1-кп/205/291/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2025 року Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду міста Дніпропетровська клопотання прокурора кримінальному провадженні 0000625 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В :

20 грудня 2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи їх наявністю ризиків, передбачених п.1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховуватись від суду та ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Водночас прокурор пояснив, що спроб ухилитися від органу досудового розслідування або суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні під час застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та після завершення строку його дії з боку обвинувачених не було.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та пояснив, що 15.10.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на домашній арешт на строк до 14.12.2024. Впродовж та після закінчення строку домашнього арешту сторона обвинувачення не зверталась до суду із клопотаннями про його продовження або застосування іншого запобіжного заходу. Впродовж місяця, коли жоден запобіжний захід до ОСОБА_5 не було застосовано, він не ухилявся від суду, прибував у кожне судове засідання, що свідчить про відсутність ризику його ухилення від суду та впливу на свідків. Окрім того, захисник зауважив, що обвинувачений ОСОБА_5 позитивно характеризується, у 2024 році отримав від командування ЗСУ чотири подяки за патріотизм, відповідальну громадянську позицію та активну волонтерську діяльність по постійній підтримці військовослужбовців ЗСУ у протидії російській агресії. Також послався на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого. На підтвердження своїх доводів захисник надав суду письмові заперечення, до яких долучив копії посвідчення учасника війни серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , виписку із медичної карти хворого ОСОБА_5 від 20.11.2024, подяк ОСОБА_5 від командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2024, 01.03.2024, 20.06.2024, 11.07.2024.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, наполягав на відсутності наведених ним у клопотаннях ризиків, підтримав свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та пояснив, що 15.10.2024 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на домашній арешт на строк до 14.12.2024. Впродовж та після закінчення строку домашнього арешту ОСОБА_4 не порушував своїх процесуальних обов`язків, не ухилявся від суду, прибував у кожне судове засідання, що свідчить про відсутність ризику його ухилення від суду, на свідків не впливав.

Зі змісту норм ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст.194 КПК України).

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті (ч.2 ст.194 КПК України).

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті (ч.3 ст.194 КПК України).

Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд вважає доведеною наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Проте прокурор не довів суду наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, викладених у його клопотаннях, водночас повідомив, що з боку обвинувачених не було спроб ухилитися від органу досудового розслідування та суду або впливати на свідків під час застосування до них запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та після закінчення строку його дії. Жодного документу до клопотань на підтвердження викладених у них доводів прокурором не долучено та суду не надано.

Суд також враховує, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своєчасно з`явились у судові засідання з розгляду обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні, призначені на 15 та 17 січня 2025 року.

Враховуючи викладені обставини, суд не знаходить підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, суд вважає за необхідне на підставі ч.3 ст.194 КПК України зобов`язати обвинувачених прибувати за кожною вимогою до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 183, 184, 194, 331, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань прокурора про застосування до обвинувачених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Зобов`язати обвинувачених ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України прибувати за кожною вимогою до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_8