Справа № 635/5127/19
Провадження № 1-кп/635/562/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Покотилівка кримінальне провадження № 0000436 від 12.06.2019 обвинуваченням:

ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту 11.06.2019 року о 11 год. 35 хв., ОСОБА_3 , проходячи повз будівельний магазин «Строймаркет «Рижов» за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Зазодська, 11, побачив припаркованний біля рекламного щита велосипед ТМ «Україна», який належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів. Керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , незаконно, шляхом вільного доступу, сів на велосипед ТМ «Україна» вартістю 1932 грн. 00 коп., та від?їхав на ньому від вказаного будівельного магазину, таким чином викравши його.

Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Умисні протиправні діі ОСОБА_6 кваліфіковані як кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України - (крадіжка), тобто таємне викрадення чужого майна.

Крім того, 12.06.2019 року, близько 07 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , проходячи біля житлового будинку АДРЕСА_1 , через незачинені двері під?їзду № 1 побачив дитячий велосипед TM «Best Trike», який належить потерпілій ОСОБА_7 , та у нього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів. Керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету наживи, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , діючи повторно, незаконно, шляхом вільного доступу, зайшов до під?їзду № 1 житлового будинку АДРЕСА_1 , де взяв дитячий велосипед ТМ «Best Trike» вартістю 848 грн. 00 хв., таким чином викравши його.

Після вчинення злочину ОСОБА_3 з викраденим майном з місця його вчинення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Умисні протиправні дії ОСОБА_3 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України - (крадіжка), тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

В судовому засіданні прокурор просив кримінальне провадження стосовно обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України закрити у зв`язку з прийняттям закону №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, оскільки сума викраденого майна на час вчинення кримінального правопорушення є менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1921 грн., тому кримінальна справа підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна відповідальність.

Крім того, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.185 КК України вчинене 11.06.2019 року і на момент розгляду справи закінчилися строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив закрити кримінальне провадження відносно нього за ч.2 ст.185 КК України у зв`язку із декриміналізацією кримінального правопорушення та за ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілі в судове засідання не прибули, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ХІ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст. 51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Таким чином, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю більше 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України повторно надійшло до Харківського районного суду Харківської області 24.10.2023 року, однак на момент розгляду цього кримінального провадження судом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України № 3886-ХІ від 18.07.2024 року внесено зміни до ст. 51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

Так, в обвинувальному акті вказано, що протиправними діями обвинуваченого заподіяна майнова шкода потерпілій ОСОБА_7 на суму 848 грн., тобто встановлена досудовим розслідуванням заподіяна шкода обвинуваченим не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян на момент вчинення правопорушення 12.06.2019 року 1921 грн.

Положення п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинувачений не заперечував про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.185 КК України з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, тим самим надав згоду на його закриття.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Крім того, згідно обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, вчинене 11.06.2019 року.

Санкція ч.1 ст.185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минул о три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Відповідно до відомостей про судимості ОСОБА_3 від 15.01.2025 року він інших кримінальних правопорушень не вчиняв.

Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, у скоєнні якого він обвинувачується, минуло більше ніж три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся, нових злочинів обвинувачений не вчинив, а відтак перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, обвинувачений просить про звільнення від кримінальної відповідальності, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

При цьому обвинуваченому суд роз`яснив, що застосування ст.49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення від кримінальної відповідальності та не звільняє обвинуваченого від обов`язку відшкодування в порядку цивільного судочинства завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди.

При вирішенні питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі вимог ст. 49 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2022 року у провадженні № 51-4251кмо21 (справа № 203/241/17).

З огляду на зазначене, суд не стягує з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням спеціалістів та експертів.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільні позови не заявлені.

Водночас, суд вважає необхідним направити матеріали обвинувального акту разом з ухвалою суду до відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 284, 369-372, 376,392 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 12.06.2019 обвинуваченням ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.185 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 12.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз №13828 від 24.06.2019 року та №13826 від 24.06.2019 віднести на рахунок держави.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити (направити) обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Копію ухвали, яка набрала законної сили, разом із обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000436 від 12.06.2019, направити до відділення поліції № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, які не були присутніми при оголошенні ухвали протягом того ж строку після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1