Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/527/2025 Справа № 645/5234/24
УХВАЛА

09 квітня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участі прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

її представника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові клопотання представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 26.10.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України.

08.04.2025 представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна: транспортного засобу марки BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року.

В обґрунтування клопотання представник зазначив, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 13.05.2024 року накладено арешт на транспортний засіб марки BMW ІЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на праві власності. Власник майна ОСОБА_8 в судове засідання не викликалася, про існування вказаної ухвали останній стало відомо вже після завершення досудового розслідування. Даний факт позбавив ОСОБА_8 можливості звернутись із клопотанням про скасування арешту до слідчого судді або оскаржити вказану ухвалу під час досудового розслідування. Заявник вважає, що накладений цією ухвалою арешт є необґрунтованим. Так, зі змісту вказаної ухвали вбачається, що арешт накладено на транспортний засіб, оскільки він нібито належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 , які перебувають у цивільному шлюбі, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, належного ОСОБА_5 , в разі ухвалення обвинувального вироку. Водночас, транспортний засіб марки BMW ІЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент розгляду клопотання прокурора та постановлення 13.05.2024 року ухвали слідчим суддею Печерського районного суду м. Харкова про накладення на нього арешту, перебував у власності та користуванні ОСОБА_8 . Так, на підставі договору купівлі - продажу від 12.03.2024 року ОСОБА_8 придбала його у ОСОБА_5 . Крім того, вказаний транспортний засіб, до моменту його придбання у ОСОБА_5 перебував у фактичному користуванні ОСОБА_8 . Згідно із мотивувальною частиною ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року вбачається, що слідчий суддя не зрозуміло, з яких підстав дійшов до висновку, що зазначений транспортний засіб, є спільною сумісною власністю, оскільки стороною обвинувачення жодних доказів на підтвердження вказаних фактів не подано. Щодо посилання слідчого судді на той факт, що ОСОБА_5 , після оголошення йому про підозру 08.03.2024 року, «перереєстрував» на ОСОБА_8 транспортний засіб, з підтекстом про нібито ухилення від можливої конфіскації майна, представник вказав, що ОСОБА_5 не перереєстрував (це взагалі є не коректне формулювання), а продав ОСОБА_8 транспортний засіб, яким остання користувалась і до цього моменту. Таким чином, він точно не є спільною сумісною власністю подружжя. Більш того, станом на 12.03.2024 року жодних обмежень (заборон) на вчинення ОСОБА_5 будь-яких правочинів, у тому числі і щодо відчуження майна не було. Лише через 2 місяці після оголошення ОСОБА_5 про підозру, сторона обвинувачення звернулася із клопотанням про накладання арешту на майно останнього. Заявник зазначив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не перебувають у зареєстрованому шлюбі. За вказаних обставин представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вважає вказану ухвалу очевидно не законною, а арешт належного ОСОБА_8 транспортного засобу таким, що накладено необґрунтовано та таким, що порушує її право на мирне володіння майном, гарантоване Конституцією України та законами України.

У зв`язку з чим судом в рамках підготовчого судового засідання було поставлено на розгляд відповідне клопотання.

Представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні клопотання про скасування арешту підтримав, просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні просила задовольнити зазначене клопотання та скасувати арешт з належного їй транспортного засобу.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту заперечував. Вказав, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 368 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за які передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 з 06.02.2021 до 12.03.2024 володів транспортним засобом марки BMW I3, державний номерний знак НОМЕР_1 , а після вручення 08.03.2024 повідомлення про підозру у вчиненні тяжких корупційних злочинів, з метою переховування майна, на яке може бути накладено арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, ОСОБА_5 12.03.2024 було відчужено зазначений транспортний засіб на користь цивільної дружини - ОСОБА_8 . Під час досудового розслідування було встановлено факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 однією сім`єю без перебування у шлюбі, що підтверджено, зокрема, показаннями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , наданими під час досудового розслідування; даними декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави, - ОСОБА_5 , за 2017-2023 роки та іншими отриманими доказами. Прокурор зауважив, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року є законною, арешт на транспортний засіб BMW I3, державний номерний знак НОМЕР_1 , накладено обґрунтовано і в подальшому застосуванні цього заходу не відпала потреба.

Прокурор ОСОБА_4 позицію прокурора ОСОБА_3 підтримала, проти задоволення клопотання про скасування арешту заперечувала. Зазначила, що згідно із даними декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави, - ОСОБА_5 , за 2017-2023 роки, які перебувають у відкритому доступі, останній у цей період вказував ОСОБА_8 як особу, з якою спільно проживає, але не перебуває у шлюбі. Просила долучити копії вказаних декларації і взяти до уваги при вирішенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 підтримали.

Під час вирішення клопотання про скасування арешту майна, суд враховує таке.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесено арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто суд має право скасувати арешт майна лише з двох підстав, а саме: 1) у разі доведення існування обставин, які підтверджують, що арешт накладено необґрунтовано або 2) в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, за наявності яких суд може встановити такі підстави, однак логічне тлумачення відповідної норми свідчить, що, перевіряючи наявність першої підстави, суд повинен враховувати обставини, які існували на час накладення арешту, а наявність другої - з огляду на існуючі обставини на час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Така підстава як необґрунтованість накладеного арешту не передбачає оцінку та перегляд по суті постановленого судового рішення про накладення арешту. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає процедуру такого перегляду - виключно в апеляційному порядку. У протилежному випадку це становило би порушення принципу остаточності судового рішення «res judicata».

Обґрунтованість накладеного арешту може бути оцінена виключно з урахуванням обставин та доводів, які з тих чи інших причин не були предметом оцінки під час накладення арешту.

При цьому, відповідно до засади диспозитивності (ч. 3 ст. 26 КПК України) суд виходить тільки із тих обставин, на які посилаються учасники провадження. Саме на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту, покладається обов`язок довести те, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вислухавши думки представника власника майна та прокурорів, дослідивши клопотання та матеріали судового провадження суд встановив наступні фактичні обставини.

12.03.2024 між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу: автомобілю BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000492 від 26.10.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369 КК України, та за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361-2 КК України, зокрема, на: автомобіль BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

13.05.2024 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва за результатом розгляду зазначеного клопотання було постановлено ухвалу, якою клопотання задоволено та, зокрема, накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на автомобіль BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ..

Згадана ухвала мотивована тим, що згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів зазначений автомобіль перебував у власності ОСОБА_5 з 06.02.2021 до 12.03.2024, однак, після вручення останньому 08.03.2024 повідомлення про підозру у вчиненні тяжких корупційних злочинів, з метою переховування майна, на яке може бути накладено арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, ОСОБА_5 12.03.2024 здійснив перереєстрацію права власності на вищевказаний транспортний засіб на цивільну дружину ОСОБА_11 , з якою спільно проживає, однак не перебуває у шлюбі. Зазначений автомобіль належить ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності. Арешт на нього накладений з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, у зв`язку з тим, що такі дії, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 368 КПК України. Санкція цієї статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, а тому слідчий суддя дійшов висновку про існування достатніх підстав вважати, що на вказане майно може бути накладено арешт.

Суд відзначає, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року про накладення арешту на майно, згідно із відомостями, наявними у публічному доступі на веб-сайті судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень, не оскаржувалась в апеляційному порядку відповідно до пункту 9 ч. 1 ст. 309 КПК України.

Як зазначено вище, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ст. 174 КПК України).

Отже, особа, яка ставить питання про скасування арешту майна, має довести, що в подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба або що арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на те, що заявник- адвокат ОСОБА_9 у своєму клопотанні не посилається на відсутність потреби у подальшому застосуванні арешту майна, як на підставу його скасування, і зазначає лише про необґрунтованість накладення такого арешту, то, з огляду на принцип диспозитивності, суд має встановити наявність або відсутність лише тієї підстави для скасування арешту, про яку зазначено в клопотанні.

Таким чином, для вирішення питання про скасування арешту, суду на даному етапі належить встановити, чи було доведено заявником, що арешт на майно накладено необґрунтовано.

Відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, про обґрунтованість арешту, накладеного на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, свідчать, зокрема наступні обставини: такий захід забезпечення кримінального провадження передбачений кримінальним процесуальним законом; існують факти або інформація, які вказують на те, що майно, на яке накладено арешт, належить підозрюваному, обвинуваченому, засудженому або юридичній особі, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши та проаналізувавши доводи, викладені у клопотанні, а також додані до нього документи, заслухавши думку учасників судового засідання, судом встановлено наступне.

В межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Отже, санкція зазначеної норми передбачає застосування такого покарання, як конфіскація майна, що, зокрема, і стало підставою для накладення арешту ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року.

Заявник ОСОБА_9 в клопотанні та в підготовчому судовому засіданні, обґрунтовуючи необхідність скасування арешту з транспортного засобу, послався на те, що власник автомобіля ОСОБА_8 не перебуває у зареєстрованому шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_5 , факт їх спільного проживання однією сім`єю в судовому порядку встановлено не було. Отже, необґрунтованими є висновки слідчого судді про поширення правового режиму спільної сумісної власності на це майно.

Так, у поданому клопотанні адвокат ОСОБА_9 вказує, що таке транспортний засіб BMW I3 насправді належить лише ОСОБА_8 , отже арешт накладено безпідставно.

Водночас зміст ухвали від 13.05.2024 свідчить, що слідчим суддею перевірялись обставини належності транспортного засобу марки BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва встановлено, що згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ОСОБА_5 з 06.02.2021 до 12.03.2024 володів транспортним засобом марки BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Однак, після вручення 08.03.2024 повідомлення про підозру у вчиненні тяжких корупційних злочинів, ОСОБА_5 12.03.2024 здійснив перереєстрацію права власності на вищевказаний транспортний засіб на цивільну дружину ОСОБА_8 , з якою спільно проживає однак не перебуває у шлюбі.

Слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва констатовано наявність підстав для накладення арешту на автомобіль, з огляду на його фактичну належність підозрюваному та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності.

Більше того в резолютивній частині ухвали від 13.05.2024 вказано, що арешт накладено на автомобіль BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , яким на праві спільної сумісної власності володіє ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , з цивільною дружиною ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Дослідивши надані до суду матеріали, суд погоджується з такими висновками слідчого судді.

Як вбачається з копій щорічних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017, 2020-2023 роки, досліджених у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_5 у розділі «Інформація про членів сім?ї суб?єкта декларування» зазначав ОСОБА_8 , як особу, яка спільно проживає, але без перебування у шлюбі.

Згідно із копією щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_5 за 2021, 2022, 2023 роки транспортний засіб марки BMW I3, 2015 року випуску, належав йому на праві власності з 04.02.2021.

Вказане підтверджує висновки слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, висловлені в ухвалі від 13.05.2024.

На переконання суду при розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалою від 13.05.2024 обґрунтовано накладено арешт на вказане майно, за наявності правових підстав, визначених ст.170 КПК України, тому підстав вважати, що арешт накладено необґрунтовано - немає.

Будь-яких інших доводів на підтвердження необхідності скасування арешту майна заявником не зазначено.

Поряд з цим, в ході розгляду клопотання адвоката ОСОБА_9 не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі потреби кримінального провадження виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На переконання суду, таке втручання держави у право власності, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав, визначених ст.174 КПК України, для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 у справі № 757/21534/24-к.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про скасування арешту з автомобіля BMW I3, суд зауважує, що відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року арешт на вказаний автомобіль накладений із забороною відчуження та розпорядження ним, у зв`язку з чим ОСОБА_8 не позбавлена можливості вільно користуватися цим автомобілем.

Керуючись ст. ст. 170-174, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна: транспортного засобу марки BMW I3, сірого кольору, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний ухвали оголошений 11.04.2025 о 14:00.

Cуддя- ОСОБА_1