Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1395/25
У Х В А Л А

10.03.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 Берегівського РВП Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000077 від 10.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач сектору дізнання ВП №1 Берегівського РВП Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08 березня 2025 року близько 12 години 00 хвилин старшим оперуповноваженим СКП ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 для перевірки документів було зупинено гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , який почав помітно нервувати та зізнався в тому, що має при собі наркотичну речовину, яку готовий добровільно видати. Виїздом СОГ на місце події під час проведення огляду місця події за адресою с. Форголань, біля будинку №162, Берегівського району, Закарпатської області у ОСОБА_5 виявлено та вилучено згорток паперу із прозорим зіп-пакетом із вмістом кристалічної речовини білого кольору, який упаковано до спецпакету ICR0244906 .

08 березня 2025 року в період часу з 13 години 10 хвилин по 13 годину 30 хвилин т.в.о. начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 в присутності понятих, було проведено огляд за адресою с. Форголань, біля будинку №162, Берегівського району, Закарпатської області, в ході якого виявлено та вилучено: один згорток паперу із прозорим зіп-пакетом із вмістом кристалічної речовини білого кольору, який упаковано до спецпакету ICR0244906, які 10 березня 2025 року, постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні №0000077.

Згорток паперу із прозорим зіп-пакетом із вмістом кристалічної речовини білого кольору, який упаковано до спецпакету ICR0244906, необхідний для проведення з ним експертних досліджень та ідентифікації винної особи.

Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказане майно є доказом у кримінальному провадженні та необхідне для подальшого проведення експертиз. Крім цього, на вказаному майні збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення, дослідження яких, шляхом призначення відповідних експертиз, необхідне для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Не накладення арешту на майно може призвести до того, що власник майна відчужить його іншим особам, знищить, або пошкодить іншим чином, що призведе до неможливості його дослідження у кримінальному провадженні.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В даному випадку вилучене вищевказане майно є доказом вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучене майно відповідно до ст.98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна та проведення експертиз.

Отже, виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на згорток паперу із прозорим зіп-пакетом із вмістом кристалічної речовини білого кольору, який упаковано до спецпакету ICR0244906, який був вилучений в громадянина ОСОБА_5 в ході огляду місця події за адресою с. Форголань, біля будинку №162, Берегівського району, Закарпатської області з метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, та проведення відповідних експертиз, без права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, оскільки існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, дізнавач просить подане клопотання задоволити.

Дізнавачем до суду подано клопотання про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).

Окрім цього, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя погоджується з доводами дізнавача, що майно, зазначене у клопотанні про арешт майна підпадає під критерії визначені ст.167 КПК України та може бути підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

1) призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

2) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

3) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ згорток паперу із прозорим зіп-пакетом із вмістом кристалічної речовини білого кольору, який упаковано до спецпакету ICR0244906, який був вилучений в громадянина ОСОБА_5 в ході огляду місця події за адресою с. Форголань, біля будинку №162, Берегівського району, Закарпатської області, т.в.о. начальника відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 08.03.2025 року в період часу з 13 години 10 хвилин по 13 годину 30 хвилин, з метою збереження речового доказу та проведення в подальшому судових експертиз, без права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, оскільки існує сукупність підстав вважати, що він є доказом кримінального правопорушення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу небуло подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1