ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красний Луч Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 Кримінального кодексу України (далі КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000310 від 27.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК на підставі ч.6 ст.193 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК).

З матеріалів провадження убачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні-квітні 2014 року у м.Хрустальний (ран. м. Красний Луч) та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації (далі РФ) шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

У подальшому в окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської Народної Республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська Народна Республіка» (далі «ЛНР»).

Внаслідок вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Надалі представниками самопроголошеної «ЛНР», які контролюються окупаційною адміністрацією РФ, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силові органи, а також здійснено захоплення державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та інших об`єктів на окремій тимчасово окупованій території Луганської області.

24.02.2022 Російською Федерацію (далі рф) здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07.11.2024 строком на 90 діб.

Законом України від 29.10.2024 № 4024-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року та Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано, що Російська Федерація вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, тобто є державою-агресором.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Тимчасово окупована російською іедерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

У результаті вищезазначених подій значна частина території Луганської області, у тому числі вся територія м. Хрустальний (ран. м. Красний Луч) у Луганській області, опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій рф на території Луганської області.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із змінами) визначено перелік територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Відповідно до вказаного переліку територія Луганського району та міста Хрустальний Луганської області з 07.04.2014 є тимчасово окупованою рф територією України.

З 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Луганської області та на так званих «закордонних дільницях» на території рф було проведено незаконний референдум з питання «входження Луганської Народної Республіки до складу російської федерації на правах суб`єкта російської федерації».

30 вересня 2022 року було підписано так званий «Договір між російською федерацією та Луганською Народною Республікою про прийняття до російської федерації Луганською Народною Республікою та утворення у складі російської федерації нового суб`єкта» (мовою оригіналу: «Договор между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республикой и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта»), який у подальшому ратифіковано федеральним законом держави-агресора, внаслідок чого з листопада 2022 року розпочалася перереєстрація та створення нових незаконних органів державної влади так званої «ЛНР», як суб`єкта рф.

15 червня 2023 року центральною виборчою комісією російської федерації прийнято постанову № 119/947-8 «О назначении выборов депутатов народного совета луганской народной республики и выборов депутатов представительных органов муниципальных образований на территории Луганской народной республики» (мовою оригіналу) таким чином призначивши псевдовибори на тимчасово окупованій території Луганської області.

Відповідно до вказаної постанови, 8, 9 та 10 вересня 2023 року на території так званої луганської народної республіки призначено проведення виборів «депутатов Народного Совета луганской народной республики первого созыва, а также выборов депутатов представительных органов муниципальных образований первого созыва в Луганской Народной Республике» (мовою оригіналу).

На початку серпня 2023 року (більш точного часу встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Луганська, діючи умисно, з метою переслідування своїх особистих інтересів, реалізуючи злочинний умисел направлений на обрання його до незаконного органу влади створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме до т.зв. «народного совета луганской народной республики» (далі - «народного совета ЛНР»), розташованого за адресою: м. Луганськ, площа Героїв Великої Вітчизняної Війни, буд. 9, добровільно надав згоду на включення його до списку т.зв. «кандидатов в депутаты народного совета лнр первого созыва от партии «ЕДИНАЯ РОССИЯ» (мовою оригіналу).

У подальшому, відповідні документи подано до т.зв. «Избирательной комиссии луганской народной республики для заверения списка кандидатов» (мовою оригіналу).

На підставі поданих документів, постановою т.зв. «Избирательной комиссии луганской народной республики» (мовою оригіналу) № 16/148-1 від 07.08.2023 «О регистрации республиканского списка кандидатов в депутаты народного совета лнр первого созыва, выдвинутого избирательным объединением «Луганское региональное отделение всероссийской политической партии «ЕДИНАЯ РОССИЯ» по единому республиканскому избирательному округу» (мовою оригіналу), затверджено список т.зв. «кандидатов в депутаты народного совета лнр первого созыва от партии «ЕДИНАЯ РОССИЯ» (мовою оригіналу), до якого включено ОСОБА_7

29 вересня 2023 року постановою т.зв. «Избирательной комиссии луганской народной республики» (мовою оригіналу) № 28/275-1 від 29.09.2023 «О передаче вакантного мандата депутата народного совета лнр первого созыва зарегистрированному кандидату в депутаты из списка кандидатов, выдвинутого избирательным объединением «Луганское региональное отделение Всероссийской политической партии «ЕДИНАЯ РОССИЯ» по единому республиканскому избирательному округу, ОСОБА_7 » (мовою оригіналу), останньому передано мандат «депутата народного совета лнр первого созыва» (мовою оригіналу).

За результатами проведених виборів у період з 08 по 10 вересня 2023 року, відповідно до постанови т.зв. «Избирательной комиссии луганской народной республики» (мовою оригіналу) № 29/279-1 від 29.09.2023 «О регистрации избранного депутата народного совета лнр первого созыва ОСОБА_7 » (мовою оригіналу), останнього обрано до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме до т.зв. «народного совета лнр» (мовою оригіналу), розташованого за адресою: м. Луганськ, площа Героїв Великої Вітчизняної Війни, буд. 9.

29 вересня 2023 року члени виборчої комісії вручили відповідні посвідчення депутатам «народного совета лнр», у тому числі і ОСОБА_7 .

Також, 12.10.2023 відбулося чергове пленарне засідання першого скликання т.зв. «народного совета лнр» (мовою оригіналу), в якому прийняв участь ОСОБА_7 , під час якого останнього, за його власною згодою, добровільно включено до складу т.зв. «состава комитета народного совета лнр по вопросам здравоохранения, образования, науки, культуры, труда и социальной политики, семьи, молодежи, спорта и туризма» (мовою оригіналу) та в подальшому, останній на постійній основі приймає участь в засіданнях т.зв. «народного совета лнр», як депутат.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК, а саме у добровільному обранні громадянина України до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційної адміністрації держави-агресора.

27.05.2024 року внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000310 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, введеним воєнним станом в Україні, захопленням майже всієї території Луганської області, у тому числі м.Луганська та м. Хрустальний (ран. м. Красний Луч), проведенням бойових дій, а також наявністю достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України складене повідомлення про підозру від 26.09.2024 року та повістки про виклики на 30.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024, відповідно до вимог ч.1 ст.278, ст.ст.111,135 КПК були опубліковані на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, а також на офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України, тобто в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр.

04.10.2024 постановою слідчого 3-го відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СУ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук на підставі ст.281 КПК.

В апеляційній скарзі, з доповненнями, прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначає, що всупереч твердженням слідчого судді, розгляд даного клопотання здійснювався не в порядку визначеному ч.1 ст.193 КПК, де участь підозрюваного є обов`язковою, а у порядку ч.6 ст.193 КПК (без участі підозрюваного) за умовами якої особа затримується та доставляється до суду для розгляду слідчим суддею питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. При цьому, відповідно до положень вищевказаної статті оголошення у міжнародний розшук не є обов`язковою умовою для розгляду слідчим суддею клопотання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.135 КПК саме у випадку обґрунтованої неможливості вручити повістки згідно з частинами першої, другої, четвертої-сьомої цієї статті виклик особи здійснюється через публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Відповідно, не є підставою для застосування ч. 8 ст. 135 КПК обов`язкове виконання вимог ч.ч 1, 2, 4-7 ст. 135 КПК, оскільки саме відсутня можливість у їх виконанні.

Щодо обґрунтованої неможливості вручення повістки про виклик та повідомлення про підозру ОСОБА_7 , окрім як публікації їх в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора вказує, що загальновідомий факт, що 24.02.2022 рф здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, а з 07.04.2014 року значна частина території Луганської області, зокрема, увесь Луганський та Ровеньківський райони Луганської області (до складу якого входить м.Хрустальний (ран. м. Красний Луч)) перебувають під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку рф та незаконного збройного формування, так званого «лнр». Тобто на даний час здійснити виклик ОСОБА_7 відповідно до приписів ч. 1, 2, 4-7 ст. 135 КПК обґрунтовано неможливо.

Водночас прокурор не погоджується з посиланнями слідчого судді на те, що стороною обвинувачення не вжито заходів щодо встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_7 , його членів сім`ї, номеру мобільного телефону, електронної адреси, тощо, оскільки до клопотання було додано копію вимоги УІАП ГУНП України в Луганській області та копію інформаційної картки на особу з Державної міграційної служби України, де зазначено відомості про останнього, зокрема, відомості про місце проживання/перебування особи. При цьому, виклик ОСОБА_7 здійснювався відповідно до зареєстрованої адреси: АДРЕСА_1 .

Таким чином, на переконання прокурора, вищенаведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 викликався до органу досудового розслідування у відповідності до вимог КПК та його повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України.

Щодо висновків слідчого судді про недоведеність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, зазначає, що ОСОБА_7 04.10.2024 постановою слідчого оголошений у розшук в даному кримінальному провадженні. Вказане означає, що при перетинанні державного кордону України або лінії розмежування ОСОБА_7 був би затриманий та про що було б повідомлено орган досудового розслідування. У той-же час під час досудового розслідування встановлено факт перебування ОСОБА_7 на тимчасово окупованій території України, що повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, частина яких в копіях була додана до клопотання, а саме: показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також протоколами огляду від 18.06.2024, 24.06.2024,10.09.2024.

При цьому, відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.07.2024 року (справа № 308/13071/22) у кримінальних правопорушеннях, які віднесені до злочинів проти основ національної безпеки України основними доказами є електронні (цифрові) докази, до яких належать: матеріали фотозйомки, звуко-запису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані), що містяться у відкритих (інтернет; різноманітні засоби масової інформації; соціальні мережі) чи закритих мережах (приватні месенджери та телеграм канали; особисте листування з використанням комп`ютерної техніки і мобільних телефонів, флеш-носії, карти пам`яті тощо), а за змістом статті 99 КПК матеріали, у яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Тобто, вищенаведені відомості і докази в своїй сукупності дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території в м. Луганськ Луганської області, де займає посаду в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме т.зв. «депутата народного совета лнр первого созыва», який знаходиться у вказаному населеному пункті за адресою: м. Луганськ, площа Героїв Великої Вітчизняної Війни, буд.9.

Поміж іншого в поданій апеляційній скарзі прокурор не погоджується також з посиланнями слідчого судді про недоведеність стороною обвинувачення обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК, оскільки такі висновки судом нічим не обґрунтовані.

Водночас щодо тверджень слідчого судді про відсутність об`єктивної можливості пересвідчитись у тому, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчився, зазначає, що в доданих до клопотання матеріалах наявна постанова слідчого про відновлення досудового розслідування від 12.12.2024, в мотивувальній частині якої зазначено відомості про дати прийняття слідчим рішень про зупинення та відновлення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, що надавало слідчому судді можливість пересвідчитись у тому, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчився.

При цьому, окремо наголошує, що якщо б слідчий суддя дійсно мав сумніви стосовно того, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчився, це питання було б розглянуто і вирішено ще 19.12.2024 під час розгляду клопотання, шляхом надання суду копій всіх прийнятих слідчим рішень, відомості про які містяться в постанові від 12.12.2024 року.

З огляду на викладене прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на підставі ч.6 ст.193 КПК розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка просила скасувати рішення слідчого судді та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, на підставі ч.6 ст.193 КПК, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону не дотримано слідчим суддею місцевого суду.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на підставі ч.6 ст.193 КПК, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що органом досудового розслідування не дотримано вимог кримінального процесуального закону при виклику ОСОБА_7 до слідчого, повідомлення його про підозру, а також відсутність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України.

При цьому, аргументував своє рішення тим, що ОСОБА_7 у міжнародний розшук не оголошувався, а тому з огляду на вимоги ч. 6 ст. 193 КПК, слідчий суддя може здійснити розгляд клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором тощо.

Крім того зазначив, що органом досудового розслідування не вжито жодного заходу щодо належного повідомлення ОСОБА_7 про його виклик до слідчого та вручення підозри, зокрема, не вжиті заходи щодо встановлення зареєстрованого місця проживання підозрюваного, членів його сім`ї, наявності у нього мобільного телефону, електронної адреси, тощо.

Водночас слідчий суддя посилався на те, що лист за підписом начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 30.08.2024 року в якому констатовано відсутність у Базі даних відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 08.11.2017 року по 30.08.2024 року, свідчить лише про відсутність відомостей станом на 30.08.2024 року щодо перетинання громадянином України ОСОБА_11 державного кордону України та лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, а тому не може вважатися достатнім та беззаперечним підтвердженням саме того факту, що ОСОБА_7 дійсно перебуває у тимчасово окупованому місті Луганськ та Хрустальний (ран. м. Красний Луч), як стверджує сторона обвинувачення. Тим більше, актуальних відомостей щодо можливого перетину лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України на час розгляду клопотання слідчому судді не надано, відсутні такі відомості і в доданих матеріалах.

При цьому вважав, що посилання сторони обвинувачення у клопотанні на покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також результати отримані під час проведення за їх участі огляду публікацій в телеграм-каналі, є непереконливими та достатніми, адже як слідує з показів вказаних осіб, починаючи з 2014 року вони будь-яких контактів із ОСОБА_7 не підтримували, а інформація про те, що він був обраний «депутатом народного совета Луганской Народной Республики» стала відома їм випадково з телеграм-каналів.

Також слідчий суддя зауважив на тому, що в доданих до клопотання матеріалах наявна постанова слідчого про відновлення досудового розслідування від 12.12.2024 року з якої вбачається, що в межах даного кримінального провадження досудове розслідування зупинялося та відновлювалося. Натомість, до матеріалів клопотання не долучено постанови слідчого про зупинення та відновлення досудового розслідування, що позбавляє слідчого суддю об`єктивної можливості пересвідчитись у тому, шо строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчився.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч.1ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно ч.6 ст.193 КПК слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на матеріали судового провадження, зокрема, постанови слідчого 3 відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 про відновлення досудового розслідування від 12 грудня 2024 року (а.с.137-138) колегія суддів вважає, що на даний час строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не закінчився та досудове розслідування триває.

Разом з тим колегія суддів вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили факт обрання ОСОБА_7 «депутатом народного совета лнр первого созыва» (мовою оригіналу); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.08.2024 за участю свідка ОСОБА_9 , який впізнав ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 14.08.2024 за участю свідка ОСОБА_9 , який під час огляду публікацій впізнав на зображеннях ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила факт обрання ОСОБА_7 «депутатом народного совета лнр первого созыва» (мовою оригіналу); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.08.2024 за участю свідка ОСОБА_10 , яка впізнала ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 15.08.2024 за участю свідка ОСОБА_10 яка під час огляду публікацій впізнала на зображеннях ОСОБА_7 ; протоколом огляду від 18.06.2024, в ході якого оглянуто опубліковану в мережі Інтернет публічну інформацію, якою підтверджується факт обрання громадянина України ОСОБА_7 т.зв. «депутатом народного совета лнр первого созыва» (мовою оригіналу); протоколом огляду від 28.06.2024, в ході якого оглянуто опубліковану в мережі Інтернет публічну інформацію, якою підтверджується факт обрання громадянина України ОСОБА_7 т.зв. «депутатом народного совета лнр первого созыва» (мовою оригіналу); протоколом огляду від 24.06.2024, в ході якого оглянуто опубліковану в мережі Інтернет публічну інформацію, якою підтверджується факт обрання громадянина України ОСОБА_7 т.зв. «депутатом народного совета лнр первого созыва» (мовою оригіналу).

При цьому, апеляційний суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження суд позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатність для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Водночас, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Так, про наявність існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, неприбуття на виклик до слідчого та прокурора шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного, а саме на 30.09.2024, 01.10.2024, 02.10.2024 та не повідомлення органу досудового розслідування та прокурора про причини і неможливість прибуття, а також спосіб вчинення злочину, який був вчинений умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходячись на окупованій території та який полягає у співпраці з окупаційною адміністрацією країни-агресора рф.

Про наявність існування ризику того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, свідчить те, що підозрюваний на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, активно співпрацює з представниками держави-агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєне ним кримінальне правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення цілком доведено факт перебування підозрюваного ОСОБА_7 на окупованій території, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, вся територія Луганського району Луганської області, в тому числі м. Луганськ та м.Хрустальний (ран. м. Красний Луч) з 07.04.2014 року є тимчасово окупованою територією України.

Згідно показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , останні вказували, що особисто знають ОСОБА_7 , оскільки разом з ним працювали в Луганській обласній філармонії до 2014 року, а восени 2023 року в застосунку Телеграм натрапили на серію публікацій згідно яких вбачається, що ОСОБА_7 обрано депутатом народного совета Луганской Народной Республики.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території, яка віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують на достатність підстав вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, тобто встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК.

Згідно абз.2 ч. 4 ст. 183 КПК при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК та перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави апеляційним судом не визначається.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, з доповненнями, прокурора ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року підлягає скасуванню на підставі п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави, на підставі ч.6 ст.193 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.176-178,183,193 та ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу, з доповненнями, прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого 3 відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000310 від 27.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК на підставі ч.6 ст.193 КПК задовольнити.

В порядку ч.6 ст.193 КПК обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та строку дії ухвали.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4