КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 березня 2025року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07.03.2025 задоволено частково клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 05.05.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у сумі 8 000 000 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватись від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, з іншими підозрюваними та свідками, поза

_____________________________________________________________________________

Справа № 760/5859/25 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2697/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

межами процесуальних дій;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом визначено до 05.05.2025 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість підозри, зокрема відсутність в діях ОСОБА_6 умислу, об`єктивної сторони інкримінованих йому кримінальних правопорушень та заподіяної шкоди.

На думку захисника, наданий стороною обвинувачення доказ на підтвердження заподіяння шкоди в розмірі 73 832 691,70 гривень є об`єктивно упередженим, неналежним та недопустимим.

Орган досудового розслідування не навів доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, в той час як сторона захисту надала конкретні письмові докази на підтвердження факту відсутності таких ризиків.

Так, ОСОБА_6 після виявлення у себе в кабінеті обладнання для проведення НСРД звернувся до органу досудового розслідування, подорожував до м. Будапешт з дружиною та донькою та повернувся в Україну.

Наявність ризику знищення підозрюваним доказів органом досудового розслідування взагалі не доведено, а також не зазначено, як саме ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню, яким чином ОСОБА_11 за версією слідства може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, під час розгляду клопотання не враховано стан здоров`я ОСОБА_6 , який є інвалідом ІІ групи та потребує медичного обстеження, а також стан здоров`я його дружини та матері, які мають серйозні захворювання, що можуть непередбачувано призвести до істотного погіршення їх стану.

Також апелянт наголошувала, що до інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні застосовано більш м`які запобіжні заходи, проте у клопотанні органу досудового розслідування не обґрунтовано, чому саме до ОСОБА_6 необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід.

31.03.2025 від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли додаткові пояснення, які фактично є доповненнями до апеляційної скарги, в яких остання зазначала, що за час перегляду запобіжного заходу орган досудового розслідування змінив свою позицію щодо збитків, зменшивши їх у 53 рази до 1 494 956, 47 грн.

Вказане, на думку захисника, підтверджує доводи захисту щодо неналежності висновку експерта, на підставі якого обраховано збитки.

Також апелянт зазначала про істотне погіршення стану здоров`я підозрюваного, з посиланням на отримане направлення від сімейного лікаря на стаціонарне лікування кардіологічного захворювання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 30.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364; ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 2 ст. 364 КК України, та інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 364; ч. 1, ч. 3 ст. 255 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що наказом від 31.10.2018 року № 456/ос ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника - начальником резерву провідників виробничого підрозділу вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця».

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2024 року голова Первинної профспілкової організації Вагонної дільниці ст. Київ- Пасажирський філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця (ПКВЧ-1) ОСОБА_12 як голова профспілки та член комісії з пролонгування та укладання трудових контрактів, спільно із заступником начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_6 , який має безпосередній вплив як особа керівного складу та безпосередній вплив серед службових осіб ВП Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця (ПКВЧ-1) різного рівня, діючи з метою особистого збагачення, володіючи якостями лідерів та організаторськими здібностями, маючи досвід роботи, керуючись корисливими мотивами і прагненням до наживи, маючи на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від вчинення тяжких злочинів, розробили план вчинення кримінальних правопорушень, всупереч інтересам служби та суспільства, використовуючи надані повноваження за розподілом адміністративно - розпорядчих функцій, з метою систематичного отримання неправомірної вигоди у сфері надання AT «Укрзалізниця» послуг з обслуговування та перевезення пасажирів залізничним транспортом, який передбачав залучення як членів низки осіб, а саме інструкторів поїзних бригад, начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень та інших працівників, які між собою будуть взаємодіяти при вчиненні тяжких злочинів відповідно до їх рівня в обумовленій ієрархічній структурі.

Розуміючи, що розроблений ними план вони реалізувати самостійно не зможуть, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вирішили створити стійке ієрархічне об`єднання декількох осіб (п`ять і більше), члени якого або структурні частини якого за попередньою змовою зорганізуються для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких злочинів учасниками цієї організації - злочинну організацію.

З метою виконання розробленого злочинного плану ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , здійснювався систематичний продаж вільних або умовно-вільних пасажиромісць у вагонах поїздів пасажирам, у тому числі у службових купе провідників та купе відпочинку провідників, які не реалізуються у системі вільного продажу квитків на поїзди, за сумами, що значно перевищують офіційну вартість проїзних документів, встановлену AT «Укрзалізниця».

Вказані грошові кошти, вимушено (за відсутності квитків у вільному продажу) сплачені пасажирами організаторам та членам злочинної організації, провідникам поїзних бригад міжнародного напрямку, в порушення Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 №1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», поза касовим оформленням, в подальшому розподілялися між учасниками організованої організації.

Загалом, унаслідок дій злочинної організації у складі організаторів ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , виконавців: інструкторів (поїзних бригад) ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ненадходження коштів від продажу квитків AT «Укрзалізниця» на потяги №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів» за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, з урахуванням даних БД ГАРТ-1, даних AT «Укрзалізниця» щодо обсягів продажу та вартості квитків, а також інших матеріалів, незаконно перевезено 34119 безквиткових пасажирів, та розрахунково підтверджується сума коштів, що не надійшла від продажу квитків AT «Укрзалізниця», в загальній сумі 73 832 691,70 гривень.

У тому числі, лише за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, внаслідок злочинних дій заступника начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_6 , які полягали в отриманні неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державі, і подальшому розподілі неправомірної вигоди між ОСОБА_12 та іншими членами злочинної організації, сума недоотриманих AT «Укрзалізниця» коштів від продажу квитків на потяг № 19/20 «Київ-Хелм», який згідно Наказу №569 від 11.12.2023 закріплений за ОСОБА_13 , становить 1 127 142,93 гривень, що у 1 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Крім того, лише за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, внаслідок злочинних дій заступника начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_6 , які полягали в отриманні неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державі, і подальшому розподілі неправомірної вигоди між ОСОБА_12 та іншими членами злочинної організації, сума недоотриманих AT «Укрзалізниця» коштів від продажу квитків на потяг № 89/90 «Київ-Перемишль», який згідно який згідно Наказу №569 від 11.12.2023 закріплений за ОСОБА_14 , становить 755 925,10 гривень, що у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

11.12.2024 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, вчиненій службовою особою, з використанням службового становища, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 255 КК України; у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, вчиненому членом злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.12.2024 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.01.2025 скасовано ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 13.12.2024 та постановлено нову, якою щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.02.2025 із визначенням застави у виді 10 000 000 грн.

Постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 10.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06.02.2025 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою із визначенням застави у виді 10 000 000 грн. строком до 10.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06.03.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 6 місяців, тобто до 10.06.2025.

05.03.2025 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 із визначенням застави у виді 10 000 000 гривень, та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватись від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, з іншими підозрюваними та свідками, поза межами процесуальних дій;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07.03.2025 задоволено частково клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів, тобто до 05.05.2025 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у сумі 8 000 000 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватись від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, з іншими підозрюваними та свідками, поза межами процесуальних дій;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом визначено до 05.05.2025 включно.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ризики суттєво зменшилися з початку досудового розслідування, проте продовжують існувати, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, сховати, знищити або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є інвалідом 2 групи, одружений, працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою із визначенням застави, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою із визначенням застави, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою із визначенням застави, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності у діях ОСОБА_6 умислу, суб`єктивної та об`єктивної сторони інкримінованих злочинів, посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема доказу на підтвердження розміру шкоди, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що детективом у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний є інвалідом ІІ групи та потребує медичного обстеження, наявність захворювань у його дружини та матері, самі по собі не свідчать про відсутність існування ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваного та не є достатньою підставою для зміни йому запобіжного заходу.

Матеріали справи не містять та захисником не надано медичних висновків щодо неможливості утримання під вартою ОСОБА_6 за станом здоров`я, а тому посилання про наявність у підозрюваного ряду захворювань та погіршення стану його здоров`я, самі по собі, не можуть бути достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, станом на день апеляційного розгляду наявні підстави для зменшення підозрюваному ОСОБА_29 визначеного слідчим суддею розміру застави.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, той факт, що затриманий залишається під вартою після прийняття рішення про можливість звільнення під заставу, свідчить про те, що національні суди не виявили необхідної ретельності при встановленні належного розміру застави («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta), § 73; «Колакович проти Мальти» (Kolakovic v. Malta), § 72).

З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, з плином часу зменшуються підстави, які існували на момент продовження щодо ОСОБА_6 06.02.2025 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначення йому застави в розмірі 10 000 000 гривень.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується із визначеним слідчим суддею розміром застави, та вважає що на даному етапі досудового розслідування наведених у клопотанні слідчого доводів є недостатньо для визначення застави у вищевказаному розмірі, а відтак визначений ОСОБА_6 розмір застави підлягає зменшенню.

Враховуючи обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, дані про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, його вік та стан здоров`я, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про розмір збитків, заподіяння яких інкриміновано ОСОБА_6 разом з іншими особами, зокрема, згідно даних клопотання та повідомлення про підозру за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 внаслідок злочинних дій заступника начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» AT «Укрзалізниця» ОСОБА_6 та інших членів злочинної організації, сума недоотриманих AT «Укрзалізниця» коштів від продажу квитків на потяг № 19/20 «Київ-Хелм», становить 1 127 142,93 гривень, та від продажу квитків на потяг № 89/90 «Київ-Перемишль», становить 755 925,10 гривень, а також беручи до уваги ту обставину, що підозрюваний утримується під вартою з 13.12.2024 та ризики непроцесуальної поведінки підозрюваного продовжують існувати, проте, ступінь вірогідність встановлених ризиків з плином часу певною мірою знизилася, колегія суддів приходить до висновку про можливість визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 1 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 087 800 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 05.05.2025, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 1 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 087 800 гривень у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 05.05.2025.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 07 березня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідуваннякримінального провадження до 05 травня 2025 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 1350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 087 800 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не відлучатися з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- утримуватись від спілкування, що стосується обставин даного кримінального провадження, з іншими підозрюваними та свідками, поза межами процесуальних дій;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 05 травня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3