Номер провадження № 1-кп/756/613/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва клопотання захисника про закриття кримінального провадження 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, у рамках судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , за обвинуваченням у вчинені кримінального проступка, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває на розгляді судове провадження у кримінальному провадженні, внесеного 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1, 2 ст. 125 КК України.

1.2. Під час судового розгляду стороною захисту було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, внесеного 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, за обвинуваченням ОСОБА_4 в частині пред`явленого обвинувачення, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за строками давності.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. В обґрунтування клопотання захисник ОСОБА_5 посилається на те, що наразі закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України. Зокрема, інкриміновані події мали місце 02.03.2023. Строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України становить 2 роки, а отже строки давності, визначені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України - закінчилися. При цьому, кримінальне провадження під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 не зупинялось, а отже перебіг строку давності не переривався та не зупинявся. ОСОБА_4 відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності та їх наслідки, у зв`язку з чим останній погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ст. 49 КК України.

2.2. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити, але зауважив, що не вважає себе винуватими, а лише погоджується на закриття кримінального провадження з підстав, які передбачені ст. 49 КК України, наслідки закриття кримінального провадження за вказаних підстав, йому зрозумілі.

2.4. У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 з вказаних захисником підстав, бо хоча і закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, однак обвинувачений ухилявся від виклику до суду та не прибував у судове засідання без поважних причин.

2.5. Представник потерпілих ОСОБА_8 заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 , оскільки стороною захисту, на його думку, безпідставно затягувався час розгляду судового розгляду, що слід уважати зловживанням правом. Однак, під час розгляду наведеного питання просив урахувати поданий ОСОБА_7 цивільний позов до ОСОБА_4 .

2.6. Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечувала щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_4 та підтримали доводи представника ОСОБА_8 .

3. Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. Як убачається із пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, 02.03.2023, близько о 01:20 год., ОСОБА_4 перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де також перебувала ОСОБА_7 .

У цей же день та час, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи вказаний умисел, у той же день та час ОСОБА_4 наніс чотири удари кулаками в ділянку обличчя ОСОБА_7 .

Унаслідок учинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження, а саме синці в лобно-скроневій ділянці зліва з переходом на повіки лівого ока біля зовнішнього кута, в проекції тіла нижньої щелепи зліва в середній третині, на повіках правого ока біля зовнішнього кута, на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, садно в проекції синця на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині.

3.3. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

3.4. Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

3.5. Отже, суд, при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України не повинен установлювати винуватість обвинуваченого, як і не зобов`язаний отримати в судовому засіданні від обвинуваченого визнання своєї винуватості, окрім згоди на звільнення від кримінальної відповідальності.

До цих висновків суд доходить з конструкції ч. 1 ст. 49 КК України, згідно з якою передбачений ст. 49 КК України порядок звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності таких умов:

- закінчення зазначених у законі строків;

- невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості;

- неухилення особи від слідства або суду;

- згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності.

3.6. Крім того, відповідно до положень п. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З висновку, зазначеного у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини «Грабчук проти України» (Заява № 8599/02) від 21.09.2006, видно, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Тим більш, саме статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.05.2018 (справа № 200/4664/14-к), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

3.7. Наведені в п. 3.2. обставини доводять, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру та висунуто обвинувачення щодо учинення кримінального проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України, за учинення якого наразі, як і на час інкримінованих подій, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відомості про оголошення ОСОБА_4 у розшук суду не надано. Інших підстав, передбачених ст. 49 КК України, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_4 звільнення від кримінальної відповідності в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, судом не установлено.

3.8. Крім того, суд звісно урахував доводи надані прокурором та представником потерпілих щодо неможливості звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, бо останній без поважний причин допускав неявку у судове засідання, а захисником неодноразово було подано клопотання про відкладення розгляду справи. Отже, наведене дає підстави уважати, що ОСОБА_4 ухилявся від суду на час розгляду справи судом.

Між тим, як убачається з матеріалів судового провадження, адвокатом ОСОБА_5 , яким здійснюється захист обвинуваченого ОСОБА_4 , разом із заявами про відкладення судових засідань, долучались документи, які підтверджують поважність неприбуття захисника у судові засідання.

Одночасно з цим, у судові засідання, призначені 29.12.2023, 30.09.2024 обвинувачений не прибував, про місце, дату та час розгляду судового провадження був повідомлений належним чином. Однак, як убачається з долучених матеріалів разом з клопотаннями захисника про відкладення судових засідань, причиною неприбуття обвинуваченого ОСОБА_4 у судові засідання є оголошена «Повітряна тривога» у м. Київ.

При цьому, суд ураховує, що під час оголошеної повітряної тривоги рух транспортних засобів є обмеженим, а отже, через віддалене місце проживання обвинувачений не мав можливості завчасно прибувати у судові засідання, що на думку суду є поважною причиною, бо при вирішення питання про наявність підстав для відкладення розгляду справи, суд має керуватися пріоритетом збереження життя і здоров`я людини. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду, який від 26 лютого 2025 року (справа № 752/8937/24), який також наголосив, що обов`язком суду є сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними процесуальних прав, зокрема на участь у судовому розгляді, та виходити з того, відсутній учасник справи не з`явився в судове засідання з об`єктивних і поважних причин, якщо на початок судового засідання оголошено сигнал «Повітряна тривога».

Крім того, суд ураховує, що судове засідання, призначене на 02.08.2024, було відкладено у зв`язку з поданням прокурором клопотання про відкладення судового засідання, підстави якої не заперечувалось представником потерпілих.

3.8. Тож, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке за своїм змістом відповідно до статей 5, 12 КК України є кримінальним проступком, з дня події кримінального правопорушення, яке, згідно з обвинувальним актом, мало місце 02.03.2023, минуло більше двох років, а суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_4 у вказаний період часу учинив нове кримінальне правопорушення чи переховувався від слідства (дізнання) або суду, чи то переривався перебіг строків з інших підстав.

При цьому суд перевірив, що обвинувачений надав дозвіл щодо звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених підстав.

А отже суд на підставі п. 1 ч. 2 ст. 49 КК України вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, внесене 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, у цій частині, слід закрити.

3.9. Суд урахував, що представником потерпілої ОСОБА_8 поданий цивільний позов про відшкодування завданої шкоди у розмірі 56000 грн, яка складається з моральної шкоди та витрат, понесених на правничу допомогу, в рамках кримінального провадження, внесеного 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255. Між тим, як було зазначено в п. 3.4, 3.5 рішення, суд, при вирішенні питання щодо закриття кримінального провадження не може вирішувати питання винуватості.

Тому, ураховуючи, що винуватість ОСОБА_4 в учиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не було встановлено, відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України цивільний позов слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 7, 100, 124-128, 284, 286, 288, 314-315, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження, внесене 02.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 у цій частині - закрити відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України з підстав закінчення строків давності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскарженою до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1