Справа № 729/2017/24 1-кп/729/181/24 р.
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

17.12.2024 Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, у порушення вимог ст..ст. 4, 11, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Додатку № 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХII, пунктами 1,9,11,15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, пунктами 8.1, 14.1, 15.1, 11.1 «Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, 25.08.2024, виконуючи бойові завдання у складі військової частини НОМЕР_1 , у лісосмузі поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , знайшов та підібрав, тобто придбав бойові припаси, а саме: сто сорок дев`ять боєприпасів, з яких сто сорок три патрони є бойовими 7,62 мм (7,62x39) проміжними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та шість патронів, які є бойовими 7,62 мм (7,62x39) проміжними патронами з бронебійними запалювальними кулями «БЗ», які призначені для проведення пострілів з бойової нарізної зброї калібру 7,62 мм (7.62x39), а саме автоматів, самозарядних карабінів та ручних кулеметів, до стрільби придатні; шістдесят один боєприпасів, які являються бойовими проміжними патронами спорядженими кулями зі сталевими сердечниками калібру 5,45-мм (5,45x39), які призначені для проведення пострілів з бойової зброї, а саме: автоматів, кулеметів відповідного калібру, до стрільби придатні, сім патронів, які є боєприпасами та з яких один є 8-мм (8x57) бойовим гвинтівочним патроном «Маузер» з кулею зі сталевим сердечником та призначений для проведення пострілів з бойової зброї, а саме: гвинтівок, карабінів та кулеметів відповідного калібру, до стрільби придатний, один патрон калібру 7,62-мм (7,62x54R), який є бойовим гвинтівочним патроном з трасуючою кулею «Т-30/Т-46», три патрони калібру 7,62-мм (7,62x54R), які є бойовими гвинтівочними патронами з кулями зі сталевими сердечниками та призначеними для проведення пострілів з бойової зброї, а саме; карабінів, гвинтівок, кулеметів калібру 7,62-мм (7,62x54R), один патрон, який є бойовим 12,7-мм (12,7x99 mm NATO, 50 ВМG) патроном з трасуючою кулею, один патрон, який є бойовим 12,7-мм (12,7x99 mm NATO, .50 ВМG) патроном з бронебійно-запалювально- трасуючою кулею та які призначені для проведення пострілів з бойової нарізної зброї калібру 12,7 мм (12,7x99 mm NATO, .50 ВМG), а також чотири вибухові пристрої, з яких два є боєприпасами оборонними осколковими ручними гранатами Ф-1 із запалами ручних гранат УЗРГМ, що відносяться до категорії бойових припасів, та два вибухові пристрої, які є боєприпасами, а саме осколковими ручними гранатами дистанційної дії РГД-5 із запалами ручних гранат AF11, що відноситься до категорії бойових припасів. Після чого, незаконно перевіз бойові припаси до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав дані бойові припаси.
У подальшому, 04.11.2024, у період часу з 15 год. 38 хв. до 16 год. 17 хв., під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 добровільно видала працівникам поліції вищевказані боєприпаси, які ОСОБА_5 незаконно зберігав за місцем свого проживання.
1. ОСОБА_5 обвинувачується у придбанні, зберіганні, носінні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
2. Обставини, які є істотними для кримінального провадження.
Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2023 № 329 (по строковій частині), військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдата ОСОБА_5 , призначено на посаду старшого радіотелефоніста відділення взводу зв`язку стрілецького батальйону та з 20.09.2024 останній вважається таким, що самовільно залишив військову частину.
Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Будучи діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_5 , в силу вимог ст. ст. 4, 16, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний знати та неухильно дотримуватися правил поводження з бойовими припасами і вибуховими речовинами та заходів безпеки під час її використання.
Водночас, старший солдат ОСОБА_5 , який достеменно обізнаний про правила поведінки військовослужбовця поза службою, в порушення вимог ст. ст. 4, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які зобов`язують кожного військовослужбовця не допускати негідних вчинків, свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вчинив кримінальне правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті.
Відповідно до змісту Додатку № 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, зброя та боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) заборонені у перебуванні громадян.
У свою чергу, пунктами 1, 9, 11, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, пунктами 8.1, 14.1, 15.1, 11.1 «Інструкції про порядок виготовлення придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622 установлено, що видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, перевезення і використання вогнепальної зброї (нарізної воєнних зразків, несучасної стрілецької, спортивної, навчальної, охолощеної, мисливської нарізної і гладкоствольної), бойових припасів до неї здійснюється у порядку визначеному МВС. Забороняється використовувати не за призначенням, з метою, не передбаченою установчими документами (положеннями), статутними завданнями, передавати іншим особам, продавати, зберігати у місцях проживання працівників вогнепальну, пневматичну, холодну зброю та бойові припаси до зброї, пристрої та патрони до них, придбані підприємствами, установами, організаціями з метою науково-дослідних потреб, навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки), спортивних потреб, промислового та любительського полювання, захисту життя, здоров`я та майна громадян. Посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Однак, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив стати на кримінально-протиправний шлях за обставин викладених у обвинувальному акті.
3. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно та повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та підтверджує обставини, зазначені у обвинувальному акті та пункті 2 цієї угоди, які є істотними для даного кримінального провадження.
4. Сторонами узгоджено покарання за вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України з урахуванням тяжкості злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутності обставин, що обтяжують покарання, позитивної характеристики по місцю служби, а також те, що у кримінальному провадженні відсутні потерпілі особи, яким заподіяна матеріальна або моральна шкода.
ОСОБА_5 погоджується на призначення йому покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.
5. ОСОБА_5 з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості ознайомлений.
6. З наслідками невиконання угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 також ознайомлений.
У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання.
ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 ККУ визнав повністю, просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, йому зрозумілі.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також вважає за можливе затвердити угоду, оскільки вона відповідає вимогам Закону, його підзахисний беззастережно та в повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і розуміє наслідки укладення угоди.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За приписами ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Згідно ч. 1 ст.474 КПК України, якщо угоди досягуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Таким чином, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості та обвинувальний акт, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив добровільність укладення угоди.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та може виконати взяті на себе зобов`язання відповідно до угоди. Також судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України. Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу ОСОБА_5 , характер кримінального правопорушення цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.
Виходячи із викладеного, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 29 листопада 2024 року, укладену у відділення поліції № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , за участі захисника, та визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки.
Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено. Підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України за проведення експертиз.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 124, 373, 374, 475 КПК України, ст. 12 КК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 листопада 2024 року укладену у приміщенні службового кабінету відділення поліції № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення.
Згідно статті 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) повідомляти Ніжинський РС №2 філії ДУ «Центр пробації» про зміну місця проживання, роботи або навчання;
2) періодично з`являтися для реєстрації до Ніжинського РС №2 філії ДУ «Центр пробації».
Початок іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази: 149 набоїв до вогнепальної зброї, 61 предмети схожі на набої, 8 предметів схожих на набої, 4 предмети схожі на корпуси гранат та 4 предмети схожі на запали до ручних гранат, предмет схожий на глушник до вогнепальної нарізної зброї, які передано на зберігання до камери збереження речових доказів ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області передати 169 навчальному центру «Десна» імені князя ОСОБА_7 (військова частина НОМЕР_2 ).
-револьвер, який повернуто під розписку ОСОБА_5 залишити у його володінні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1