Справа № 289/2214/24
Номер провадження 1-кп/289/57/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000361 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макарів, Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді курсанта навчального взводу 2 навчального курсу 2 військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 07.08.2023 близько 08 год 00 хв самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , а саме територію запасного району військової частини НОМЕР_1 , що розташована поблизу АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до моменту встановлення його місця знаходження працівниками відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою: вул. Миру, 2 с. Заболоть, Радомишльської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області 17.10.2024.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та причини самовільного залишення військової частини не повідомив та проводив час на власний розсуд

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Додатково пояснив, що з 18.07.2023 до 07.08.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби до його відома доводилась інформація, що за самовільне залишення військової частини передбачена кримінальна відповідальність. Правоохоронним органам про самовільне залишення вказаної військової частини не повідомляв. У скоєному щиро розкаюється.

Водночас, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і не має сумнівів у добровільності та істинності їхніх позицій. При цьому, ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Тому, враховуючи вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме визнання вини та щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно, та приймаючи до уваги зазначені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, тому вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 05.11.2024 і до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою, але не довше ніж на шістдесят днів з дня ухвалення вироку, роз`яснивши йому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1