Справа № 731/777/24
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року

смт Срібне

Срібнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Срібне клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000215 від 26.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, що вчинила кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Срібнянського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000215 від 26.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, що вчинила кримінальне правопорушення.

Із клопотання слідує, що слідчим відділом Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 26.10.2013 року, за повідомленням щодо виявлення біля с.Хортиця Варвинського району, поруч з нафтопроводом Талалаївка-Гнідинці, службою безпеки ВАТ «Укрнафта» двох вантажних автомобілів марки «Камаз» в кузові яких встановлену металеву бочку, а на місці нафтопроводу, поруч з автомобілем, виявлено з землі вихід гумового шлангу з краном, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Прокурор вказує, що в межах вказаного кримінального провадження допитано можливих свідків вчинення злочину, спрямовано ряд заходів на встановлення інших свідків кримінального правопорушення, а також проведено всі необхідні слідчі (розшукові) і процесуальні дії.

Але, оскільки з моменту вчинення правопорушення минули строки притягнення до відповідальності, особа, що вчинила злочин, не встановлена, просить закрити кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Представник ПАТ «Укрнафта» у судове засідання не з`явився, у наданій заяві просять розглянути за відсутності представника, просять відмовити у задоволенні клопотання прокурора, бо досудове розслідування проведено формально, не вжито всіх заходів щодо встановлення осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання та ознайомившись із матеріали досудового розслідування, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За п.1-1 ч.2 вказаної статті кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Згідно абз.3 ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

В той же час, згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, законності. Вказана стаття також передбачає, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Законність відповідно до ч.2 ст.9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно ст.25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положеньКримінального процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч.1 ст.284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що застаттею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободдержава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно ч.4 ст.40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Статтею 1 Кримінального кодексу передбачено, що завданнями КК є правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Однак, як убачається з матеріалів кримінального провадження, залишені без виконання ряд доручень про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст..40 КПК України, вказівки прокурора щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні (у порядку ч.2 п.4 ст.36 КПК України), ухвали слідчого судді про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю.

Фактичний розшук причетних осіб до правопорушення не здійснювався, свідків та очевидців події не встановлено та не допитано.

Крім того, внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст.9, 25 КПК України.

Відтак, в даному випадку, закриття кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України суперечитиме принципу верховенства права та матиме формальний характер.

Фактично, у кримінальному провадженні не здійснювалось досудове розслідування та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст.92 КПК України, а прокурор після внесення відомостей до ЄРДР, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження в судовому порядку.

За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження.

Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, а тому є передчасним твердження про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки доказів, які стосуються цього провадження в сукупності, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,49 КК України, п.3-1 ч.1, ч.4 ст. 284, ст.ст. 369, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000215 від 26.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, що вчинила кримінальне правопорушення, відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000215 від 26.10.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, повернути Прилуцькій окружній прокуратурі Чернігівської області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1