в якості моральної шкоди 10 000 грн. В подальшому підтвердив, що перед ним вибачався і ОСОБА_7 . На думку потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 попали під вплив ОСОБА_7 . Покарання обвинуваченим просив призначити на розсуд суду, претензій до ОСОБА_8 , ОСОБА_6 він не має, не наполягав на призначенні їм суворого покарання, вважає, що вони можуть виправитися.

Свідок ОСОБА_26 , яка є дружиною потерпілого, пояснила, що після нападу на чоловіка у нього була розбита голова, зламана нога. Чоловік їй розповів, що напад на нього здійснили троє молодих хлопців. ОСОБА_27 після цього приходив до неї з погрозами.

Допитана судом свідок ОСОБА_28 , мешканка сел. Комишня, зазначила, що влітку 2024 року, точної дати вона не пам`ятає, напередодні нападу на ОСОБА_5 , ввечері вона бачила ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Свідок також охарактеризувала ОСОБА_8 як хорошого хлопця.

У відповідності з протоколом огляду місця події від 16 червня 2024 року з доданою до нього фототаблицею було оглянуто домоволодіння та приміщення літньої кухні за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 , розташовані за адресою: АДРЕСА_4 . Під час огляду з місця події вилучено: в траві біля літньої кухні упаковку гірчичного порошку; з підлоги приміщення літньої кухні два зіскоби речовини РБК; слід взуття з ґрунтової стежини ближче до входу до домоволодіння; сліди папілярних візерунків з поверхні скляної пляшки з-під горілки «Колос», пластикової пляшки з-під води «Оболонська», поверхні металевого балончику, пластикової пляшки з-під води «Куяльник», скляної банки; змив з поверхні зовнішньої ручки дверей (т. 1 а.к.п. 162-178).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_29 (т. 1 а.к.п. 179).

17 червня 2024 року за участю потерпілого ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент, під час якого потерпілий розповів про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення. Так, потерпілий зазначив, що 14-16 червня 2024 року (точну дату він не пам`ятає) близько 23.00-24.00 він перебував у літній кухні, почув стук та подумав, що це його син. Коли потерпілий відчинив, першим в кухню зайшов ОСОБА_7 , потім ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Обвинувачений ОСОБА_7 почав вимагати гроші, після чого обвинувачені почали бігати по кухні, щось шукати. Крім зазначеного, обвинувачені просили закурити, вони були в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 збив потерпілого з ніг ударом кулаком по голові, хтось із хлопців ударив його табуретом, почали його бити, удари наносили всі обвинувачені по черзі. При цьому ОСОБА_5 не міг встати, він лежав до них спиною на підлозі. Потерпілий зазначив, що він втрачав свідомість. Обвинувачені також питали у потерпілого про ключі від його машини, але не знайшли та не взяли їх. ОСОБА_5 кричав, кликав на допомогу, але його не чули. Хтось із обвинувачених забрав його телефон, але ОСОБА_7 говорив, що не треба його брати. Потерпілий зазначив, що ОСОБА_7 він раніше бачив, інших обвинувачених не знав. ОСОБА_5 за допомогою статиста показав, яким чином йому було нанесено перший удар ОСОБА_7 правою рукою, стиснутою в кулак, по лівій стороні обличчя в область ока; від даного удару потерпілий упав на правий бік обличчям до стіни, після чого він не бачив, хто завдавав йому тілесні ушкодження, але зазначив, що був удар табуретом в область гомілки лівої ноги, удар ногою, взутою у взуття, в область ребер з лівої сторони, а також 5-6 ударів в область голови рукою, стиснутою в кулак (т. 1 а.к.п. 180-187).

Диск із записом вказаної слідчої дії було оглянуто під час судового розгляду (т. 1 а.к.п. 188).

Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 червня 2024 року, проведеними за участю потерпілого ОСОБА_5 , останній серед пред`явлених фотознімків впізнав ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 як осіб, які 15 червня 2024 року близько 23 год здійснили на нього розбійний напад (т. 1 а.к.п. 240-241, 242-243, т. 2 а.к.п 203-204).

21 червня 2024 року було оглянуто добровільно видані потерпілим ОСОБА_5 коробку з-під мобільного телефону Tecno «Т454» та дерев`яний стілець (табурет) світло-коричневого кольору (протокол огляду речей з фототаблицею до нього, т. 1 а.к.п. 245-249).

Згідно з висновком експерта від 26 липня 2024 року № 425 при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.к.п. 4-6).

У відповідності з додатковим висновком експерта від 02 серпня 2024 року № 440 у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; синці що розташовані: на передньо-боковій поверхні грудної клітини зліва по середньо-підпаховій лінії на рівні 8-го ребра; по передно-боковій поверхні грудної клітини зліва по середньо-підпаховій лінії, на рівні 12-го ребра; по передній поверхні грудної клітини зліва, по середньо-ключичній лінії на рівні 5-го ребра; навруг лівого ока; в лобній ділянці зліва; в ділянці правої білявушної залози; в ділянці лівої вушної раковини; садна, що розташовані: в лобній ділянці в середній частині; в ділянці лівої надбрівної дуги (на фоні синця); в лівій скроневій ділянці; в лобній ділянці праворуч; в лобно-тім`яній ділянці праворуч; в правій скроневій ділянці; в ділянці правого тім`яного бугра; в потиличній ділянці праворуч; в потиличній ділянці зліва, які могли утворитися не менш ніж від 21 (двадцяти однієї) точок прикладання сили тупих твердих предметів, якими також могли бути удари руками, стиснутими в кулак, та ногами у взутті в дані анатомічні ділянки, по давності утворення можуть відповідати строку та обставинам, вказаним в описовій частині постанови та підекспертним, та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.к.п. 12-13).

Згідно з висновком експерта від 25 червня 2024 року № СЕ-19/117-24/10927-ТВ ринкова вартість вживаного мобільного телефону марки Tecno, модель «Т454», об`ємом пам`яті 32 МВ станом на 15 червня 2024 року становила 523,33 грн (т. 2 а.к.п. 17-22).

Відповідно до висновку експерта від 06 серпня 2024 року № СЕ-19/117-24/13187-ТР слід фрагменту підошви взуття розмірами 80х50 мм, зафіксований на наданому на дослідження гіпсовому зліпку розмірами по осях 155х110 мм, залишений таким же за конструкцією, фасоном, формою та взаємному розміщенню елементів рельєфного малюнку низу взуття, як і підметкова частина (ділянка від внутрішнього краю до середини) низу підошви взуття кросівками чорного кольору, вилученими у ОСОБА_7 (т. 2 а.к.п. 55-67).

Згідно з висновком експерта від 03 липня 2024 року № 1035 на кофті, вилученій у ОСОБА_8 та наданій на дослідження, знайдена кров людини, яка може походити, в тому числі від ОСОБА_5 (т. 2 а.к.п. 93-94).

Висновком експерта від 28 червня 2024 року № 1033 встановлено, що на двох зіскобах з підлоги, вилучених в ході огляду місця події 16 червня 2024 року на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_5 (т. 2 а.к.п. 97-98).

Під час проведення слідчого експерименту, проведеного 17 червня 2024 року за участю ОСОБА_6 , останній пояснив наступне. 15 червня 2024 року він, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були у ОСОБА_8 , потім пішли в центр, сиділи на зупинці, пили пиво, а ОСОБА_7 «Рево», потім пішли в бар, знову випивали, ОСОБА_6 купив пляшку горілки. Після цього вони знову попрямували до ОСОБА_8 . Коли підійшли до домоволодіння потерпілого, ОСОБА_7 запропонував взяти машину потерпілого покататися. Вони зайшли в літню кухню, першим ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наносили потерпілому удари, ОСОБА_6 потерпілого не бив. (т. 3 а.к.п. 188-194).

Додатком до вказаного протоколу є диск із записом проведення слідчої дії, відеозапис було оглянуто під час судового розгляду (т. 3 а.к.п. 195).

Згідно з протоколом огляду речей від 16 червня 20241 року з доданою до нього фототаблицею було оглянуто речі, добровільно видані працівникам поліції ОСОБА_6 (т. 1 а.к.п. 230-233).

У відповідності з протоколом проведення слідчого експерименту від 17 червня 2023 року, проведеного за участю неповнолітнього ОСОБА_8 , останній розповів про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Так, останній зазначив, що в ніч з 15 на 16 червня 2024 року він, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до потерпілого ОСОБА_5 , щоб взяти закурити. ОСОБА_8 потерпілого майже не знав, з ним був знайомий ОСОБА_7 . Коли обвинувачені прийшли до ОСОБА_5 , постукали, він відкрив двері та впустив їх у приміщення літньої кухні. Потерпілий на прохання ОСОБА_7 дав йому закурити, але тому щось не сподобалось і він почав бити потерпілого. Удар він наніс кулаком по голові. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_6 також підключились. Зазначив, що тілесні ушкодження потерпілому наносили всі обвинувачені, але кількість та локалізацію ударів ОСОБА_8 вказати не може. Безпосередньо він наніс потерпілому до десяти ударів долонею по голові. ОСОБА_7 бив ОСОБА_5 кулаками та можливо ногами по всьому тілу. ОСОБА_6 бив потерпілого кулаками по голові. Потім обвинувачений взяв телефон ОСОБА_5 , ОСОБА_6 його барсетку, після чого вони побігли. Для чого ОСОБА_8 взяв телефон, він пояснити не зміг. Далі обвинувачені прийшли до нього додому, випили і порозходились. Телефон вони розбили, для чого не знає. Після цього приїхали працівники поліції, телефон було вилучено. Далі неповнолітній ОСОБА_8 на місці вчинення кримінального правопорушення за допомогою статиста показав, як вони з іншими обвинуваченими прийшли до потерпілого, яким чином наносили йому удари. Крім зазначеного, ОСОБА_30 пояснив, що першими з приміщення літньої кухні вийшли вони з ОСОБА_6 , а приблизно через 2-3 хвилини ОСОБА_7 . В цей час вони почули, що в кухні нібито щось упало. Також у потерпілого вони взяли пляшку пива «Zibert» ємністю 2 л, яку віднесли до ОСОБА_31 (т. 2 а.к.п. 102-11).

Додаток до вказаного протоколу, а саме диск із записом слідчої дії було оглянуто судом під час судового розгляду (т. 2 а.к.п. 111).

Згідно з довідкою, наданою ТОВ «Сільпо-Фуд», вартість пива «Zibert» об`ємом 1,75 л станом на 15 червня 2024 року складає 63,99 грн (т. 2 а.к.п. 112).

У відповідності з протоколом огляду речей від 16 червня 2024 року з фототаблицею до нього було оглянуто речі, добровільно видані працівникам поліції ОСОБА_7 (т. 2 а.к.п. 196-202).

Згідно з висновком експерта від 03 липня 2024 року № 1038, на кофті білого кольору (видана ОСОБА_7 ), що надана на дослідження, знайдена кров людини, домішки крові ОСОБА_5 до якої не виключаються (т. 2 а.к.п. 209-210).

Висновком експерта від 03 липня 2024 року № 1039 встановлено, що на штанах чорного кольору, вилучених у ОСОБА_7 , що надані на дослідження, знайдена кров людини, яка може походити і від ОСОБА_5 (т. 2 а.к.п. 121-213).

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 (протокол від 18 червня 2024 року), останній пояснив наступне. 15 червня 2024 року близько 23 год він, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 йшли додому і ОСОБА_7 запропонував зайти до потерпілого попросити у нього закурити. Потерпілий відчинив їм двері, вони попросили у ОСОБА_5 закурити, той відповів, що можна взяти на столі. Потерпілий сидів, ОСОБА_7 сів до нього. Першим потерпілого почав бити ОСОБА_6 , яким чином обвинувачений не бачив. Після цього ОСОБА_7 ударив потерпілого по щоці правою долонею, потім ударив ще, всього він наніс три удари по обличчю з правої та лівої сторони. Ляпаси потерпілому він наносив, щоб той прийшов до тями, оскільки ОСОБА_5 стало погано. Погрози в сторону потерпілого обвинувачені не висловлювали. Потім потерпілого почав бити ОСОБА_8 , яким чином ОСОБА_7 не бачив. ОСОБА_5 спочатку сидів на дивані, потім ОСОБА_6 його стягнув. Під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілий кричав. Найбільш ударів наносив ОСОБА_6 . Вказані події відбувались приблизно 5 хвилин, після чого обвинувачені вийшли і пішли до ОСОБА_8 . Обвинувачений зазначив, що бачив у ОСОБА_6 мобільний телефон та барсетку. ОСОБА_7 вказав, що перед цим вони вживали спиртні напої. Також за допомогою статиста неповнолітній обвинувачений показав, яким чином потерпілому наносились удари (т. 2 а.к.п. 214-224).

В судовому засіданні судом було оглянуто диск із записом вказаної слідчої дії (т. 2 а.к.п. 225).

Щодо протоколу обшуку від 16 червня 2024 року (т.1 а.к.п. 189-191), проведеного за місцем проживання ОСОБА_8 , суд зазначає наступне.

Відповідно вказаного протоколу обшук проводився за участю неповнолітнього ОСОБА_8 , понятих, а також інших осіб, серед яких була тітка неповнолітнього ОСОБА_12 , яка на той час законним представником неповнолітнього ОСОБА_8 визнана не була. Участь захисника при проведенні вказаної слідчої дії органом досудового розслідування забезпечена не була.

Відповідно до ст. 85 цього Кодексу належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Ст. 87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За нормою ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ч. 2 ст. 93 цього Кодексу передбачає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення.

За приписами ч. 1 ст. 236 КПК України, зокрема для участі в проведенні обшуку житла чи іншого володіння особи може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями ст. 50 цього Кодексу.

Також ч. 3 ст. 236 КПК України передбачено, що особа, у житлі чи іншому володінні якої проводиться обшук, має право користуватися правовою допомогою адвоката на будь-якій стадії проведення обшуку.

Відповідно до абз ІІ п. «в» ч. 2 ст. 40 Конвенції про права дитини держави-учасниці, серед іншого, забезпечують, щоб кожна дитина, яка вважається, порушила кримінальне законодавство чи звинувачується в його порушенні, мала принаймні такі гарантії, як негайне і безпосереднє інформування її про звинувачення проти неї, а у випадку необхідності, через її батьків чи законних опікунів, та одержання правової й іншої допомоги при підготовці для свого захисту.

Мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх («Пекінські правила») визначають: протягом усього судового розгляду неповнолітній має право бути представленим його адвокатом або право на звернення за безоплатною правовою допомогою, якщо надання такої допомоги передбачено законодавством в цій країні (правило 15.1).

Обов`язок забезпечити участь захисника під час досудового розслідування покладена на сторону обвинувачення (ст. 49 КПК України). Цей обов`язок є складовою процесу доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки цей обов`язок органом досудового розслідування не виконано, то в силу ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, суд констатує порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 , на захист під час здійснення досудового розслідування при проведенні обшуку за його участю.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про визнання недопустимим доказом прокол обшуку від 16 червня 2024 року.

Однак, з урахуванням пояснень, наданих обвинуваченими під час слідчих експериментів, під час судового розгляду, матеріалів кримінального провадження, визнання недопустимим доказом протоколу обшуку не впливає на рішення суду про доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

За ч. 2 ст. 121 КК України:

Допитаний судом свідок ОСОБА_22 пояснив, що в кінці літа, точну дату він не пам`ятає, ввечері він та інші хлопці відпочивали в барі, який знаходиться в центрі сел. Комишня. Там був ОСОБА_7 та потерпілий, якого обвинувачений знав, спілкувався з ним. ОСОБА_7 запропонував піти до нього додому на каву. З бару вийшли вони втрьох свідок, обвинувачений та потерпілий, було близько 23-24 год. До ОСОБА_7 можна пройти і через центр, і через луки, але останній наполягав йти до нього через луки, хоча потерпілий відмовлявся. Недалеко від будинків, на дорозі ОСОБА_7 ударив потерпілого в перший раз, скільки було нанесено ударів свідок не пам`ятає. На луках обвинувачений бив ОСОБА_20 до 3-4 разів. Удари він наносив кулаком, від цих ударів потерпілий падав, але не завжди. На кулак ОСОБА_7 намотав свою футболку. Свідок говорив, щоб ОСОБА_7 припинив свої дії, але той не реагував. Обвинувачений піднімав потерпілого, даючи йому ляпаси. Коли потерпілий лежав в останній раз, обвинувачений наніс йому 2 удари ногою. Потім ОСОБА_7 стягнув з ОСОБА_20 штани та почав знімати, як він пояснив «для приколу». ОСОБА_22 потерпілого не бив. Вважає, що ОСОБА_7 бив ОСОБА_20 , оскільки йому подобалось це. Коли вони пішли, потерпілий дихав, чи був він у свідомості свідок не знає.

Допитаний судом викладач ПТУ № 44 ОСОБА_32 , який є класним керівником ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_22 , пояснив, що ворожнечі між ОСОБА_7 та ОСОБА_22 не було. ОСОБА_22 є тихим, спокійним, не схильним до брехні, в той же час, ОСОБА_7 не зовсім щирий.

29 серпня 2024 року було оглянуто ділянку місцевості праворуч від дороги на трав`янистому покритті за водоймою на відстані близько 400 м від вул. Гагаріна в сел. Комишня Миргородського району, де було виявлено труп ОСОБА_20 , який знаходився у лежачому положенні на лівому боці. Поряд з трупом виявлено клітчасту плетену сумку, в якій знаходились пара робочих рукавиць, цигарка, ємність для тютюну, пакет з мучними виробами (протокол огляду місця події з фототаблицею до нього, т. 2 а.к.п. 241-248).

Згідно з протоколом огляду від 29 серпня 2024 року з доданою до нього фототаблицею було оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_20 (т. 3 а.к.п. 3-16).

30 серпня 2024 року в КНП «Миргородська ЛІЛ» було оглянуто труп ОСОБА_20 , а також одяг останнього (протокол огляду трупа, т. 3 а.к.п. 17-23).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 30 серпня 2024 року № 160 ОСОБА_20 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , причиною смерті є крововилив у мозок, тупа травма голови (т. 3 а.к.п. 173).

У відповідності з висновком експерта від 16 жовтня 2024 року № 160, причиною смерті ОСОБА_20 стала тупа травма голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку та ускладнилась набряком речовини головного мозку. При дослідженні трупа ОСОБА_20 у нього були виявлені наступні тілесні ушкодження: крововиливи у м`які тканини голови потиличної ділянки праворуч (на рівні потиличного бугра); в потиличній ділянці зліва (на рівні та нижче потиличного бугра); за лівою вушною раковиною з розповсюдженням на скроневу ділянку та м`яку мозкову оболонку в лобно-скроневій ділянці праворуч; в потиличній ділянці праворуч; в лобно-скроневій ділянці зліва; епідуральна гематома в тім`яній ділянці в середній частині; перелом 6 ребра по середньо-ключичній лінії та 10, 12 по лопатковій лінії ребер зліва; крововиливи у м`які тканини спини по задньо-боковій поверхні грудної клітини зліва, по підпахвовій-біляхребетовій лінії, на рівні 6-12 ребер, у м`які тканини по задній поверхні грудної клітини праворуч, по задньо-підпахвовій-біляхребтовій лініях, на рівні 7-11 ребер; синці, що розташовані: на верхній повіці лівого ока; на задній поверхні правої вушної раковини, з розповсюдженням на ділянку завушної раковини; в ділянці проти козелка лівої вушної раковини; на задній поверхні лівої вушної раковини; біля зовнішнього кута лівої бровної дуги; на задній поверхні грудної клітини зліва, по лопатковій лінії на рівні 10-11 ребер; садна, що розташовані: в ділянці лівого лобового бугра; біля зовнішнього кута лівої бровної дуги (на фоні синця); в ділянці завитка правої вушної раковини; на передній поверхні правого колінного суглобу, що могли утворитися від дії твердих тупих предметів, по давності утворення можуть відповідати даті (29 серпня 2024 року) та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті; стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення. Між тілесними ушкодженнями та причиною смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок (т. 3 а.к.п. 24-26).

У додатковому висновку експерта від 22 жовтня 2024 року № 160 А експертом зазначено наступне. Враховуючи характер виявлених на тілі ОСОБА_20 тілесних ушкоджень, результати судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів, часу настання його смерті, тілесні ушкодження могли ним бути отримані в період між 23 год 28 серпня 2024 року та 01 год 29 серпня 2024 року. Враховуючи локалізацію тілесного ушкодження у вигляді садна, розташованого на передній поверхні правого колінного суглобу, виявленого у ОСОБА_20 , не виключено можливості його утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту вперед. Тілесних ушкоджень, характерних для самооборони, на тілі ОСОБА_20 виявлено. Зазвичай, тяжкий вид черепно-мозкової травми супроводжується втратою свідомості, а тому в цей час здійснювати будь-які дії (ходити, вставати...) він не міг. Об`єктивних судово-медичних даних про позу, в якій знаходився ОСОБА_20 під час отримання тілесних ушкоджень, а також того, що вони були отримані в різний проміжок часу, немає. При перегляді відеозапису проведення слідчого експерименту ОСОБА_33 показав імітований удар кулаком в ліву щоку статиста (два удари ); показав імітоване падіння статиста назад на траву; показав ще один імітований удар кулаком в ліву щоку статиста. Враховуючи кількість, характер та анатомічну локалізацію, виявлених у ОСОБА_20 тілесних ушкоджень вони не могли утворитися за вищевказаних обставин (т. 3 а.к.п. 27-28).

Згідно з додатковим висновком експерта від 17 жовтня 2024 року № 160 Б, враховуючи анатомічну локалізацію зовнішніх тілесних ушкоджень у вигляді синців, розташованих на верхній повіці лівого ока; біля зовнішнього кута лівої бровної дуги; в ділянці проти козелка лівої вушної раковини; на задній поверхні лівої вушної раковини, саден, що розташовані в ділянці лівого лобного бугра, біля зовнішнього кута лівої бровної дуги, виявлених у ОСОБА_20 , експерт вважає, що вони могли утворитися за обставин, вказаних свідком ОСОБА_22 під час проведення слідчого експерименту (т. 3 а.к.п. 29).

У відповідності з протоколом зняття показань з технічних приладів та засобів від 01 вересня 2024 року в ході проведення вказаної процесуальної дії було знято та в подальшому оглянуто відеозаписи з камер зовнішнього спостереження, розташованих на території кафе-бару «Фортуна» за адресою: Полтавська обл., Миргородський район, сел. Комишня, вул. Миру, 80. На вказаному відео зафіксовано, як ОСОБА_20 , неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_22 разом виходять з вказаного кафе та прямують в одному напрямку (т. 3 а.к.п. 32-33).

Згідно з протоколом огляду речей та документів від 17 жовтня 2024 року вищевказане відео біло оглянуто в присутності неповнолітнього свідка ОСОБА_22 , який вказав на місце, де знаходилися він, ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , в тому числі коли вони виходили з кафе (т. 3 а.к.п. 112-118).

30 серпня 2024 року було проведено слідчий експеримент за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_22 , під час якого останній пояснив наступне. Вони з ОСОБА_7 відпочивали в кафе за адресою: АДРЕСА_6 . Там також знаходився потерпілий. Потім ОСОБА_7 запропонував свідку піти додому, а тому чоловіку йти разом з ними. При цьому конфліктів між обвинуваченим та потерпілим не було. Коли вони пішли, ОСОБА_22 йшов на відставні позаду ОСОБА_7 та ОСОБА_20 . Коли потерпілий відмовився піти в напрямку, вказаному ОСОБА_7 , останній намотав на праву руку свою футболку та наніс нею удар в область лівої сторони верхньої частини голови потерпілого, який від удару впав на узбіччя та став підніматися. Другий удар був аналогічний, але потерпілий був на іншій стороні узбіччя. Від вказаного удару потерпілий також упав, піднявся та просив його не бити. Після цього вони йшли польовою дорогою, знову зупинилися. При цьому свідок до обвинуваченого та потерпілого близько не підходив. ОСОБА_7 знову бив ОСОБА_20 , але яким чином свідок не бачив, їх розмову не чув. Потерпілий упав, самостійно піднявся, ОСОБА_7 сказав йому йти вперед та пішов поруч. ОСОБА_7 сказав ОСОБА_22 , що буде бити ОСОБА_20 , на що свідок просив його цього не робити. Коли вони підійшли до явора, обвинувачений знову почав наносити ОСОБА_20 тілесні ушкодження. Потерпілий упав, ОСОБА_7 підійшов до нього та наніс удар правою рукою по лівій стороні обличчя потерпілого, потім допоміг потерпілому підвестися. Останній підійшов до дерева, де ОСОБА_34 наніс йому удар кулаком у голову, від якого ОСОБА_20 впав обличчям вниз. ОСОБА_7 знову хотів його ударити, але перечепився та впав, після чого став бити потерпілого лівим коліном у живіт. Після цього ОСОБА_7 давав потерпілому ляпаси, оскільки останній почав втрачати свідомість, вони піднялися, пройшли близько п`яти кроків і обвинувачений знову наносив потерпілому удари, ОСОБА_20 впав, ОСОБА_7 бив його по голові, при цьому на руці обвинуваченого постійно була намотана футболка. Обвинувачений намагався підняти потерпілого за руку, але останній вже був без свідомості, при цьому було видно, що він дихав. ОСОБА_7 зняв з ОСОБА_20 штани, відійшов і почав знімати відео. ОСОБА_22 підходив до потерпілого, щоб подивитися, чи той живий. Після цього свідок та обвинувачений пішли по домівках (т. 3 а.к.п. 52-60).

Під час судового розгляду судом було оглянуто диск із записом ходу вказаної слідчої дії (т. 3 а.к.п. 61).

У відповідності з протоколом огляду речей від 30 серпня 2024 року на відкритій ділянці місцевості за адресою: Полтавська обл., с. Комишня, вул. Степова на узбіччі ґрунтової дороги було виявлено та оглянуто кепку синього кольору, яка належала ОСОБА_20 (т. 3 а.к.п. 62).

30 червня 2024 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , де було вилучено телефон, одяг та взуття останнього (протокол обшуку з додатками, т. 3 а.к.п. 66-78).

Згідно з висновком експерта від 23 вересня 2024 року № 1527, на флісовій куртці темно-синього кольору знайдена кров людини, яка може належати, в тому числі ОСОБА_20 (т. 3 а.к.п. 82-83).

У відповідності з висновком експерта від 18 вересня 2024 року № 1528, на светрі в смужку та штанах синього кольору виявлена кров людини, яка може походити і від потерпілого ОСОБА_20 (т. 3 а.к.п. 88-90).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02 вересня 2024 року, проведеного за участю ОСОБА_7 , останній розповів, що ввечері він знаходився у кафе, де були в тому числі ОСОБА_20 та ОСОБА_22 . Приблизно о 22-23 год вони з ОСОБА_22 пішли, за ними пішов потерпілий. Останній вийшов з-за дерева, ОСОБА_7 його не впізнав, після чого обвинувачений ударив його правою рукою, стиснутою в кулак, по лівій стороні обличчя, в область нижньої щелепи. Приблизно через дві хвилини він наніс ще один аналогічний удар. Свідок ОСОБА_22 в цей час був позаду. Після другого удару ОСОБА_7 відійшов на крок від потерпілого, останній упав на землю. Потім він піднявся та пішов у протилежному напрямку. В момент нанесення ударів на руці обвинуваченого була футболка, яку він зняв із себе. Коли ОСОБА_7 підійшов до потерпілого подивитися на нього, останній схопив його за ногу і щоб звільнитися, обвинувачений відвів ногу різко назад. Коли вони за свідком пішли, потерпілий був живий (т. 3 а.к.п. 123-139).

Судом було оглянуто диск із записом ходу вказаної слідчої дії, який є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту (т. 3 а.к.п. 140).

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 , неповнолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинах повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в повному обсязі визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Позицію ОСОБА_7 , який не визнає себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, суд розцінює як обраний обвинуваченим спосіб уникнути відповідальності за скоєні ним злочини.

Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Крім зазначеного, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначенні покарання у кожному конкретному випадку повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Вирішуючи питання про призначення покарання неповнолітнім обвинуваченим, суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України та розділу ХІ КК України.

Крім того, суд враховує, що відповідно до пункту 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення прав дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей-правопорушників.

До того ж, мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються провадження правосуддя стосовно неповнолітніх («Пекінські правила») прийняті резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї 1985 року, спрямовують на те, що система правосуддя по відношенню до неповнолітнього направлена в першу чергу на забезпечення добробуту неповнолітнього й забезпечення того, що любі міри впливу на останнього були завжди пропорційні, як з індивідуальними даними особистості правопорушника, так із обставинами правопорушення.

Ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Що стосується даних про особу винного, то вони мають оцінюватися судом, передусім, із точки зору можливості досягнення за допомогою, зокрема більш м`якого покарання поставлених перед ним цілей. Ці дані можуть бути як пов`язані, так і не пов`язані із вчиненим злочином: особа може позитивно характеризуватися з урахуванням її колишніх заслуг перед суспільством і державою (наявність нагород, позитивна характеристика за місцем проживання, роботи чи навчання тощо), може позитивно виявити себе вже після вчинення злочину (допомога потерпілому, сумлінна праця та зразкова поведінка, добровільне відшкодування збитків тощо). Проте у всіх ситуаціях застосування ст. 69 КК України суд повинен встановити і вказати у вироку на такі дані про особу винного, які дають йому можливість дійти обґрунтованого припущення (висновку) про те, що призначення в конкретному випадку більш м`якого покарання, ніж передбачено законом (санкцією), є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , передбаченими ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_6 є особою, раніше не судимою, навчається в ПТУ № 44, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, сприяв його розкриттю, частково відшкодував потерпілому заподіяну шкоду, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

ОСОБА_6 перебував на обліку дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Представником служби у справах дітей було зазначено, що під час перебування ОСОБА_6 на обліку в службі претензій до нього не було, надала обвинуваченому позитивну характеристику.

Згідно висновку судової-психіатричної експертизи від 22 липня 2024 року № 405 ОСОБА_6 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, а виявляв ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді гострої інтоксикації алкоголем неускладненої, що не позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_35 , відповідно до ст. 66 КК України є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім,щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_35 , передбаченими ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Неповнолітній ОСОБА_8 раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває; є учнем ДНЗ «Полтавський центр ПТУ»; за місцем проживання та навчання характеризується позитивно; відшкодував потерпілому моральну шкоду.

За висновком служби у справах дітей дорослих членів сім`ї та коло оточення, які б погано впливали на неповнолітнього та сприяли обставинам виникнення у нього конфлікту із законом, не виявлено.

Згідно висновку судової-психіатричної експертизи від 22 липня 2024 року № 406 ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, а виявляв ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді гострої інтоксикації алкоголем неускладненої, що не позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У відповідності з висновком органу пробації існує низька ймовірність вчинення ОСОБА_8 повторного правопорушення, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 . ОСОБА_11 охарактеризувала сина з позитивної сторони, як такого, що не схильний до агресії. Вона вимушена їздити на заробітки, син вчинив кримінальне правопорушення саме в той час, коли вона поїхала і ОСОБА_8 залишився без її нагляду. Наразі він усвідомив вчинене, зробив для себе відповідні висновки.

Наведені обставини дають підстави для призначення ОСОБА_6 , неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки на думку суду їх посткримінальна поведінка свідчить про щирість каяття обвинувачених, усвідомлення наслідків вчиненого та готовність добровільно нести відповідальність за скоєне і без застосування до них більш суворих заходів кримінальної репресії.

З урахуванням вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання, конкретних фактів кримінального провадження, відношення вказаних обвинувачених до скоєного, суд приходить до висновку про доцільність призначення ОСОБА_6 , неповнолітньому ОСОБА_8 покарання, необхідного і достатнього для виправлення, у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З системного аналізу кримінального закону слідує, що для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.

Суд враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_6 , ОСОБА_36 , хоча у відповідності зі ст. 12 КК України є особливо тяжким, однак обвинувачені позитивно характеризуються, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалися, мають стійкі соціальні зв`язки.

Суд враховує поведінку обвинувачених під час судового розгляду, безумовне виконання ними покладених на них обов`язків, їх ставлення до скоєного та наслідків вчиненого ними правопорушення, а також той факт, що кримінальне правопорушення ОСОБА_37 було вчинене в неповнолітньому віці.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_38 вибачились перед ним, відшкодували заподіяну йому моральну шкоду. Потерпілий вважає, що вказані обвинувачені перебували під впливом ОСОБА_7 . Крім наведеного, ОСОБА_5 зазначив, що на його думку, ОСОБА_6 та ОСОБА_38 можуть виправитися без позбавлення волі та не наполягав на призначенні їм суворого покарання.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 , ОСОБА_39 без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, однак із визначенням максимального терміну іспитового строку, оскільки покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, а заходи контролю стимулюватимуть їх виправлення.

Звільняючи від відбування покарання з випробуванням неповнолітнього ОСОБА_39 , суд враховує положення ст. 104 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім,активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , передбаченими ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.

Неповнолітній ОСОБА_7 раніше не судимий, відшкодував потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, навчається в ПТУ № 44, згідно психологічної характеристики на учня допускав порушення правил поведінки, що свідчить про проблему з дисципліною та можливу неповагу до авторитету.

Допитаний судом викладач ПТУ № 44 ОСОБА_32 , який є класним керівником ОСОБА_7 , зазначив, що останній мав пропуски уроків без поважних причин, у нього були проблеми з вихователями у гуртожитку. З одногрупниками у нього проблем не виникало. При виникненні проблем телефонували матері ОСОБА_7 , але вона не мала достатнього впливу на сина.

За інформацією служби у справах дітей не виявлено дорослих членів сім`ї та коло оточення, які б погано впливали на неповнолітнього та сприяли обставинам виникнення у нього конфлікту із законом.

Згідно висновку судової-психіатричної експертизи від 22 липня 2024 року № 404 ОСОБА_7 виявляє ознаки вродженого недоумства, у вигляді легкої розумової відсталості. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння (за ч. 4 ст. 187 КК України), будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, а виявляв ознаки тимчасового розладу психічної діяльності у вигляді гострої інтоксикації алкоголем неускладненої, у особи з легкою розумовою відсталістю, що не позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно досудової доповіді, складеної відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , орган пробації вважає за можливе його виправлення без ізоляції від суспільства.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 . ОСОБА_9 зазначила, що її син поводиться добре, адекватно, допомагав їй з меншими дітьми. Вона проводила із сином відповідні бесіди про поведінку, вважає, що вона має на нього вплив. У разі призначення ОСОБА_7 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, створить всі необхідні умови для його виправлення та запобігання правопорушень. Син зрозумів свою помилку, зробив відповідні висновки.

В той же час, суд враховує той факт, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 в короткий термін вчинив два злочини проти життя та здоров`я людини, один з яких потягнув смерть людини, та вважає, що виправлення ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства.

З урахуванням вказаних вище обставин, що пом`якшують покарання, неповнолітній вік обвинуваченого, конкретних фактів кримінального провадження, відношення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку про доцільність призначення ОСОБА_7 покарання, необхідного і достатнього для виправлення, у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 121 КК України, та у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 187 КК України, оскільки саме це покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, та остаточно призначає покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України.

Суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , не зникли, тому до набрання вироком законної сили існують підстави для залишення щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 необхідно обчислювати з дня його затримання, тобто з 31 серпня 2024 року.

Цивільний позов пред`явлено не було.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів і які документально підтверджені, суд стягує з обвинувачених.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 69, 98, 102-104, 373, 374, КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирати.

Неповнолітнього ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирати.

Неповнолітнього ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

За сукупністю злочинів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у виді у виді у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту затримання, тобто з 31 серпня 2024 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок суду в частині застосування запобіжного заходу, яким визначено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, виконувати негайно.

Стягнути на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів з ОСОБА_6 в розмірі 2 650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн 48 коп., з ОСОБА_8 в розмірі 2 650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн 48 коп., з ОСОБА_7 в розмірі 5 834 (п`ять тисяч вісімсот тридцять чотири) грн 08 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 20 червня 2024 року на речі, вилучені під час проведення 16 червня 2024 року огляду місця події, обшуку, огляду речей, скасувати.

Речові докази:

- кофту синього кольору з написом «Tommy Jeans» та шорти зі слідами РБК, пару кросівок «Remaker» чорного кольору, вилучені у ОСОБА_8 повернути останньому;

- кофту синього кольору, штани синього кольору, взуття чорного кольору, вилучені у ОСОБА_6 , повернути останньому;

- кросівки чорного кольору, штани чорного кольору, футболку рожевого кольору, кофту білого кольору з капюшоном зі слідами РБК, футболки сірого та чорного кольорів, шорти чорного кольору, кросівки, шльопанці, мобільний телефон «Redmi», вилучені у ОСОБА_7 повернути останньому.;

- дерев`яний табурет повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- картонну коробку від мобільного телефона «Tecno T454», яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити в його володінні.

Інші речові докази, що не містять матеріальної цінності, в тому числі належні померлому ОСОБА_20 , знищити.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1