09.04.2025
Справа № 642/1790/25
Провадження № 1-кс/642/512/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2025 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2025 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання даним правоохоронним органом його заяви про вчинення кримінального правопорушення, датованої 31.03.2025 р., про вчинення, як на його думку, ОСОБА_4 кримінального правопорушення та зобов`язати даний орган поліції внести до ЄРДР відповідні відомості.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначив, що він звернувся 31.03.2025 року до начальника ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області з заявою про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.14, ст.115 КК України. Заявник вважає, що ОСОБА_4 готувався до його умисного вбивства способом запрошення в ліс та позбавлення життя ударом важким предметом по голові або ударом ножа з подальшим закопуванням його тіла в землі в лісі з метою приховування інших злочинів. До теперішнього часу відомості за поданою ним заявою до неї до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, досудове розслідування по викладеним в них обставинах не було розпочато. Просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу органу поліції внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його заявою за визначеною ним правовою кваліфікацією- ст.14, ст.115 КК України.

У судове засідання заявник ОСОБА_3 з`явився, подану ним скаргу підтримав, пославшись на викладені в ній обставини, зазначивши, що хоча ОСОБА_4 і помер, однак злочин щодо нього він вчинив з іншими особами, у зв`язку з чим зазначені ним в повідомленні про злочин відомості відносно інших осіб потребували перевірці, чого не було зроблено.

Представник уповноваженої особи ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, причини своєї неявки суду не повідомив.

За таких обставин слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність уповноваженої особи органу поліції.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданої скарги з додатками до неї, вважає, що подана скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.

Так, ч.1 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`заний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 № 139).

Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 36, 40,40-1 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий, дізнавач здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, повідомлених потерпілим чи наведених у заяві, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені лише слідчий, дізнавач, прокурор.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не зобов`язує слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

У постанові від 01.12.2022р. у справі №522/7836/21 (провадження №51-2328км22) Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду констатував той факт, що слідчий суддя під час здійснення судового контролю може скасовувати постанови слідчого/прокурора та зобов`язувати вчиняти певні дії передбачені КПК України, однак, при цьому, не повинен втручатися в процесуальну діяльність слідчого.

Виходячи з цього, слідчий суддя, на етапі проведення досудового розслідування, не виконує функції слідчого у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та позбавлений повноважень надати вказівку слідчому щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з наданого заявником ОСОБА_3 талону- повідомлення Єдиного обліку №9983 про прийняття і реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію заява ОСОБА_3 , подана до відділу поліції 31.03.2025 р., була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі» Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку ) ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області № 9983.

Згідно листа т.в.о.начальника ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 при перевірки заяви ОСОБА_3 керівництвом слідчого відділу було встановлено, що за відсутності фактичних даних та достатніх обставин, які б свідчили про наявність ознак кримінального правопорушення, неможливо прийняти рішення щодо внесення відповідної інформації до ЄРДР, у зв`язку з чим було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення ОСОБА_3 .

Сдідчий суддя погоджується з обставинами та мотивами, з яких уповноважена особа відділу поліції дійшла висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Крім цього, визначення кваліфікації діяння, щодо якого наведено відомості в заяві про кримінальне правопорушення, за визначеною заявником правовою кваліфікаціеє, не відноситься до повноважень слідчого судді, в тому числі при зобов`язанні слідчого внести відповідні відомості в ЄРДР, оскільки відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень.

Відтак, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 подана скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303- 307, 371-372,376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1