Справа № 278/6425/24
В И Р О К

Іменем України

24 січня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сінгури Житомирського району та області, громадянки України, із базовою, середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, маючої на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

28 листопада 2024 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000783.

З угоди вбачається, 02 листопада 2024 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебувала в ігровій кімнаті, що знаходиться на 3 поверсі неврологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради, що в с. Станишівка, шосе Сквирське 6, Житомирського району та області, де остання на полиці побачила мобільний телефон марки «Росо F5 12/256 GB», після чого в останньої виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, в цей же день час та місці ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що в Україні діє правовий режим воєнного стану, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом підійшла до вказаного мобільного телефону марки «Росо F5 12/256 GB», який належить ОСОБА_6 , вартістю 10 791 грн 35 коп., після чого взяла вказаний телефон до рук та помістила його до кишені свого одягу, таким чином умисно таємно викрала чуже майно. В подальшому, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишила, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 10 791 гривень 35 копійок.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням обвинуваченої на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки вона таємно викрала чуже майно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК, є тяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілою надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення її від відбування покарання з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, яка не судима, щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення. Суд вважає, що звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Сторони угоди просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачена вказала, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю. Потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди судом.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченої.

Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.

Підстав для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000783 угоду про визнання винуватості від 28 листопада 2024 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо вона протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а у разі працевлаштування роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) грн. 60 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.11.2024 на мобільний телефон марки «Росо F5 12/256 GB», скасувати, а вказаний речовий доказ повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а також направити потерпілій не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1