Справа № 183/608/25
№ 1-кп/183/538/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року Дніпропетровська обл.

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 08.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької обл., громадянина України, з середньою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- 16 вересня 2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк три роки;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2024 року приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_4 разом з колегою ОСОБА_5 знаходились поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де до останніх підійшов ОСОБА_3 та почав розмовляти. Під час розмови у ОСОБА_3 раптово виник умисел спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 , 27 грудня 2024 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, наблизився до ОСОБА_4 та наніс останньому один удар долонею правої руки по лівій частині обличчя, не спричинивши ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, але завдавши останньому фізичного болю.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Письмовою заявою від 21.01.2025 р., яка складена в присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.126 КК України (тобто умисному завданні удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Письмовою заявою ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання удару, яке завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставини, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, є щире каяття.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин, саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинувачений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та йому призначене покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки.

У справі, що розглядається, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим 27.12.2024 р., тобто після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи призначення обвинуваченому різних видів покарання за цим та попереднім вироками, суд дійшов висновку, що попередній вирок слід виконувати самостійно.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Матеріальна шкода вчиненим правопорушенням не завдана.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2024 року (справа № 183/9410/24) виконувати самостійно.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1