Справа № 274/1360/25
Провадження №1-в/0274/279/25
УХВАЛА

Іменем України

19.03.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , представника ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду провадження за клопотанням про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченківка Карлівського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, без постійного місця проживання, раніше судимого:

- 10 грудня 2001 року Запорізьким апеляційним судом зі змінами ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 01 серпня 2002 року за ст. 69, п. п. «а, б, в, г, е, з, і» ст. 93; ч. 2 ст. 17, п.п. «а, б, в, г, е, з, і, и» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 86, ч. 1 ст. 89, ст. 70 КК України (в редакції 1960 року) та ч. 2 ст.187, ч. 2 ст.190, ч.1 ст. 358, ч. 1 ст. 89, ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 358, ст. 15, ч. 2 ст.187, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 358, ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- 21 квітня 2008 року апеляційним судом Тернопільської області за п. «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17, п. п. «е», «з» ст. 93 КК України в редакції 1960 року, ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- 31 липня 2009 року апеляційним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 17, п п. «е», «ж», «з» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України (в редакції 2001 року), ч. 1, 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- 03 грудня 2010 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 115 КК України (в редакції 2001 року), ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)», звернувся до суду із клопотанням в якому просить замінити йому покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 25-30 років, з урахуванням відбутого терміну 25 років. Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений відбув вже 25 років покарання та має право згідно Закону № 2690-ІХ на заміну довічного позбавлення волі позбавленням волі на певний строк. На думку засудженого, за час відбування покарання він став на шлях виправлення, повністю усвідомив тяжкість вчиненого злочину та шкоду завдану потерпілим і суспільству, постійно працює над власним виправленням і розвитком.

В судовому засіданні захисник клопотання засудженого підтримав з підстав, викладених в ньому. Просив замінити покарання на строкове з врахуванням вже відбутого засудженим строку ув`язнення.

Засуджений через адміністрацію виправної колонії подав заяву про розгляд провадження без його участі.

Представник ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» та прокурор заперечили щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки останній не став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 10 грудня 2001 року Запорізьким апеляційним судом зі змінами ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 01 серпня 2002 року за ст. 69, п. п. «а, б, в, г, е, з, і» ст. 93; ч. 2 ст. 17, п.п. «а, б, в, г, е, з, і, и» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 86, ч. 1 ст. 89, ст. 70 КК України (в редакції 1960 року) та ч. 2 ст.187, ч. 2 ст.190, ч.1 ст. 358, ч. 1 ст. 89, ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 358, ст. 15, ч. 2 ст.187, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 358, ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Знову засуджений 21 квітня 2008 року апеляційним судом Тернопільської області за п. «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17, п. п. «е», «з» ст. 93 КК України в редакції 1960 року, ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Знову засуджений 31 липня 2009 року апеляційним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 17, п п. «е», «ж», «з» ст. 93 КК України (в редакції 1960 року), ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 194 КК України (в редакції 2001 року), ч. 1, 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Знову засуджений 03 грудня 2010 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 115 КК України (в редакції 2001 року), ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Знову засуджений 28 лютого 2012 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ст. 17, п. п. «а», «з», «и», «і» ст. 93, ч. 3 ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.12.2017 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_8 , у строк фактично відбутого покарання за вироком Апеляційного суду Запорізької області від 10.12.2001, зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання 02.08.1999 до дня набрання вироком законної сили 01.08.2002, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24.09.2018 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк попереднього ув`язнення за період з: 16.09.2007 по 05.06.2008, 02.03.2009 по 05.09.2009, 26.08.2010 по 23.12.2010, 27.06.2011 по 16.03.2012 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (довічного позбавлення волі).

Початок строку відбування покарання - 02.08.1999. Фактично відбутий строк покарання - 30 років 9 місяців 28 днів.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Таким чином, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При чому заміна довічного покарання на строкове може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

При цьому ч. 12, 13 ст. 154 КВК України визначено обставини, які враховуються під час вирішення питання про заміну більш м`яким (позбавлення волі на строк від 15 до 20 років) покарання у виді довічного позбавлення волі.

Частиною 12 ст. 154 КВК України передбачено, що разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації.

Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Згідно ч. 13 ст. 154 КВК України, особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення.

Відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.08.1999, в ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70») з 21.04.2022 та відбув вже 30 років 9 місяців 28 днів призначеного судом покарання. За весь час відбування покарання засуджений характеризувався негативно, допустив 19 порушень вимог режиму тримання та був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Більшість стягнень погашені в установленому законом порядку, окрім 1 стягнення від 07.01.2025. Також, за більше два десятка роки у місцях позбавлення волі засудженим отримав лише 2 заохочення, не працює та бажання працювати не висловлює. Спілкується з засудженими різної спрямованості, здебільшого підтримує стосунки із засудженим негативної спрямованості. Підтримує зв`язок з сестрою, донькою, сином, іншими родичами шляхом телефонних розмов та через мережу Інтернет, отримує від них посилки. Вину у вчиненні злочинів, за які відбуває покарання, визнає. Покарання вважає справедливим. Залучений до реалізації програм диференційованого виховного впливу. Заходи програми відвідує не системно. Повністю не усвідомлює свою роль у майбутньому та подальшій інтеграції в суспільство. Дотримується правил особистої гігієни та санітарії, утримує в чистоті і порядку спальне місце. Ризик вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення, ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Індивідуальна програма соціально - виховної роботи з засудженим не виконана. Необхідно продовжити планування заходів з корекції поведінки та покращення засвоєння здобутих навичок. Виявлена потреба у визначенні інших завдань впливу на криміногенну потребу та плануванні відповідних заходів: взяти участь у занятті на тему «Критичні ситуації та способи їх подолання»; взяти участь в індивідуальній бесіді з метою формування навиків подолання критичних ситуацій. За результатами проміжної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, проведеної 31.01.2025 з використанням підсистеми «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, має фактори ризику, що впливають на вчинення повторних правопорушень: матеріальне становище, мислення, емоції та поведінка - низький, стосунки у суспільстві - середній. Засуджений не виявляє бажання змінити свою поведінку, не прикладає для цього зусиль та не стає на шлях виправлення.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, засуджений не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Був розглянутий на комісії ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» по питанням зміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, та рішеннями комісії від 06.11.2022 відмовлено в направленні матеріалів до суду, оскільки ОСОБА_8 не став на шлях виправлення. Від участі у підготовці та складенні висновку щодо ступеня виправлення ОСОБА_8 відмовився, подавши лише Індивідуальний план виправлення та ресоціалізації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 хоча і відбув більше ніж п`ятнадцять років призначеного судом покарання, проте, за цей строк засуджений характеризувався негативно, мав ряд стягнень, в тому числі з поміщенням до карцеру, має не зняте та не погашене стягнення; не працює та наміру працювати не виявляє, періодично залучається та бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт із забезпечення установи продовольством, приймав участь у проведення ремонтних робіт в камері, в якій проживає. Вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2