УХВАЛА

23 грудня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 ,, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановив:

Прокурор Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до суд із клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Слідчим відділом Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській обласні за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону розслідується кримінальне провадження №0002607 від 31 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 травня 2024 року громадянин ОСОБА_4 згідно Указу Президента України №69/22 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» призваний до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №144 від 23.05.2024 (по стройовій частині) солдата запасу ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 , він вважається таким, що посаду курсанта 3 навчального взводу 1 навчальної роти військової частини НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без відповідного дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діяв станом на липень 2024 року.

Проте, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, згідно наказу начальника №151 від 30.05.2024 (по стройовій частини) солдата ОСОБА_4 відряджено до військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 з метою проходження курсу базової загальновійськової підготовки на території Великої Британії на 40 (сорок) діб з 30 травня 2024 по 08 липня 2024 року та відповідно мав повернутися у розташування військової частини і приступити до виконання службових обов`язків 08 липня 2024 року.

Однак, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу на посаді курсанта 3 навчального взводу 1 навчальної роти, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, 08 липня 2024 року близько 00 годин 40 хвилини (точніше досудовим розслідуванням не встановлено, однак саме в цей час виявленого його відсутність) під час переміщення до України з навчально-тренувального полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Велика Британія) на території країни Польща, самовільно залишив свій підрозділ, не з`явившись у подальшому із відрядження на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , а натомість залишився у Польщі, де почав проводити службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби, припинивши тим самим виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України.

18 грудня 2024 року ОСОБА_4 , у зв`язку із не встановленням місця перебування останнього, у порядку ст. ст. 111, 112,

ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК Українизокрема, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень за проходження військової служби, а саме командиру військової частини НОМЕР_1 .

19 грудня 2024 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Станом на момент внесення даного клопотання солдат ОСОБА_4 у розташування військової частини НОМЕР_1 не повернувся, про своє місце перебування командирів (начальників), а також правоохоронні органи не повідомив, місце перебування останнього не відоме, згідно наявних даних перетнув державний кордон та перебуває за межами країни, у зв`язку з цим продовжує ухилятись від військової служби без будь-яких поважних причин чим продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_4 підозрюється у дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з відрядження, з метою ухилитися від військової служби, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів санкцією якого передбачено карання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини:

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними доказами, а саме: матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 , протоколами допитів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та іншими документальними матеріалами.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України:

Солдат ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та/або суду та продовжує кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, тобто існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підтверджується факт нез`явлення на службу до військової частини НОМЕР_1 із відрядження та ухилення від проходження військової служби солдатом ОСОБА_4 , оскільки останній до військової частини не повертався, до виконання обов`язків військової служби не приступав, на даний час не звільнений в запас.

Наданням відповідних доручень органам поліції за місцем проживання ОСОБА_4 встановити його місцезнаходження не представилося за можливе. Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01 червня 2024 року ОСОБА_4 перетнув державний кордон України та перебуває за межами країни.

В судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській обласні за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону розслідується кримінальне провадження №0002607 від 31 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

18 грудня 2024 року ОСОБА_4 , у зв`язку із не встановленням місця перебування останнього, у порядку ст. ст. 111, 112,

ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК Українизокрема, вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень за проходження військової служби, а саме командиру військової частини НОМЕР_1 .

19 грудня 2024 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук.

На цьому етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів санкцією якого передбачено карання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років та продовжує його вчиняти, оскільки встановити його місцезнаходження не представилося за можливе. Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01 червня 2024 року ОСОБА_4 перетнув державний кордон України та перебуває за межами країни, а тому враховуючи вищезазначене вважаю, що є достатні підстави для надання дозволу на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.176-178,183,187-190,372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Міжгір`я, Монастирського району, Тернопільської області, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період курсанта 3-го навчального взводу 1-ї навчальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_4 , доставити до Рівненського міського суду не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання, а також негайно вручити копію даної ухвали підозрюваному.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_4 , чи по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, або відкликання її прокурором.

Ухвала постановлена за клопотанням прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного ОСОБА_3 .

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_7