Справа № 307/41/25
Провадження № 1-кп/307/3/25
17 січня 2025 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 січня 2025 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
16 січня 2025 року у підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, сприяв незаконному переправленню двох громадян України через державний кордон України, шляхом перевезення їх на автомобілі, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення особи через державний кордон України, 06 вересня 2024 року, близько 06 години, на легковому автомобілі марки «Skoda» моделі «Octavia», державний реєстраційний знак « НОМЕР_1 », за кермом якого був особисто ОСОБА_9 , приїхав в село Глибокий Потік, на вулицю Великий Боуц, навпроти будинку №65, звідки забрав ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 , звідки поїхав до села Біла Церква, та висадив останніх на відстані 50 метрів до 301 прикордонного знаку України. Після цього, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 почали переходити через інженерні перешкоди на державному кордоні, і при цьому ОСОБА_7 вдалось незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Румунія, а ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під час незаконного перетину державного кордону України були затримані працівниками прикордонної служби, відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ІНФОРМАЦІЯ_6 , за спробу незаконного перетину Державного кордону України.
Прокурор вказує, що в ході досудового розслідування слідчим суддею допитано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , які надали покази, що повністю викривають злочинну діяльність ОСОБА_4 , а також вони підтвердили свої покази під час проведення з ними слідчих експериментів.
Стверджує, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 , підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами проведення слідчих експериментів, допитами свідків в судовому засіданні, протоколами проведення впізнання особи за фотознімками, матеріалами виконання доручення працівниками оперативно-розшуковому відділу НОМЕР_2 окремого прикордонного загону та іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, ОСОБА_4 , обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто у організації та сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, засобів, вчинене щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.
Враховуючи, що ОСОБА_11 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з конфіскацією майна, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_11 , може переховуватися від органів розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення; може незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів, показання якого слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, прокурор вказує, що на всій території України діє воєнний стан, обвинувачений ОСОБА_4 проживає у прикордонному селі, яке межує з державним кордоном із Республікою Румунія по річці «Тиса», а тому може перетнути кордон України у будь-який момент, оскільки він обізнаний із способами незаконного перетину кордону, що як наслідок в подальшому може унеможливити прийняття кінцевого і справедливого рішення судом у розумні строки.
Вказані ризики доведені тим, що ОСОБА_11 може незаконно впливати на безпосередніх свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів, усвідомлюючи караність вчиненого діяння може переховуватися від суду та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема недотримуючись визначених ч.7 ст.42 КПК України, своїх процесуальних обов?язків (прибути за викликом до суду). Також переховуватися від суду та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про що свідчить той факт, що після вчинення кримінального правопорушення він переховувався від органу досудового розслідування, оскільки з 06.09.2024 до 25.11.2024 ОСОБА_4 було вручено шість повісток, на які він не прибував до органу досудового розслідування, був відсутній за місцем проживання, тобто ухилявся від явки до органу досудового розслідування. Також в ході досудового розслідування встановлено, що постійного місця роботи ОСОБА_4 не має, а також у нього не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей. Вказує, що перебуваючи на волі, без засобів контролю, ОСОБА_11 може продовжувати займатись протиправною діяльністю, оскільки злочин, у якому він обвинувачується, він вчинив вранці о 6 годині, тобто після закінчення часу, який йому тепер визначено судом перебувати вдома, тобто до 5 години ранку.
Таким чином прокурор стверджує, що ОСОБА_11 перебуваючи на волі без обрання та застосування до нього судом запобіжного заходу, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вищенаведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об?єктивно існують, тому застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде виправданим та необхідним. Прокурор зазначає, що інший запобіжний захід, окрім цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.
Беручи до уваги вище викладене, просить суд застосувати відносно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця с.Діброва, Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю строком на два місяці.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу в вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю.
Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю. Разом з цим, 17.01.2025 року надіслав до суду письмові заперечення на клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у яких вказує, що прокурором у клопотанні про застосування запобіжного заходу не наводяться ні докази ні обгрунтування, які б окремо чи в своїй сукупності вказували на наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із зазначених прокурором ризиків передбачених ч.ч. 1, 2, 5 ст. 177 КПК України. Обгрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м?яких запобіжних заходів є безпідставними.
Заперечуючи існування ризику втечі обвинуваченого захисник вказує, що з моменту коли підозрюваному ОСОБА_4 стало відомо щодо кримінального переслідування щодо нього, останній не вчиняв будь-яких дій, направлених на переховування від слідства та суду, та не чинив спроб переховуватися, а також залишити територію України. Вказівка сторони обвинувачення про те, що обвинувачений проживає у прикордонному селі, яке межує з державним кордоном із Республікою Румунія по річці «Тиса», а тому може перетнути кордон України у будь-який момент, оскільки він обізнаний із способами незаконного перетину кордону, що як наслідок в подальшому може унеможливити прийняття кінцевого і справедливого рішення судом у розумні строки - містить суто дискримінаційний характер, адже не може вважатися ризиком втечі проживання у прикордонному селі. Прокурор в своєму клопотанні, не вказує на наявність будь-яких спроб обвинуваченого залишити територію України або уникнути слідства чи суду. Звертає увагу, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, проживає разом із родиною та має міцні соціальні зв?язки, що унеможливлює намір втечі. Стороною обвинувачення не було наведено жодних конкретних доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений планує або має можливість перетнути державний кордон незаконним шляхом. Таким чином, твердження прокурора про ризик втечі є суто гіпотетичним і не підтверджується доказами, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 177 КПК України.
Щодо ризику впливу на свідків, захисник зауважує, що обвинувачений ОСОБА_4 не має наміру впливати на свідків, а також інших осіб, яким можуть бути відомі відомості про обставини кримінального провадження та які на сьогоднішній день ще не допитані як свідки. Прокурор в своєму клопотанні посилається на можливий незаконний вплив на свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , однак у клопотанні не зазначено жодних конкретних фактів, які б свідчили про намагання обвинуваченого вплинути на свідків або будь-які дії в цьому напрямку. Відсутня інформація про те, чи перебувають свідки під захистом, чи виявляли вони побоювання шодо впливу з боку обвинуваченого. Усі дії обвинуваченого під час слідства були спрямовані на добросовісну взаємодію зі слідчими органами, а також на дотримання вимог КПК України.
Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином зазначає, що прокурор стверджує, що ОСОБА_4 може не виконувати процесуальні обов?язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, зокрема не з?являтися за викликом до суду. Однак, протягом усього досудового розслідування ОСОБА_4 сумлінно виконував усі свої процесуальні обов?язки, з?являвся за викликами слідчого та суду, завчасно повідомляв про неможливість прибуття. В поданому клопотанні відсутні будь-які докази, які б підтверджували намір обвинуваченого ухилятися від виконання своїх обов?язків у майбутньому. Таким чином, посилання прокурора на ризик перешкоджання кримінальному провадженню на думку захисника є необ?єктивним і не підкріпленим належними доказами. Окрім цього, твердження прокурора про те, що ОСОБА_12 в період з 06.09.2024 до 25.11.2024 року ухилявся від явки до органу досудового розслідування є абсурдним та таким чином сторона обвинувачення володіючи обставинами справи завідомо вводить суд в оману щодо даного факту. Так, всі випадки неможливості з?явитися на виклик до слідчого повідомлялися заздалегідь належним чином та були зумовлені зайнятістю захисника та перебуванням ОСОБА_12 на лікуванні. Час та дати слідчих дій узгоджувалися між сторонами завчасно. Окрім того до ОСОБА_4 жодного разу не застосовувалися заходи примусу передбачені КПК України для забезпечення явки до слідчого чи суду.
Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушения, захисник зазначає, що вказаний у клопотанні ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи и продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється) взагалі ґрунтується на припущеннях без належного обґрунтування.
Щодо іншого обгрунтування вказаних в клопотанні ризиків вказує, що прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , не має постійного місця роботи, а також не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, що створює ризики продовження протиправної діяльності. Однак відсутність постійного місця роботи не є юридично значимим фактором для обрання запобіжного заходу. Законодавство не вимагає від особи мати роботу для гарантування процесуальної поведінки. Твердження про можливість продовження протиправної діяльності базуються виключно на припущеннях прокурора, без жодного підтвердження доказами. Зазначення часу вчинення злочину (6 година ранку) та можливості перебування поза домом до цього часу, не доводить систематичного характеру діяльності, а отже, не підтверджує реального ризику повторення злочину.
Таким чином, захисник вказує, що зазначені прокурором ризики є суто теоретичними і не можуть бути підставою для застосування такого суворого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт із використанням електронних засобів контролю.
Також вказує, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю не відповідає приписам ст. 184 КПК України, оскільки таке не містить підтвердження ризиків, викладених у ст. 177 КПК України. Прокурор не додав до клопотання жодних документів, які б підтверджували реальність ризиків, на які він посилається. Відсутність належних доказів унеможливлює перевірку обгрунтованості доводів прокурора, що є порушенням норм КПК України.
На спростування доводів прокурора вказує, що обвинувачений є законослухняним і відповідальним членом громади. Його сусіди та члени громади характеризують його як добропорядну особу, яка ніколи не порушувала норм громадського порядку та не створювала загроз для суспільства. Його позитивна репутація свідчить про відсутність ризику вчинення нових правопорушень чи небажаної поведінки в рамках кримінального провадження. Також він має тісні зв?язки з місцевою громадою та родиною, одружений, має на утриманні дружину ОСОБА_13 . Прив?язаність обвинуваченого до сім?ї та відсутність наміру покидати місце проживання виключають ризик втечі чи ухилення від слідства. З урахуванням обставин сімейного та соціального статусу обвинуваченого, а також його попередньої поведінки, належна процесуальна поведінка може бути забезпечена шляхом застосування м?яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов?язання чи нічний домашній арешт. Такі заходи відповідають принципу пропорційності та доцільності у виборі запобіжних заходів, визначеному у статті 178 КПК України.
У зв?язку з вищевикладеним, сторона захисту вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю є недостатньо обгрунтованим та не відповідає вимогам ст. 177, 178, 184 КПК України, тому просить суд відмовити у його задоволенні або застосувати до обвинуваченого більш м?який запобіжний захід, а саме особисте зобов?язання або нічний домашній арешт, котрий буде відповідати принципу пропорційності та обгрунтованості.
Заслухавши доводи учасників судового провадження суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Судом встанволено, що ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2024 справа №307/3859/24, відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 23.00 год. по 05.00 год. наступного дня, на строк до 20 січня 2025 року.
Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.
Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри, у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання за ч.3 ст.332 КК України, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його сімейний стан, який одружений, має постійне місце проживання, відсутність у нього роботи та постійного джерела доходу, міцність його соціальних зв`язків, а також раніше не судимий.
Під час розгляду клопотання судом встановлено наявність зазначених прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу обвинуваченого та можливість незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показів на його користь та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Разом з цим, прокурором до клопотання про обрання запобіжного заходу, не додано жодних матеріалів, на які він посилається в обґрунтування своїх доводів, та не містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, не можуть бути достатніми для запобігання зазначеним ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, суд бере до уваги ту обставину, що з часу обрання ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту у період часу з 23 год. по 05 год. наступного дня без застосування засобів контролю, обвинувачений не порушував покладених на нього вказаною ухвалою слідчого судді обов`язків та на виклик суду з`явився в підготовче судове засідання. Зі змісту вказаної ухвали також вбачається, що обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід, слідчим суддею було констатовано відсутність у матеріалах клопотання будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду або не виконувати процесуальні дії і таких даних не надано стороною обвинувачення.
Вказані обставини, дають суду можливість дійти висновку про необгрунтованість доводів сторони обвинувачення щодо доцільності обрання відносно обвинуваченого хоч і одного виду запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак з покладенням більш тяжких обов`язків, а саме не залишати місце проживання у період часу з нічного на цілодобовий з застосуванням електронних засобів контролю.
Відтак, оскільки сторною обвинувачення до клопотання про обрання запобіжного заходу, не додано жодних матеріалів, на які він посилається в обґрунтування своїх доводів, та не містять достатньо даних, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи, чим цілодобовий домашній арешт, не можуть бути достатніми для запобігання зазначеним ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає недоведеним стороною обвинувачення наявності достатніх підстав для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю.
Враховуючи наведене та фактичні обставини кримінального провадження, характер діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 потреби у встановленні істини у кримінальному провадженні, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, процесуальних обов`язків встановлених ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.11.2024 не порушував вважає, що застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.
За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення є підставним, відповідає вимогам закону та підлягає частковому задоволенню, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, в період часу з 23.00 години до 05.00 години наступної доби, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, процесуальних обов`язків.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченим залишати житло цілодобово або у певний період доби. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду.
Визначаючи адресу, за якою обирається домашній арешт, суд виходить із того, що згідно із обвинувальним актом та поясненнями обвинуваченого він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Разом із тим, при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23.00 год. до 05.00 год. наступної доби, без застосування електронних засобів контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:
прибувати до суду на першу вимогу;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу прокурора або суду;
повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
з метою уникнення будь-якого тиску на свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з таким лише з дозволу прокурора та суду;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , про необхідність негайного вибуття до місця проживання за адресою АДРЕСА_2 .
Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 17 березня 2025 року.
Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала про обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 20 січня 2025 року о 10 год. 30 хв.

Головуючий ОСОБА_1