ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 954/744/24
Номер провадження: 11-кп/819/249/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000736 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2025 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Горностаївка Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2025 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до 13.04.2025 року включно із заставою у розмірі 2 735 857 грн .

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду від 13.02.2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 з розміром застави, який є безальтернативним.

Посилається на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, дружину та малолітню доньку ОСОБА_9 , які є внутрішньо переміщеними особами, потребують додаткових фінансових витрат на оренду житла, та перебувають у скрутному матеріальному становищі на межі виживання. ОСОБА_8 має можливість офіційного працевлаштування за пропозицією роботодавця ПП « Орбіта 97», має постійне місце проживання, позитивні характеристики.

Судом не прийнято до уваги, що обвинувачений, який раніше не судимий та відповідно до ст. 62 Конституції вважається невинуватою особою, вже 11 місяців перебуває під вартою, тобто фактично відбуває покарання за злочин у якому його не визнано винуватим.

Крім того судом визначено обвинуваченому заставу в розмірі 2735 857 грн. у розмірі матеріальної шкоди , встановленої за обвинувальним актом. Жодною особою цивільний позов не заявлено.

Судом не обґрунтовано рішення відповідно до якого застава у межах визначених п.3 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та визначено розмір застави, який фактично є безальтернативним у зв`язку з очевидною неможливістю сплати застави у такому розмірі .

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_7 вказує, що приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та відмовляючи стороні захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який суд виходив із наявності постанови про оголошення в розшук підозрюваного від 10.04.2020 року як доказу достатнього для висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Судом відхилені доводи захисника про відсутність умислу у обвинуваченого на переховування від органів досудового розслідування та суду. 07.04.2020 року ОСОБА_8 було вручено повідомлення про підозру та повістки на 08.04.2020 року, 09.04.2020 року, 10.04.2020 року для допиту в якості підозрюваного. 08.04.2020 року ОСОБА_8 прибув за викликом та за його участі складено протокол допиту підозрюваного. Інших повідомлень, судових повісток ОСОБА_8 не вручалося. Доказів, які підтверджують вжиття заходів щодо встановлення його місцезнаходження з 09.04.2020 року по 10.04.2020 року до прийняття постанови про оголошення в розшук підозрюваного стороною захисту не надано, тому підстав для прийняття постанови про розшук ОСОБА_8 не доведено.

Довідкою від 27.10.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується , що ОСОБА_8 , маючи можливість залишитися на тимчасово окупованій території, з родиною виїхав на підконтрольну Україні територію , що вказує на те, що він звертався до державних органів та не мав наміру переховуватися.

Зазначає, що ОСОБА_8 не становить загрозу суспільству, оскільки раніше не судимий, характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, можливість працевлаштуватися, що вказує на необґрунтованість висновків суду про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 заяву про участь під час апеляційного розгляд не подавав. Про дату, час апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Здійснюючи апеляційний розгляд в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За правилами ч. 3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000736 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні 13.02.2025 року судом було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 строком на 60 днів з альтернативою внесення застави у розмірі 2735857 грн. прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК та неможливістю запобігти цим ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Як видно із ухвали суду першої інстанції, суд за результатами розгляду клопотання прокурора дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики, які стали підставою для застування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися , і що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою із раніше визначеним розміром застави не зможе їм запобігти та забезпечити належну процесуальну поведінку.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.04.2024 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави для запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк дії якого в подальшому продовжено відповідними судовими рішеннями.

Ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02.08.2024 року було встановлено продовження існування на стадії судового розгляду ризиків, передбачених п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України для запобігання яким суд визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 2735857 грн.

На стадії судового розгляду строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із заставою у розмірі 2735857 грн. було продовжено.

Ухвалою Херсонського міського суду від 26.12.2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 23.02.2025 року включно із заставою у розмірі 2735857 грн., визначеному ухвалою визначеному ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02.08.2024 року.

До закінчення строку дії вказаної ухвали суд розглянув клопотання прокурора про продовження строк утримання обвинуваченого під вартою та результатами якого постановив ухвалу від 13.02.2025 року, яка є предметом апеляційного оскарження.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 суд виходив із того, що на даній стадії судового розгляду ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати , судовий розгляд не завершено. Визнав необґрунтованими доводи захисника про наявність підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Зважаючи на те, що докази у провадженні ще не досліджені, потерпілий та свідки не допитані, тому є вірогідним продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК.

Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, як то передбачено ст. 95 КПК, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, потерпілим може незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, його попередню процесуальну поведінку у статусі підозрюваного, слід погодитися із тим, що продовжує існувати ризик переховування від суду на цій стадії судового провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 було безпідставно оголошено у розшук, колегія суддів вважає неприйнятними. Постанова слідчого про оголошення ОСОБА_8 у розшук не є предметом оцінки апеляційного суду у порядку ст. 422-1 КПК України.

Твердження апеляційної скарги захисника про недоведеність продовження існування ризику є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Захисник в апеляційній скарзі наводить відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого та інші відомості щодо його особи , які існували на час застосування запобіжного заходу та прийняття рішення про його продовження та були відомі слідчому судді та суду.

Доводи апеляційної скарги про скрутне матеріальне становище дружини та доньки обвинуваченого та наявність можливості офіційного працевлаштування не можна визнати достатніми підставами для скасування оскаржуваної ухвали , як на тому наполягає захисник, ці обставини не є такими, що нівелюють існуючі ризики чи їх зменшують.

Разом із тим, сукупність цих відомостей , не вказує на те, що на даній стадії кримінального провадження встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики, передбачені п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК нівельовані чи зменшилися.

Доказів того, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися істотні зміни, які були невідомі суду при ухваленні рішення про продовження запобіжного заходу і які б давали підстави для висновку про зменшення чи нівелювання існуючих ризиків на день постановлення оскарженої ухвали, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи про те, що судом не обґрунтовано рішення відповідно до якого застава у межах зазначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків колегія суддів вважає необґрунтованими.

Ухвалою суду від 13.02.2025 року, що оскаржується, питання визначення розміру застави судом не вирішувалося.

Питання про застосування застави як альтернативного запобіжного заходу вирішувалося ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02.08.2024 року.

При застосуванні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, її розмір визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вказана ухвала суду не є предметом апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку рішенню суду від 02.08.2024 року , яким визначено розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Апеляційна скарга захисника на ухвалу суду від 13.02.2025 року не містить вимоги про зменшення розміру застави.

Натомість захисник, вказуючи на недоведеність існування ризиків та непомірність розміру застави просить скасувати ухвалу суду, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою та відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Як видно під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту порушувалося питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту.

Питання про зменшення розміру застави стороною захисту в суді першої інстанції як видно не порушувалося.

Захисник як видно, наводив доводи про наявність у ОСОБА_8 членів родини, що вказують на міцність його соціальних зв`язків, відомості щодо попередньої процесуальної поведінки обвинуваченого. Зазначені захисником обставини не свідчать про зменшення чи нівелювання ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України , не є новими та такими, що б давали процесуальні підстави суду першої інстанції для перегляду розміру застави визначеного при застосуванні застави як альтернативного запобіжного заходу.

Захисник не зазначає обставин, які на його думку змінилися з часу застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі визначеному ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02.08.2024.2024 року.

Доводи захисника фактично зводяться до незгоди із ухвалою суду від 02.08.2024 року якою визначено розмір застави як альтернативного запобіжного заходу про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Зважаючи на тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, сукупність відомостей про особу обвинуваченого, соціальні зв`язки обвинуваченого, зокрема і ті обставини, на які наголошує захисник в апеляційній скарзі та обставини, якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків, те, що судовий розгляд кримінального провадження перебуває на початковій стадії, докази не досліджені, суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики, вони не зменшилися, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою з визначеним розміром застави 2735857 грн. не здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження та достатнім для забезпечення дієвості кримінального провадження.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України, існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою підлягає перевірці через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України судом першої інстанції, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків та порушувати перед судом питання про зміну запобіжного заходу.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2025 року, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4