Справа №949/1130/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 25 травня 2023 року та №0000117 від 03 траввня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубровськ, Зарічненського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого (засуджений вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 лютого 2023 року за статтею 126-1 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 389, статтею 126-1 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 лютого 2023 року за статтею 126-1 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, 08 травня 2023 року ОСОБА_4 під підпис був ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. Крім того, ОСОБА_4 був попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України. Цього ж дня засудженому було видано направлення до Дубровицької міської ради Сарненського району для відбування визначеного судом покарання. В подальшому, ОСОБА_4 був ознайомлений з графіком виходу на громадські роботи, а саме: щоденно з 08:00 год. по 12:00 год., в період з 09 травня 2023 року по 29 червня 2023 року, за виключенням вихідних днів. Однак, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на ухилення від відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт, з мотивів зневажливого ставлення до правосуддя, не з`являвся без поважних причин до об`єктів Дубровицької міської ради в період часу з 09 травня 2023 року по 11 травня 2023 року, з 13 травня 2023 року по 16 травня 2023 року, з 18 травня 2023 року по 31 травня 2023 року тобто, більше двох разів впродовж місяця, та не відпрацював 60 (шістдесят) годин громадських робіт, чим не виконав встановлені обов`язки, та порушив порядок та умови відбування покарання.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт чи виправних робіт, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України.

Також, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 лютого 2023 року за статтею 126-1 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй матері ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично у період часу з 16 жовтня 2022 року по 09 квітня 2023 року вчиняв відносно ОСОБА_4 акти психологічного домашнього насильства, що призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, ОСОБА_4 , 16 жовтня 2022 року о 21 год. 10 хв., 26 березня 2023 року близько 19 год. 55 хв. та 09 квітня 2023 року о 22 год. 21 хв., вчинив відносно ОСОБА_4 акти психологічного домашнього насильства, що виразились у формі нецензурних висловлювань та погрозах фізичною розправою на адресу потерпілої, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , відповідно до постанов Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 грудня 2022 року, 30 березня 2023 року та 27 квітня 2023 року у справах №949/1782/22, №949/595/23 та №949/788/23 за вищевказаними фактами було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямованні на систематичне заподіяння психологічних страждань, 02 травня 2023 року близько 17:00 год., перебуваючи в будинку за місцем проживання, вкотре проявив відносно своєї матері ОСОБА_4 акт психологічного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки, погроз фізичною розправою в адресу потерпілої.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_4 завдано психологічних страждань, погіршилась якість її життя, що виразилось у втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного відпочинку.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 126-1 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні надав на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, у тому числі характеризуючі дані обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з огляду на пояснення та докази, зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в ході судового розгляду характеризуючі дані, а також, враховуючи обставини справи, просив суд визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 389, статтею 126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: за частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України - у вигляді 2 (двох) років обмеження волі, за статтею 126-1 Кримінального кодексу України - у вигляді 3 (трьох років) обмеження волі, та на підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просив суд визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох років) обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України. Крім того, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, просить суд накласти на ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені пунктами 4, 5 частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України, а саме заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб та направлення для проходження програми для кривдників.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, оцінивши у сукупності вищезазначені пояснення, а також дослідивши письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 389, статтею 126-1 Кримінального кодексу України.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт та вчинив домашнє насильство, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 389, статтею 126-1 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до кримінальних проступків та нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП "Дубровицька міська лікарня".

Обставинами, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові по справі №634/609/15-к від 01 лютого 2018 року, згідної якої поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 станом на 06 грудня 2024 року повністю відбув покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, призначене йому вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 23 лютого 2023 року, що вбачається з довідки Сарненського РС №1 філії ДУ "Центр пробації" у Рівненській області від 06 грудня 2024 року, положення статті 71 Кримінального кодексу України, до застосування у даному випадку не підлягають.

Тому, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частиною 2 статті 389, статтею 126-1 Кримінального кодексу України, за якими кваліфікуються його дії, а саме: за частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України - 2 (два) роки обмеження волі; за статтею 126-1 Кримінального кодексу України - 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, суд, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.

Також суд вважає за можливе застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Окрім того, статтею 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 частини 1 статті 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Згідно пунктів 4, 5 частини 1 статті 91-1 Криміналного кодексу України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав передбачених цим Кодексом від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; направлення для проходження програми для кривдників.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , пов`язане з домашнім насильством, а покарання йому призначене, не пов`язане з позбавленням волі та із застосуванням статті 75 Кримінального кодексу України, тому в інтересах потерпілої особи від цього злочину ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне одночасно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_4 обмежувальні заходи, передбачені пунктами 4, 5 частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України, а саме: заборонити листування, телефонні переговори з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб та направити для проходження програми для кривдників.

При цьому, організацію виконання обмежувального заходу у виді проходження обвинуваченим програми для кривдників, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України - слід покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання ОСОБА_4 .

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Майнової шкоди кримінальними правопорушеннями не заподіяно.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не обиралися.

Речові докази та витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 389, статтею 126-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України - 2 (два) роки обмеження волі;

- за статтею 126-1 Кримінального кодексу України - 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 3 (три) роки обмеження волі.

Застосувати на підставі пунктів 4, 5 частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_4 обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, строком на 3 (три) місяці, а саме:

- заборонити листування, телефонні переговори з особою, яка постраждала від домашнього насильства, тобто ОСОБА_4 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;

- направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.

Виконання обмежувального заходу обвинуваченим ОСОБА_4 у виді проходження програми для кривдників, передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 91-1 Кримінального кодексу України - покласти на Дубровицьку міську раду Сарненського району Рівненської області.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 390-1 Кримінального кодексу України за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки з покладенням відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1