У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4277/24

№ 1-кп/183/1156/25

30 січня 2025 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні (дистанційне провадження) в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання захисника ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження в частині у кримінальному провадженні

№ 000026 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянину України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого:

- 21.01.2010 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 25.03.2010 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення. Згідно ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього утримання з 11.11.2009 по 12.04.2010. Звільненого 09.03.2017 з Жовтоводської ВК Дніпропетровської області (№ 26) по відбуттю строку покарання;

- 06.03.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 16.08.2018 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 6 місяців згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2018. Звільненого 22.03.2024 з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№ 21) по відбуттю строку покарання,

-25.04.2024 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин,

- 05.08.2024 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень п. «г» ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбутне покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 та остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців 10 (десяти) днів позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.3 ст.357 КК України,за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконферецзв`язку),

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2024 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де він тимчасово мешкав з ОСОБА_7 . В цей час, в спальній кімнаті, в шухлядці тумби, він побачив паспорт громадянина України у вигляді пластикової карти, і у вказаний час та місце у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом громадянина України.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_8 перебуваючи у вказаний час та місці, скориставшись тим, що ОСОБА_7 відсутній, діючи умисно, таємно, дістав з шухлядки тумби паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , номер НОМЕР_1 , виданий 04.11.2019 органом 6818, та поклав його до кишені своїх штанів, в які був одягнений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Крім того, 19 квітня 2024 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_7 , який при собі мав мобільний телефон марки «ZTE», model: Blade А 54.

У вказаний час та місце у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на заволодіння вказаним майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) повторно.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 перебуваючи у вказаний час та місці, діючи умисно, із корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, шляхом зловживання довірою під приводом нетривалого користування, попросив у ОСОБА_7 його мобільний телефон марки «ZTE», model: Blade А 54, заздалегідь розуміючи, що повертати його не буде, тим самим ввів в оману ОСОБА_7 , який, нічого не підозрюючи про протиправні наміри, надав свій мобільний телефон марки «ZTE», model: Blade А 54 ОСОБА_3 ..

Після цього, ОСОБА_3 взяв вказаний мобільний телефон марки «ZTE», model: Blade А 54 та, доводячи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою до кінця, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2 402 гривні 40 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, зловживаючи довірою (шахрайство) вчинено повторно.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_2 , заявив усне клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України по епізоду: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинено повторно, за яким внесено відомості в Єдиний реєстр судових рішень за №0000026 від 23.04.2024, кваліфікованого за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX«Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, який набрав чинності 09 серпня 2024 року.

Враховуючи, що зазначеним Законом змінено вартість викраденого майна, яка необхідна для визначення правопорушення як кримінально караного, а розмір викраденого майна обвинуваченого, який ставиться йому у провину не перевищує 3028 гривень, тому не утворює складу злочину за ч.2 ст. 190 КК України, просить провадження закрити.

Обвинувачений ОСОБА_3 клопотання захисника підтримав, просив закрити кримінальне провадження по його обвинуваченню, із вказаних захисником підстав.

Прокурор не заперечував проти закриття провадження у справі, у зв`язку з декриміналізацією закону.

Потерпілий ОСОБА_7 до суду не з`явився, просив суд здійснювати судовий розгляд кримінального провадження за його відсутності.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання захисника про закриття кримінальних проваджень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ХІ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст. 51 КУпАП.

Так, положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАПнастає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить 3028 грн. станом на 01.01.2024, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 3028 грн.

Зважаючи на викладене, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, яка зазначила про застосування відповідних частин статей 185,190,191 КК з урахуванням положень Закону № 3886-IX, вказавши що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до

ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Так, на момент проведення судового розгляду кримінальне провадження №0000026 зареєстроване 23.04.2024 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань по епізоду шахрайства, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 19.04.2024, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України № 3886-ХІ від 18.07.2024 року внесено зміни до

ст. 51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

Встановлено, що протиправними діями ОСОБА_3 по епізоду кримінального правопорушення від 23.04.2024 за ч.2 ст. 190 КК України заподіяна майнова шкода, яка згідно з висновком експерта за №СЕ-19/113-24/2365-ТВ від 25.04.2024, становила 2 402,40 гривень.

Тобто, встановлена досудовим розслідуванням заподіяна шкода обвинуваченим ОСОБА_3 , по вказаному епізоду не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян - 3 028 грн.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 погодився на завершення кримінального провадження за нереабілітуючою підставою за епізодом заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчиненого повторно від 19.04.2024, кваліфікованого за ч. 2 ст. 190 КК України, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження по епізоду кримінального правопорушення від 19.04.2024 за ч. 2 ст. 190 КК України стосовно ОСОБА_3 , внесеного 23.04.2024 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000026, підлягає закриттю на підставі п.п.1-2 п.1 ч.2 ст.284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті (втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння), якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Водночас суд враховує, що скасовано кримінальну протиправність діяння, яке вказане в клопотанні захисника, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , але не скасовано його протиправність взагалі. Прокурор не позбавлений можливості, за наявності підстав, направити необхідні документи до органу, уповноваженому порушувати провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 по епізоду кримінального правопорушення від 19.04.2024 не заявлявся.

Кримінальний процесуальний кодекс не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, що складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних із залученням експертів (п.3 ч.1 ст. 118 КПК України).

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, п. 1-2 ч. 2 ст. 284, ст.285-288, 372, 376, 479-2 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині епізоду вчинення кримінального правопорушення від 19.04.2024, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000026 від 23.04.2024, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0000026 від 23.04.2024 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення від 19.04.2024, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «ZTE», model: Blade А 54 з двома сім-картами мобільного оператора «ВФ «Україна» залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1