ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3776/23 Номер провадження 11-кп/814/650/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої

ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 ,

представника потерпілої

ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000488, за апеляційними скаргами прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 березня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який навчається у Полтавському державному аграрному університеті, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , утримується під вартою з 25.06.2023, раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 4 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років.

Продовжено щодо ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання встановлено рахувати ОСОБА_7 з моменту ухвалення вироку 18.03.2024.

На підставі ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення день за день з моменту його затримання 25.06.2023 по 17.03.2024 включно.

Залишено без розгляду, на підставі ст.128 КПК України, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позов ОСОБА_10 в частині її позовних вимог до ПАТ «Страхова Компанія «БРОКБІЗНЕС» про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 заподіяну злочином моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 заподіяну злочином моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 42 600 грн.

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 24.06.2023 року близько о 21:40 год. під час сутінок, за сухої погоди, при увімкненому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги по вул. Республіканській м. Кременчука Полтавської області, що має двосторонній рух, по одній смузі руху в кожному напрямку, які між собою визначені горизонтальною дорожньою розміткою, зі сторони перехрестя вул. Республіканська з вул. Космічна, в напрямку перехрестя вул. Республіканська з вул. О. Білаша, з перевищенням максимальної допустимої швидкості для населеного пункту, близько 127 км/год., в межах своєї смуги руху рухався автомобіль марки «AUDI» моделі «А6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, перевозив пасажирів: ОСОБА_13 на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на задньому пасажирському сидінні.

У цей час на нерегульований пішохідний перехід, розташований у перехресті нерівнозначних доріг вул. Республіканська вул. Лікаря Бончука м. Кременчука, визначений дорожніми знаками 5.38.1. 5.38.2. «Пішохідний перехід», вийшли перейти проїзну частину дороги по вул. Республіканська пішоходи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , 04.07.2008 року, а також ОСОБА_18 , які рухалися за дальньою межею пішохідного переходу, в напрямку АТ «Крюківський вагонобудівний завод», з права на ліво стосовно напрямку руху автомобіля «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_19 , який наближався до вказаного нерегульованого пішохідного переходу.

Водій ОСОБА_7 , за умови достатньої видимості, керуючи автомобілем «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння зі значним перевищенням швидкості для населеного пункту, за конфігурації проїзної частини, яка має заокруглення з право на ліво, в межах перехрестя вул. Республіканська з вул. Лікаря Бончука, перетнув центр проїзної частини вул. Республіканська, виїхав на зустрічну смугу руху, де продовжив рух, порушуючи вимоги п.2.9. «а», п.12.4., п.12.9. «б», п.18.1. Правил дорожнього руху, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, наближаючись до пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, не зменшив швидкість свого руху та не зупинився, щоб дати їм дорогу, а в`їхав на пішохідний перехід, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

В наслідок порушення водієм ОСОБА_7 п.18.1. ПДР, пішоходи ОСОБА_16 та ОСОБА_17 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинули на місці пригоди.

Так, внаслідок ДТП ОСОБА_16 отримав відкриту черепно-мозкова травму: розрив барабанних перетинок, перелом кісток основи та склепіння черепу, контузію речовини головного мозку та крововиливи під оболонки головного мозку, підшкірні гематоми голови, забиту рану в проекції правої брови, садно шиї, закриту тупу травму грудної клітини: прикорневі розриви легеневої тканини з обох сторін з утворенням крововиливів під вісцеральну плевру обох легень; множинні садна та підшкірні крововиливи верхнів та нижніх кінцівок ділянок тазу, закриту тупу травму тазу, закритий осколковий перелом кісток тазу, розрив лонного симфізу, перелом гілок лобкової кістки ліворуч, масивну позаочеревну гематому (700 мл); закритий косо-поперечний перелом правого стегна; косо-поперечний перелом лівого стегна; відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки, які по ступеню тяжкості стосовно до живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя на момент їх спричинення, від яких саме настала його смерть.

Також внаслідок ДТП ОСОБА_17 отримав відкриту черепно-мозкову травму: перелом кісток основи та склепіння черепу, крововиливи під оболонки та речовину головного мозку, розрив обох барабанних перетинок, підкірні гематоми голови, садна та гематоми обличчя, відкритий перелом нижньої щелепи між першими зубами нижньої щелепи, забиту рвану рану нижньої губи; закриту тупу травму грудної клітини: прикореневі розриви легеневої тканини обох легень з утворенням крововиливів під вісцеральну плевру легень; гвинто-подібний перелом тіла лівої ключиці, множинні садна та крововиливи під шкіру верхніх та нижніх кінцівок, подряпини нижніх кінцівок, садна калитки, множинні поверхневі різані рани верхньої правої кінцівки та грудної клітки праворуч, тулуба; закритий косо-поперечний перелом лівої стегнової кістки, які по ступеню тяжкості стосовно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя на момент їх спричинення, та від яких саме настала його смерть.

Причиною ДТП та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 18.1 ПДР, за якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, був зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.18.1. ПДР знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками, що настали, а саме загибель двох осіб ОСОБА_16 та неповнолітнього ОСОБА_17 .

Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної події, а саме уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_16 та неповнолітнього ОСОБА_17 , які перетинали проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, а саме шляхом застосування екстренного гальмування, зупинити керований ним автомобіль, для чого у нього не було жодних перешкод технічного або фізичного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги вищевказаних вимог, зокрема п.18.1. ПДР.

Таким чином ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинили загибель двох осіб.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, визнання недопустимими доказів у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Визнати допустимими доказами: 1) висновок судово-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 № 1579, проведеної зав. відділенням судово-медичної токсикології ОБ СМЕ ДОЗ Полтавської ОВА ОСОБА_20 з 03.07.2023 по 27.07.2023, 2) висновок судово-токсикологічної експертизи сечі ОСОБА_7 №1661, проведеної зав. відділенням судово-медичної токсикології ОБ СМЕ ДОЗ Полтавської ОВА ОСОБА_20 з 17.07.2023 по 27.07.2023, 3) результат повторного лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 , проведений в лабораторії КП «Полтавський центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», на підставі якого серед іншого видано висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 289 від 24.06.2023, проведеного в КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» відносно водія ОСОБА_7 .

На обґрунтування апеляційних вимог, посилається на те, що судом не надано належної оцінки характеру та мотивам допущених ОСОБА_7 порушень правил безпеки дорожнього руху, які полягали в грубому порушенні ПДР, а саме: значне перевищення швидкості руху транспортного засобу в межах міста та порушення правил проїзду ділянки пішохідного переходу, а також відсутність вини інших причетних до події осіб: потерпілі пішоходи рухались з дотриманням ПДР, переходили дорогу в дозволеному місці та мали перевагу у русі, небезпечна ситуація для них спровокована виключно діями ОСОБА_7 .

Вказує, що враховуючи особу обвинуваченого, місцевим судом жодним чином у вироку не згадано такі обставини, що характеризують особу винного, як притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - порушення проїзду на заборонений червоний сигнал (інформація Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 18.07.2023 № 2022/115/107/05/16-2023), його схильність до девіантної поведінки, зокрема, перевищення швидкості руху транспорту в межах населеного пункту підтвердили також свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_21 .

Також зазначає, що без наведення жодних мотивів, місцевим судом не взято до уваги негативну характеристику обвинуваченого, надану Кременчуцькою районною військовою адміністрацією (листи від 13.07.2023 № 1791/01-35, від 28.06.2023 № 1790/01-35) та відсутність критичного ставлення до вчиненого ним правопорушення: вину визнав лише частково, не зважаючи на сукупність зібраних доказів, заперечував не лише факт вживання наркотичних речовин, а і встановлені в судовому засіданні обставини події: значне перевищення швидкості руху понад 100 км/год та виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху.

Крім того вказує, що судом безпідставно визнано недопустимим висновок судово-токсикологічної експертизи № 1579 від 27.07.2023 за результатом дослідження зразка крові ОСОБА_7 , результат повторного лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 , проведений в лабораторії КП «Полтавський центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», висновок обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ «Полтавської ОВА № 1661, виконаного з 17 по 27 липня 2023 року, якими установлено наявність у сечі ОСОБА_7 канабіноїдів.

Зазначає, що місцевий суд прийшов до помилкового висновку про обов`язковість застосування під час огляду водіїв на стан сп`яніння «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», які є лише методичними рекомендаціями. Так, у вироку зазначено, що вказаний документ затверджено МОЗ України 18.01.2011, при цьому не вказано яким саме наказом чи іншим організаційно-розпорядчим документом і це твердження не відповідає дійсності, оскільки вказані методичні рекомендації лише узгоджувалися з Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України, а у встановленому законом порядку МОЗ України не затверджувалися та не проходили державну реєстрацію відповідно до «Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731, а тому не є обов`язковими для виконання на території України, носять виключно рекомендаційний характер, не містять норми права, не є джерелом кримінального процесуального права в розумінні ст. ст. 1,9 КПК України та не можуть бути критерієм оцінки допустимості доказів.

Вказує, що встановлені у судовому засіданні обставини проведення огляду ОСОБА_7 на стан сп`яніння, відібрання у нього біологічних зразків свідчать про дотримання передбачених законодавством вимог.

Наголошує, що необґрунтованим є зауваження суду щодо відсутності понятих та відеофіксації під час відібрання та упакування зразків сечі ОСОБА_7 лікарем ОСОБА_22 , оскільки нормативно-правові акти, які визначають порядок проведення огляду на стан сп`яніння такої вимоги не місять. Більше того, такі вимоги до проведення слідчої дії щодо відібрання біологічних зразків відсутні навіть в КПК України.

Вказує, що зазначаючи про порушення умов зберігання та транспортування біологічних матеріалів (необхідність транспортування в сумці-холодильнику, непридатність для дослідження крові у зв`язку з її зберіганням в шприці, а не пробірці) суд оперує виключно припущеннями, а не фактами. При цьому, визнаючи недопустимим висновки експерта з цих підстав, ігнорує їх зміст, оскільки у жодному випадку експертом не зазначено про непридатність наданого матеріалу для проведення дослідження.

Крім того, за наявності таких сумнівів, правом викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку відповідно до ст. 356 КПК України суд не скористався.

Ставить питання про повторне дослідження доказів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією даної статті.

Визнати висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під Впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_7 від 22.07.2023 року, недопустимим доказом.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що кваліфікуюча ознака - керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння в даному випадку не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду та дослідження наданих стороною обвинувачення та стороною захисту доказів.

Вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження виходячи з досліджених в ході судового розгляду доказів, вину за ч. 3 ст.286 КК України ОСОБА_7 визнав повністю, щиро розкається у вчиненому та надав відповідні показання суду, шкодує, що не зміг запобігти даній пригоді, внаслідок якої загинули дві особи.

Вказує, що жоден з допитаних в ході судового розгляду свідків, не надав показання щодо неадекватної поведінки ОСОБА_7 , як до пригоди, так і після її вчинення та не підтвердив в судовому засіданні перебування ОСОБА_7 на час пригоди у стані наркотичного сп`яніння чи хоча б наявність у нього ознак цього сп`яніння. Лише лікар ОСОБА_22 при огляді ОСОБА_7 в лікувальному закладі поставив під питання цей стан.

Зазначає, що відповідно до висновку експерта від 27.07.2023 року № 1662 судово-токсикологічної експертизи у біологічному середовищі, а саме з відібраних 24.06.2023 року слини та змивів з ротової порожнини від гр-на ОСОБА_7 будь-яких слідів наркотичних засобів не виявлено.

Вказує, що стосовно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №289 від 22.07.2023 року, який складений лікарем КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» ОСОБА_22 , слід зазначити, що безпосередньо при огляді лікарем 24.06.2023 року ОСОБА_7 стан наркотичного сп`яніння категорично не визначений, що зазначено в п.20 даного акту, а стоїть під знаком питання.

Зазначає, що в п. 25 даного акту зазначено заключний діагноз (за результатами огляду та тестів): ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Перебуває в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів. Вказує, що даний висновок зроблений лікарем лише після надходження до лікувального закладу висновків лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 , проведений в лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», який судом першої інстанції визнаний недопустимим доказом. На підставі вказаного акту лікар ОСОБА_22 склав висновок від 22.07.2023 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку з чим, вважає, що вказаний висновок від 22.07.2023 року повинен також бути визнаним недопустимим доказом.

Крім того зазначає, що місцевий суд послався на отримані в суді показання лікаря ОСОБА_22 , але даючи оцінку показанням лікаря, щодо тремтіння пальців рук, порушення уваги, здатність до критичного мислення та раціональної оцінки своїх дій, сторона захисту звертає увагу, що ОСОБА_7 був доставлений до лікувального закладу після ДТП, йому достеменно було відомо про те, що при цій пригоді загинули дві молоді особи - пішоходи, він перебував в надто важкому психо-емоційному стані, у зв`язку з чим за наявністю вказаних вище ознак не можна категорично стверджувати про перебування ОСОБА_7 в цей час в стані наркотичного сп`яніння.

Вказує, що окрім тремтіння пальців рук, в акті огляду ОСОБА_7 відсутні та лікарем, який проводив його огляд, не зазначені інші ознаки.

Щодо викладених у вироку показань лікаря ОСОБА_22 зазначає, що в ході допиту в судовому засіданні сам ОСОБА_7 категорично заперечив надання лікарю інформації під час огляду в лікувальному закладі, про вживання ним наркотичних засобів за тиждень до події шляхом куріння канабісу та вказав, що наркотичних засобів ніколи не вживав.

Вказує, що місцевим судом було спотворено показання лікаря ОСОБА_22 , оскільки ним був поставлений не первинний діагноз про перебування ОСОБА_7 в стані наркотичного сп`яніння, а даний діагноз був під питанням та його встановлення потребувало лабораторних досліджень відібраного біологічного матеріалу. На думку суду першої інстанції це дослідження ніби то є повторним та проводилося з метою проведення ще одного лабораторного дослідження біологічної рідини, з чим сторона захисту категорично не погоджується.

Також посилається, що місцевий суд не взяв до уваги доводи сторони захисту щодо відсутності у лікаря КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» ОСОБА_22 належних повноважень на проведення огляду водія ОСОБА_7 на стан сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні документи, які підтверджують кваліфікацію та проходження лікарем, який проводив огляд ОСОБА_7 на стан сп`яніння відповідної спеціальної підготовки по тематичному удосконалення за відповідною програмою на проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, а отже сторона захисту взагалі ставить під сумнів правомірність проведення вказаного огляду цим лікарем.

Наголошує, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_7 від 22.07.2023 року, є недопустимим доказом.

Щодо характеристики обвинуваченого, просить врахувати, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та реєстрації, по місцю мешкання характеризується виключно з позитивного боку, злочин, який йому інкримінується за формою вини є вчиненим з необережності, вину за ч. 3 ст. 286 КК України визнає повністю та щиро кається у вчиненому.

Вказує, що призначаючи ОСОБА_7 покарання суд не визнав за обставини, що пом`якшують його покарання, а саме повне визнання вини та щире каяття, тому просить врахувати обставини, які пом`якшують покарання, а саме: його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Вказує, що думка потерпілих про призначення судом покарання не є доказом процесуального характеру, а є лише суб`єктивною думкою.

Зазначає, що стягнуті з обвинуваченого суми цивільного позову та стягнуті на користь держави судові витрати не оскаржуються.

Ставить питання про повторне дослідження доказів.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченому, визнанням недопустимим доказів його перебування у стані наркотичного сп`яніння та вирішенням заявленого у справі цивільного позову.

Ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 4 ст.286-1 КК України основне покарання у виді позбавлення волі строком 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Визнати допустимими доказами висновок судово-токсикологічної експертизи крові № 1579 від 27.07.2023 року та висновок судово-токсикологічної експертизи сечі № 1661 від 27.07.2023 року надані на підтвердження факту перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у стані наркотичного сп`яніння на час вчинення ним злочину.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на її користь 919 600 грн. як відшкодування заподіяної внаслідок скоєння злочину моральної шкоди.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевим судом було надано неправильну оцінку частині доказів щодо перебування ОСОБА_7 у стані наркотичного сп`яніння на момент вчинення ДТП.

Вказує, що місцевим судом було визнано недопустимими доказами перебування обвинуваченого у стані наркотичного сп`яніння висновки судово-токсикологічної експертизи № 1579 від 27.07.2023 р. за результатом дослідження зразка крові ОСОБА_7 та судової токсикологічної експертизи сечі № 1661 від 27.07.2023 р., відповідно до яких у наданих на дослідження біологічних зразках виявлено канабіноїди, з посиланням на те, що стороною обвинувачення допущені порушення вимог щодо вилучення, пакування та транспортування до експертної установи біологічних зразків крові та сечі обвинуваченого.

Зазначає, що під час судового розгляду було встановлено, що зразки крові обвинуваченого було отримано відповідно до положень ст. 245 КПК України на підставі постанови прокурора та за добровільної згоди на це ОСОБА_7 , що було підтверджено його показаннями у суді, так і показами осіб залучених до процедури їх отримання, а протокол відібрання вказаного біологічного зразка підписано обвинуваченим без зауважень та заперечень. Зразки сечі ОСОБА_7 , також, були надані ним добровільно під час проходження 24.06.2023 року медичного огляду на стан сп`яніння у медичній установі та вилучені лікарем цього медичного закладу ОСОБА_22 відповідно до встановленого порядку.

Вказує, що надані для подальшого експертного дослідження біологічні зразки крові та сечі обвинуваченого були отримані слідчим відповідно до положень ст.ст. 160-165, 245 КПК України і, як слідує з наданих прокурором висновків судових експертиз № 1579 від 27.07.2023 р. та № 1661 від 27.07.2023 р., були надані судовому експерту належним чином, упаковані, мали відповідні пояснювальні написи та містили підписи ОСОБА_23 та осіб, які отримали від нього ці зразки.

Крім цього, зазначає, що поза увагою районного суду залишилося те, що сторона захисту, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи будь-яких клопотань про визнання цих зразків недостовірними (їх підміну, фальсифікацію) - про отримання нових зразків і порівняння їх з тими еталонами, які використовувалися в ході експертних досліджень не подавалося,

Також, вказує, що призначаючи основне покарання ОСОБА_7 , місцевий суд не надав належної оцінки тому, що: останній вчинив особливо тяжкий злочин, від якого настали невідворотні наслідки у вигляді смерті двох людей, однією з яких є неповнолітня дитина; обвинувачений допустив грубі порушення ПДР України, які полягали у перевищень дозволеної у населеному пункті швидкості більш ніж у 2,5 рази ( 127 км/год), рух зустрічною смугою руху та ненадання переваги у русі пішоходам, які рухалися по нерегульованому пішохідному переходу; відсутність порушень ПДР України з боку загиблих та їх молодий вік; за очевидних та достатніх доказів вини ОСОБА_7 , визнання ним вини лише частині скоєння наїзду на пішоходів в межах нерегульованого пішохідного переходу та заперечення перебування у стані наркотичного сп`яніння, перевищення швидкості та виїзду на зустрічну смугу руху; притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що було підтверджено довідкою Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 18.07.2023 року за№ 2022/1 15/107/05/16-2023 і полягало у проїзді перехрестя на заборонений сигнал світлофору та свідчило про його схильність до невиконання ПДР України; надані Кременчуцькою районною військовою адміністрацію негативні характеристики обвинуваченому ОСОБА_7 ; думку потерпілих щодо виду та розміру покарання, які послідовно наполягали на призначенні обвинуваченому найсуворішого покарання за вчинення особливо тяжкого злочину.

Крім цього, вважає, що визначений судом розмір заподіяної моральної шкоди не відповідає характеру вчиненого злочину та глибині її фізичних страждань, пов`язаних із втратою сина та вважає, що заявлений нею розмір заподіяної моральної шкоди у сумі 919 600 грн. є обґрунтованим та співмірним глибині її фізичних та душевних страждань.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 286-1 КК України основне покарання у виді позбавлення волі строком 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5 000 000 грн. як відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що не оскаржує доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, але вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вказує, що місцевим судом неправильно надано оцінку доказам щодо факту керуванням автомобілем обвинуваченим у стані наркотичного сп`яніння, а також неправильним визначенням судом розміру заподіяної моральної шкоди по заявленому цивільному позову.

Також вказує, що призначаючи покарання, місцевий суд не врахував усіх даних про особу обвинуваченого і призначив явно несправедливе покарання через його м`якість, а саме: що вчинений ОСОБА_7 злочин є особливо тяжким і від якого настали невідворотні наслідки у вигляді смерті двох людей, однією з яких с неповнолітня дитина; обвинувачений допустив грубі порушення ПДР України, які полягали у перевищенні дозволеної у населеному пункті швидкості більш ніж у 2,5 рази (127 км/год).

Окрім цього вважає, що визначений судом розмір заподіяної моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. не відповідає характеру вчиненого злочину та глибині фізичних страждань потерпілої ОСОБА_9 , пов`язаних із втратою сина.

Зазначає, що очевидно, що злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 назавжди порушили подальші життєві плани та перспективи, вплинули на відчуття душевного та соціального достатку і спричинили безповоротні негативні зміни та наслідки у житті потерпілої, тому вважає, що заявлений розмір заподіяної моральної шкоди у сумі 5 000 000 грн. є обґрунтованим та співмірним глибині фізичних та моральних страждань.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, при цьому заперечили проти доводів апеляційних скарг сторони обвинувачення, потерпілої та представника потерпілої. Прокурор, потерпілі та представники потерпілих підтримали подані ними апеляційні скарги та виступили проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту. Прокурор просив призначити обвинуваченому основне покарання 10 років позбавлення волі. Потерпілі та їхні представники просили призначити обвинуваченому максимальне основне покарання, визначене ст. 286-1 ч. 3 КК України.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 в цілому дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства, за виключенням висновку суду про визнання доказів недопустимими про які йдеться у апеляційних скаргах прокурора, представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_10 .

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило загибель двох людей - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України.

Доводи сторони обвинувачення, потерпілих та їх представників про допустимість доказів висновків судово-токсикологічної експертизи крові та сечі ОСОБА_7 №1579, №1661 та результату повторного лабораторного дослідження є обґрунтованими з огляду на наступне.

Визнаючи недопустимими вказані докази суд першої інстанції вказав наступне:

Відповідно до поданого стороною захисту листа ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» №11/08/1401 від 10.11.2023 року, порядок огляду водіїв на стан сп`яніння визначається: 1) Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок); 2) Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1413/27858 11.11.2015 року (далі Інструкція). Стан сп`яніння особи встановлюється на основі клінічного обстеження. Лабораторне тестування застосовується для уточнення наркотичної речовини, яка спричинила стан сп`яніння. Водночас, обсяг клінічного, лабораторного та інструментального обстеження визначається в кожному випадку індивідуально. Використання експрес-тестів для визначення вмісту наркотичних речовин в біологічних середовищах являється одним з видів лабораторних досліджень, заснованих на імунохрамотагрофічному аналізі. Застосування додаткових лабораторних методів (хроматографічних, спектрографічних та ін.) обстеження водіїв розглядається в кожному випадку індивідаульно. Тривалість стану сп`яніння та термін виведення канабісу з організму є індивідуальним показником, який залежить від дози вживаного препарату, його форми, способу вживання, ваги, статі, наявних супутніх захворювань, а також методів виявлення канабісу (наприклад, імунохроматографічними методами виявляються сліди канабісу у сечі від 10-14 днів до 3-х тижнів).

КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області листом №01-16/649 від 04.03.2024 року повідомили, що в своїй діяльності при огляді осіб на стан сп`яніння керуються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1413/27858 11.11.2015 року. Відбір біологічних середовищ, зокрема сечі здійснюється згідно методичних рекомендацій «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджених МОЗ України 18.01.2011 року (далі Методічні рекомендації, Порядок відбору біологічного матеріалу). Наркотичне сп`яніння особи встановлюють на основі клінічних ознак та результатів лабораторних досліджень.

Відповідно до п.9., п.12 Порядку, проведення огляду водіїв транспортних засобів - учасників дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове. У разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктами 7, 8, 10-13, Розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року №1452/735, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.

За збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Згідно з пунктами 15, 16, 19, 24 Розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4 до вказаної Інструкції), видається на підставі акта медичного огляду.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно з Порядку № 1103 від 17.12.2008 року, лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ. Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно з Порядком відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених МОЗ України 18.01.2011 року, результати досліджень біологічних зразків, а відповідно і юридичні наслідки, в значній мірі залежать від можливості маніпулювання цими зразками як особами, що проходять огляд, так і особами, які беруть участь на різних етапах їх дослідження. Це може бути розбавлення, заміна або додавання до нього речовин, які перешкоджають правильній інтерпритації отриманих результатів. Результат лабораторного дослідження зразків біологічного матеріалу на наявність речовин, що контролюються, є насамперед юридичним доказом, а зразок біологічного матеріалу, в якому проводилося вимірювання, речовим доказом.

Відповідно до п. 1.1. «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгодженим 18 січня 2011 року Міністерством охорони здоров`я України як методичні рекомендації, а саме п.1.1 розділу 1 передбачено, що матеріалом для дослідження виявлення та визначення концентрації алкоголю в біологічних середовищах можуть бути кров, слина та сеча, а наркотичних, лікарських речовин - сеча.

Відбір зразків біологічного матеріалу за направленням лікаря (фельдшера) на токсикологічне дослідження проводить уповноважена особа закладу охорони здоров`я у будь-який час доби за методикою та застосуванням приладів, дозволених для використання МОЗ України.

Уповноважена особа, яка проводить відбір зразків крові, слини та сечі, повинна пройти спеціальне навчання і нести відповідальність за дотримання методики відбору зразків, їх консервування, маркірування, упаковку, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення усіх цих процедур.

Згідно з п.1.1.1. вказаного Порядку відбору біологічного матеріалу (правила відбору зразків крові), відбір венозної крові у особи, яку оглядають, проводять в умовах маніпуляційного кабінету. Кров відбирається з поверхневої (ліктьової) вени при дотриманні асептичних умов по 4-5 мл у два сухих стерильних флакони, що містять антикоагулянти (гепарин 1-2 краплі на кожний мл крові або калію оксалат із розрахунку 5 мг на кожний мл крові), а також натрію фторид, як консервант, у концентрації 10 мг/мл.

Флакони закриваються корком, який герметизують алюмінієвим ковпачком за допомогою крімпера.

Відбір венозної крові по 4-5 мл можна проводити за допомогою двох вакутайнерів з гепарином.

Вміст флаконів та вакутайнерів одразу перемішують (обережно перекидаючи кілька разів для змішування крові з розчином антикоагулянту). Категорично забороняється використання інших консервантів і стабілізаторів крові, а також обробляти шкіру в місцях проколу спиртом, ефіром, спиртовмісними рідинами, бензином.

Один зразок застосовують для аналізу, другий є контрольним.

Згідно з п. 1.1.3 вказаного Порядку відбору біологічного матеріалу (правила відбору зразків сечі), процедуру відбору сечі проводять під спостереженням уповноваженої особи у спеціальному приміщенні.

Особа, яку обстежують, має знаходитись у свідомості. Уповноважена особа має пояснити особі, яку обстежують, основні процедури відбору зразка сечі. Обстежуваний отримує від уповноваженої особи прозору посудину або контейнер для біологічних проб з широким горлом.

Уповноважена особа повинна заходитися під дверима туалетної кімнати.

Особа, яку обстежують, збирає не менш 100 мл сечі у виданий посуд. Для дослідження на алкоголь потрібно 20 мл сечі, на наркотичні, психотропні та лікарські засоби не менш 80 мл.

Протягом перших 5 хвилин особа, яка контролює відбір зразка, у присутності особи, яку обстежують, проводить дослідження сечі за такими показниками: зовнішній огляд, температура, рН.

Після проведення попередніх досліджень сечі у присутності особи, яку обстежують, поділяють на порції: двічі по 10 мл. для дослідження на алкоголь; двічі одна порція не менше ніж 50 мл, друга - 30 мл при необхідності для дослідження на наркотичні, психотропні та лікарські засоби. Зразки сечі переливають у скляні або пластмасові флакони, які закривають корками і герметизують алюмінієвими ковпачками за допомогою крімпера або іншими засобами. Одні зразки застосовують для аналізу, інші є контрольними.

Відповідно до п. 1.2. вказаного Порядку відбору біологічного матеріалу (маркування флаконів із зразками біологічного матеріалу), маркування флаконів проводять у присутності особи, яку обстежують.

Для маркірування флаконів готують дві етикетки. Одну для флакона зі зразком для аналізу, другу для флакона з контрольними зразком. На кожний флакон кришки зверху-донизу за допомогою клею ПВА наклеюються хрест на хрест стрічки паперу шириною з діаметр кришки, кінці яких оклеюються етикеткою із зазначенням: виду біологічного матеріалу, номер проби за реєстраційним журналом, дати і часу відбору, прізвища, імені, по-батькові та підпису медичного працівника, який підготував пробу, прізвища, імені, по-батькові та підпису особи, чий зразок біологічного матеріалу було відібрано. Перехрестя скріплюють печаткою. (Підписи ставлять на приклеєну на флакон етикетку. При відмові особи, яку обстежують, поставити підпис, необхідно робити про це відмітку в журналі реєстрації відбору біологічного матеріалу). Етикетку довкола закріплюють прозорою клейкою стрічкою (скотчем).

Відповідно до п. 1.3 Порядку відбору біологічного матеріалу (реєстрація факту відбору зразка біологічного матеріалу) інформація про взяття зразків крові, слини або сечі в обов`язковому порядку заноситься в Журнал реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу.

Якщо немає можливості передати зразки біологічного матеріалу в лабораторію, зразки зберігають в холодильнику при температурі не вище +4 С протягом не більше 2 діб. Холодильник, де зберігають зразки, повинен бути обладнаний засобами, які запобігають проникненню в нього сторонніх осіб (замки, опечатування).

Відповідно до п. 1.4 Порядку відбору біологічного матеріалу (документальне супроводження та транспортування зразків біологічного матеріалу) для транспортування зразки біологічного матеріалу упаковують в контейнери або в коробки для збереження від розливу та розбиття, які вміщують з направленням в сумку-холодильник. Сумку опечатують. Кур`єра забезпечують довідкою про доставку у двох примірниках. Кур`єр несе відповідальність за цілісність, збереження, терміни доставки і дотримання правил транспортування.

Відповідно до п. 2.1. Порядку відбору біологічного матеріалу, прийом зразків біологічного матеріалу здійснює завідуючий лабораторії або уповноважена особа з вищою освітою, призначена головним лікарем закладу, в присутності кур`єра, який доставив зразки біологічного матеріалу, та перевіряє наявність: зразків біологічного матеріалу, направлення, етикеток на флаконах; зіставляє інформацію на етикетках зразків з інформацією в направленні; перевіряє герметичність флаконів та наявність печаток; відмічає в направленні та довідках про доставку дату та час доставки біологічного матеріалу.

Біологічний матеріал, доставлений з порушенням правил упаковки і оформлення, для дослідження не приймається. В цих випадках, а також при пошкодженні упаковки зразків складається акт в двох примірниках. Один примірник акта надсилається особі, яка призначила дослідження, другий залишається в лабораторії.

Відповідно до п. 2.3 Порядку відбору біологічного матеріалу (зберігання зразків біологічного матеріалу), зразки біологічного матеріалу підлягають дослідженню в день надходження. У виключних випадках зразки зберігаються в лабораторії в холодильнику терміном не більш 2 діб при температурі не вище +4 С в біксах або пластиковій тарі, які опечатує кожен лікар-лаборант. Контрольні зразки після надходження в лабораторію одразу вміщують у морозильну камеру та зберігають при температурі не вищій -18 С протягом 90 днів, вони можуть бути використані тільки при необхідності проведення повторних досліджень. Холодильник, де зберігають зразки, повинен бути обладнаний засобами, які запобігають проникненню в нього сторонніх осіб, та опечатуватися в кінці робочого дня.

Згідно з постановою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_24 від 25.06.2023 року постановлено відібрати у ОСОБА_7 біологічні зразки крові для проведення судових експертиз. Відібрати біологічні зразки доручено слідчим СУ ГУ НП в Полтавській області, включеним до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000488, внесеному до ЄРДР 25.06.2023 року за участі криміналіста ГУ НП в Полтавській області та/або лікаря. (т.2 а.с. 13-14).

ОСОБА_7 не заперечував проти відібрання у нього зразку крові для проведення експертизи, що підтвердження його особистою розпискою (т.2 а.с.15).

Згідно з протоколом відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 25.06.2023 року, цього дня з 06:17 год. до 06:19 год. слідчий СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_25 , в присутності понятих ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , за участі спеціаліста медичної сестри відділення екстреної допомоги ОСОБА_28 , в приміщенні КЛМП «ЛІЛ Кременчуцька», адресою м. Кременчук, вул. Павлова, 2, відібрано у ОСОБА_7 біологічний зразок кров, яку поміщено в пластиковий шприц. Відомості про опечатування зразка крові ОСОБА_7 у протоколі відсутні. (т.2 а.с. 17).

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні повідомила, що працює лікарем КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» у відділенні Екстреної медичної допомоги. Літом 2023 року близько 5-6 год. ранку ОСОБА_27 чергувала на роботі, коли працівники поліції привезли ОСОБА_7 . Тоді ОСОБА_27 обстежила ОСОБА_7 для поміщення в місця попереднього ув`язнення, встановила відсутність у нього тілесних ушкоджень. ОСОБА_7 добровільно погодився здати кров. Медсестра відібрала у ОСОБА_7 кров з вени шприцем. Цей шприц одразу передали працівникам поліції. ОСОБА_27 не пам`ятає як упакували шприц. ОСОБА_7 поводив себе адекватно. ОСОБА_27 не має достатньої кваліфікації, щоб установити чи перебуває пацієнт у стані сп`яніння.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні повідомила, що працює медсестрою КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» у відділенні гнійно-септичної хірургії. Літом 2023 року близько 6-7 год. ранку ОСОБА_26 чергувала на роботі, коли працівники поліції запросили її бути свідком як у ОСОБА_7 будуть відбирати кров. В її присутності та іншого свідка медична сестра взяла у ОСОБА_7 шприцем кров з вени. ОСОБА_26 повідомила, що кров з вени відбирали у ОСОБА_7 шприцем а потім її перелили у пробірки, в яких її опечатали. Але після підказки прокурора, що кров залишили у шприці, який опечатали, свідок ОСОБА_26 повідомила, що в шприці кров швидко згорнеться, тому стане не придатна для дослідження на стан сп`яніння. В подальшому свідок ОСОБА_26 змінила показання, сказала, що зразок крові можливо залишили у шприці для дослідження, але за умови термінового його проведення. З досвіду роботи повідомила, що кров зберігати у шприці можливо лише для проведення дослідження швидко, бо вона згортається без додавання антикоагулянтів, після чого стає непридатною для дослідження. ОСОБА_26 точно не пам`ятала як саме упакували та опечатали ємність з кров`ю ОСОБА_7 . Але стверджувала, що опечатування ємності проводилося при ній, вона ставила свій підпис, коли запаковували ємність з кров`ю досліджуваного. ОСОБА_7 добровільно здав кров, перешкод не чинив, поводив себе адекватно, але нервував. ОСОБА_26 всі маніпуляції з кров`ю ОСОБА_7 бачила, була присутня при її пакуванні та опечатуванні, виключає, що кров ОСОБА_7 могли підмінити чи забруднити, але не пам`ятає детально обставини. Якщо проводити які-небудь маніпуляції з кров`ю, яка зберігається у шприці, то вона одразу згорнеться, що унеможливить проведення її дослідження.

В судовому засіданні були досліджені речові докази, а саме шприц із залишками речовини бурого кольору в прозорих поліетиленових упаковках, на якому містився напис, що це шприц зі зразком крові ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_26 підтвердила, що на упаковці шприца є її підпис.

Згідно з висновком експерта №1579, виконаного з 03 по 27 липня 2023 року, 28.06.2023 року о 13:25 год. заступник начальника відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_29 доставив експерту прозорий поліетиленовий пакет Файл А4 (1), ошнурований ниткою, кінці якої оклеєні смужкою паперу з написом друкованим і написом від руки кульковою ручкою з текстом « Відділення поліії №1 Кременчуцького РУП В ході _ за адресою _ вилучено: медичний шприц з зразком крові ОСОБА_7 Поняті: 1. Підпис, 2. Підпис (нерозбірливо). Присутні: 1. Підпис, 2. Підпис (нерозбірливо) Слідчий СВ ВП №1 КРУП лейтенант поліції підпис ОСОБА_30 ». На смужці печатка «Національна поліція України ГУ НП в Полтавській області Відділення поліції №1 КРУП». В файл вкладено прозорий поліетиленовий пакет файл А4 (2), ошнурований ниткою. В ньому знаходився медичний пластиковий шприц на 5 мл в полімерній упаковці з голкою та ковпачком, без етикетки. В шприці 5 мл крові, темно-червоної, без стороннього запаха. Цілісність упаковки не пошкоджена. При судово-токсикологічній експертизі в крові ОСОБА_7 виявлені канабіноїди. (т.2 а.с.19-22).

З аналізу наведених доказів судом установлено, що в порушення вимог Порядку відбору зразків біологічного матеріалу, 25.06.2023 року з 06:17 год. до 06:19 год. відібрані у ОСОБА_7 зразки крові відбиралися у один шприц, не переливалися у два сухі стерильні флакони з антикоагулянтами, не відбиралися за допомогою двох вакутайнерів з гепарином, не перемішувалися з антикоагуляном, для уникнення згортання, яке унеможливлює її дослідження. Експертом не зазначено, що на отриманому зразку був підпис ОСОБА_7 , в той час, коли він категорично заперечував опечатування крові в його присутності. Зразок крові транспортувався слідчим до експертної установи в одному шприці в поліетиленовому файлі, без дотримання температурного режиму, оскільки відсутні відомості про транспортування у сумці-холодильнику, яка в свою чергу також мала бути опечатаною, що відповідно не було зроблено. Разом з тим слідчий доставив на експертизу шприц лише 28.06.2023 року о 13:25 год., початок експертизи відбувся 03.07.2023 року, відсутні відомості про дотримання умов температурного режиму зберігання слідчим зразків крові ОСОБА_7 , а саме у холодильнику з температурою не вище +4 С, в період з 25.06.2023 року 06:19 год. до передання в експертну установу 28.06.2023 року о 13:25 год., що в свою чергу вказує і на порушення вимог щодо умов зберігання та часу дослідження зразка крові, а саме дослідження за належних умов зберігання проводиться в час не більше 2 діб на передачу зразка крові в лабораторію на дослідження, після чого дослідження в лабораторії проводиться у день надходження, у виключних випадках не пізніше 2 діб.

З огляду на наведене у судовому порядку встановлено, що відібрання у ОСОБА_7 зразку крові, його збереження, опечатування та транспортування до експертної установи для проведення дослідження на вміст наркотичних засобів та перевірки на стан сп`яніння з подальшим складенням відповідного висновку експерта був проведений з порушенням вимог чинного законодавства, а саме «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгодженим 18 січня 2011 року Міністерством охорони здоров`я України як методичні рекомендації. Тому за доктриною отруєного дерева, яка застосовується у практиці ЄСПЛ, висновок судово-токсикологічної експертизи №1579 від 03-27.07.2023 року, з результатом дослідження такого зразка крові, суд вважав недопустимим доказом.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.07.2023 року у справі 554/5577/23, провадження 1-кс/554/8305/2023, у кримінальному провадженні №0000488, внесеному до ЄРДР 25.06.2023 року слідчим, які входять до складу слідчої групи, надано тимчасовий доступ до контрольних зразків біоматеріалу, а саме сеча, слина та змиви з порожнини рота ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які знаходяться в лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», з можливістю їх вилучення для проведення судово-токсикологічної експертизи. (т.2 а.с.6).

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 13.07.2023 року, заступник начальника відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_29 на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.07.2023 року у справі 554/5577/23, провадження 1-кс/554/8305/2023, отримав в лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» в опечатаних пластикових ємностях зразки біологічного матеріалу ОСОБА_7 , а саме сеча, слина, змиви з рук та порожнини рота. (т.2 а.с.7).

Згідно з висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОВА №1661, виконаного з 17 по 27 липня 2023 року, заступник начальника відділу розслідування злочинів, скоєних у сфері транспорту, СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_29 14.07.2023 року о 13:25 год. доставив в установу експертний пакет №PSP2226557 з друкованими та від руки кульковою ручкою написами : «Національна поліція України Орган (підрозділ) поліції СУ ГЕ НП Фабула: зразок сечі ОСОБА_7 . Вилучено 13.07.2023 року Слідчий (дізнавач): підпис ОСОБА_31 Поняті: 1 ОСОБА_32 Підпис 2 ОСОБА_33 Підпис Спеціаліст: Дата пакування: 13.07.2023 року ЄРДР №0000488 25.06.2-23 р.». В пакеті поліетиленова ємність на 100 мл, закрита поліетиленовою кришкою під закрутку, обклеїна двома смужками паперу з печаткою «лікар ОСОБА_22 » і підписом. На ємності етикетка з друкованими і від руки кульковою ручкою написами: «Об`єкт дослідження фл. №2 сеча 30 мл Зразок №289 Дата та час відбору 24.06.2023 23:55 ПІБ обстежуваного ОСОБА_7 12.07.2003 підпис ПІБ лікаря ОСОБА_22 підпис». Ємність обклеїна скотчем, зверху написано «2398». Ємність залита вмістом, печатка розмита. Вміст 30 мл сечі, жовтої прозорої, рН07 за уіп. Цілісність упаковки не пошкоджена. При судово-токсикологічній експертизі установлено, що в сечі ОСОБА_7 виявлені канабіноїди. (т.2 а.с.9-12).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_22 повідомив, що працює у КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області лікарем-психіатром, пройшов тематичне удосконалення діагностики стану сп`яніння, має відповідні сертифікати, які знаходяться у відділі кадрів за місцем його роботи, тому за місцем роботи проводить огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» включено до переліку закладів, що мають проводити огляд водіїв на стан сп`яніння. У 20-х числах червня 2023 року ОСОБА_22 чергував на своєму робочому місці у КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування», коли до нього на прийом працівники поліції доставили ОСОБА_7 для проходження огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_22 оглянув ОСОБА_7 на стан сп`яніння, провів тестування за допомогою технічного приладу «Драгер», провів тестування на наявність у його біологічних рідинах чотирьох видів наркотичних засобів. В ході зовнішнього огляду ОСОБА_22 виявив у ОСОБА_7 ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, порушення уваги, здатності до критичного мислення та раціональної оцінки своїх дій. ОСОБА_22 для проведення огляду на стан сп`яніння використовував звичайні одноразові поліетиленові склянки, які зберігає в упаковці їх виробника в своєму сейфі. У «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгодженим 18 січня 2011 року Міністерством охорони здоров`я України як методичні рекомендації, не наведено жодних вимог до ємності, в яку здається біологічні зразки, не зазначено вимог до упакування такої ємності. ОСОБА_22 дав ОСОБА_7 одноразову пластикову склянку для харчових продуктів, чисту, нову, яка ніколи не була у використанні. Інші особи не мають доступу до цих ємностей. ОСОБА_7 добровільно здав свої біологічні рідини: сечу, змиви з рота, рук, губ. Одразу ж в присутності ОСОБА_7 , у приміщенні лікарні ОСОБА_22 провів дослідження його сечі за допомогою тестів. Результат тестування показав, що у сечі ОСОБА_7 наявні канабіноїди. Результат тестування змивів не показав наявність наркотичних речовин. Це пояснюється тим, що в змивах з рота, рук, губ залишки наркотичних речовин залишаються до 2 годин, а в сечі більш тривалий час до 3 тижнів. ОСОБА_22 запитав ОСОБА_7 про вживання ним наркотичних засобів. ОСОБА_7 відповів йому, що курив канабіс тиждень тому. Таку інформацію ОСОБА_22 заніс в акт обстеження ОСОБА_7 , поставив первинний діагноз, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. У подальшому працівники поліції увели ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_22 самостійно, без участі понятих та відеофіксації, без обстежуваного ОСОБА_7 перелив сечу останнього у 2 пластикові склянки, які герметично закриваються, обклеїв двома стрічками паперу, які сам підписав та скріпив своєю печаткою лікаря, для унеможливлення стороннього втручання, а зранку наступного дня по закінченню свого чергування передав лаборанту лікарні для транспортування до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» з метою проведення ще лабораторного дослідження біологічної рідини. По поверненню з КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» висновку лабораторного дослідження зразків сечі ОСОБА_7 з позитивним результатом, ОСОБА_22 склав висновок, що на момент огляду ОСОБА_7 перебував у стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_22 раніше не знав ОСОБА_7 , бачив його вперше, не було жодних негативних відносин та підстав його оговорити, оглянув його з дотриманням вимог законодавства, виконуючи свої службові та професійні обов`язки за місцем роботи.

Враховуючи, що з показань обвинуваченого ОСОБА_7 та лікаря ОСОБА_22 суд установив, що для проведення повторного лабораторного дослідження зразок сечі ОСОБА_7 був самостійно лікарем перелитий в інші дві ємності, закритий та опечатаний без участі обстежуваного, і саме таким чином запакований біоматеріал в подальшому досліджувався в лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» та експертами Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОВА, крім того слідчий доставив експертам контрольний зразок сечі без дотримання температурного режиму, а саме без сумки-холодильника, яка мала бути також опечатана, то суд вважав, що доводи захисника про недотримання вимог «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якими керуються лікарі-наркологи відділення медичних оглядів на стан сп`яніння при проведенні відібрання, зберігання та транспортування біологічної рідини (сечі) для проведення повторного лабораторного дослідження, а також для проведення судової токсикологічної експертизи, - є обґрунтованими.

Таким чином, на переконання суду першої інстанції, під час пакування зразків біологічного матеріалу (сечі) ОСОБА_7 для проведення повторного лабораторного дослідження та проведення судової токсикологічної експертизи не було дотримано Порядку відібрання зразків біологічного матеріалу, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку, що перелитий без участі обстежуваного біологічний матеріал, який повторно досліджувався в лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» та експертами Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОВА, належить саме ОСОБА_7 .

А тому за доктриною отруєного дерева суд вважав недопустимими доказами результат повторного лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 , проведений в лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», а також висновок експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи ДОЗ Полтавської ОВА №1661, виконаного з 17 по 27 липня 2023 року, якими установлено наявність у сечі ОСОБА_7 канабіноїдів, оскільки вони ґрунтуються на дослідженні зразків біологічної рідини (сечі), які перелиті, упаковані, опечатані, зберігалися та транспортувалися з порушенням вимог «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», узгодженим 18 січня 2011 року Міністерством охорони здоров`я України як методичні рекомендації.

Наведені висновки суду про недопустимість доказів через отримання їх органом досудового розслідування з порушенням вимог чинного законодавства є помилковими.

Статтею 9 КПК України закріплений принцип законності, як одна із засад кримінального провадження. Відповідно до цього положення під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З метою впорядкування видання міністерствами, іншими органами виконавчої влади нормативно-правових актів, забезпечення охорони прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій Указом Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 03.10.1993 було постановлено установити, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю здійснює Міністерство юстиції України.

Державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України та управління юстиції складають державні реєстри зареєстрованих ними нормативно-правових актів.

Постановою КМУ від 28.12.1992 №731 затверджено «Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади».

Таким чином нормативно-правові акти, які забезпечують охорону прав, свобод і законних інтересів громадян, підприємств, установ та організацій та є обов`язковими до застосування на території України підлягають Державній реєстрації, а також мають бути включені до такого реєстру.

Із загального доступу до сайту Міністерства юстиції України в державному реєстрі нормативно правових актів відсутній нормативно-правовий акт, яким би був затверджений «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Ці методичні рекомендації не є нормативно-правовим актом, а саме актом управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгосстрокове та неодноразове застсоування. Останні розроблені у 2011 році Харківською медичною академією післядипломної освіти. За своєю суттю вони мають навчальне або виробничо-практичне значення оскільки містять роз`яснення з певної теми. На даний час згадані Методичні рекомендації є застарілими, як з точки зору їх невідповідності діючим нормативно-правовим актам, так і методикам лабораторних досліджень, досягненням науки і техніки.

Отже, вказані Методичні рекомендації не є обов`язковими для виконання на території України, носять виключно рекомендаційний характер, не містять норми права, не є джерелом кримінального процесуального права в розумінні ст. ст. 1, 9 КПК України та не можуть бути критерієм оцінки допустимості доказів. Таким чином, посилання суду у вироку на них, як на частину національного законодавства є нерелевантним.

На підтвердження цього свідчать показання експерта ОСОБА_20 , яка проводила обидві судово-токсикологічні експертизи №1579 та №1661.

Зокрема експерт повідомила, що надана на дослідження кров ОСОБА_7 знаходилася в шприцу, який був опечатаний та скріплений печатками і підписами понятих. Кров не звернулася та була придатна для дослідження. В разі, якби кров почала змінювати свою структуру, вона б вибрала іншу методику дослідження крові. У експерта не було підстав для відмови від проведення експертиз через неналежне зберігання, упаковку чи транспортування крові та сечі. За результатами дослідження експертом був виявлений у крові та сечі ОСОБА_7 наркотичний засіб, про що вона склала свої висновки, які повністю підтримала в суді апеляційної інстанції. Зберігання крові та сечі у пластиковій тарі жодним чином не впливає на структуру речовини.

Судом апеляційної інстанції були досліджені речові докази шприц та дві пластикові склянки, які мали первинне упакування, підписи осіб, які проводили забір та понятих.

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, ОСОБА_7 безпосередньо після дорожньо-транспортної події, в результаті якої загинуло 2 особи, був направлений до КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» для огляду на стан сп`яніння.

У зазначеному закладі, лікарем ОСОБА_22 спочатку проведено візуальний огляд ОСОБА_7 , в результаті чого в акті зафіксовано зовнішні ознаки сп`яніння, зокрема, розширені зіниці та тремор рук, пояснення обстежуваного, який повідомив, що вживав канабіс близько тижня тому. У подальшому, відібрані біологічні середовища, а саме: сеча, слина, змиви поверхні губ, рук, та, за допомогою імунохроматографічного дослідження, у обстежуваного виявлено наркотична речовина в біологічному середовищі (сечі). Після цього, зразки біологічного середовища обстежуваного направлені до лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР», наявність у сечі ОСОБА_7 метаболітів канабіноїдів підтверджено згідно результату токсикологічного дослідження № 2397 від 27.06.2023.

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 289 від 22.07.2023, а також висновку, складеного на основі нього, з урахуванням первинного огляду та двох досліджень (експрес і лабораторного) установлено заключний діагноз: ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, перебуває в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів.

Вказані відомості та документи долучено до матеріалів провадження у встановленому ст. 93 КПК України порядку.

У подальшому, контрольний зразок відібраної у ОСОБА_7 сечі було вилучено слідчим на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.07.2023 шляхом тимчасового доступу, проведеного 13.07.2023, про що складено відповідний протокол.

Постановою слідчого від 13.07.2023 призначено судову токсикологічну експертизу вилученої сечі, виконання якої доручено експертам Полтавського обласного бюро судово-медичних експертиз Полтавської ОДА. За результатами експертного дослідження складено висновок судової токсикологічної експертизи по сечі № 1661 від 27.07.2023, відповідно до якого, у зразках сечі ОСОБА_7 виявлені канабіноїди.

Відповідно до ст. 245 КПК України слідчим безпосередньо після події також відібрано зразки крові ОСОБА_7 , про що складено відповідний протокол. Постановою слідчого від 27.06.2023 призначено судову токсикологічну експертизу вилученої крові, виконання якої доручено експертам Полтавського обласного бюро судово-медичних експертиз Полтавської ОДА. Відповідно до висновку судової токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 № 1579 від 27.07.2023, у ній виявлені канабіноїди.

Судом установлено добровільність надання обвинуваченим біологічних зразків сечі. Лікар ОСОБА_22 раніше не знав ОСОБА_7 , бачив його вперше, у нього не було жодних негативних відносин з обвинуваченим та підстав його оговорити. Належне упакування підтверджується показаннями ОСОБА_22 , який зазначив, що перелив сечу у 2 пластикові склянки, які герметично закриваються, обклеїв двома стрічками паперу, які сам підписав та скріпив своєю печаткою лікаря, описом у висновку експерта наданої на дослідження експерту-токсикологу ємності з біоматеріалом, а також безпосереднім дослідженням в судовому засіданні цієї ємності (речового доказу). Експерт ОСОБА_20 також підтвердила герметичність упаковки, наявність підписів, печатки на двох стрічках паперу, якими були обклеєні склянки.

Сам ОСОБА_7 не заперечував проти відібрання у нього зразку крові для проведення експертизи, а також його особистою розпискою, показаннями учасників слідчої дії. Біологічний зразок - кров, доставлено слідчим до експертної установи у прозорому поліетиленовому пакеті (Файл А4), ошнурованому ниткою, кінці якої оклеєні смужкою паперу з відповідним написом, скріпленим печаткою та підписами учасників слідчої дії, у тому числі понятих і ОСОБА_7 , що також установлено в судовому засіданні виходячи із змісту описової частини висновку експерта та безпосереднього дослідження речового доказу - ємності з біоматеріалом та відповідної бірки.

Необгрунтованим є зауваження суду щодо відсутності понятих та відеофіксації під час відібрання та упакування зразків сечі ОСОБА_7 лікарем ОСОБА_22 , оскільки зазначені вище нормативно-правові акти такої вимоги не місять. Більше того, такі вимоги до проведення слідчої дії шодо відібрання біологічних зразків відсутні навіть в КПК України. Так, відповідно до практики Верховного Суду, ключовим у вирішенні питання допустимості таких доказів є саме добровільність їх видачі особою, присутність понятих при цьому не є обов`язковою (до прикладу, постанова від 14.07.2020 у справі № 318/1411/18).

Зазначаючи про порушення умов зберігання та транспортування біологічних матеріалів (необхідність транспортування в сумці-холодильнику, непридатність для дослідження крові у зв`язку з її зберіганням в шприці, а не пробірці) суд оперує виключно припущеннями, а не фактами. При цьому, визнаючи недопустимим висновки експерта з цих підстав, ігнорує їх зміст, оскільки у жодному випадку експертом не зазначено про непридатність наданого матеріалу для проведення дослідження. За наявності таких сумнівів, правом викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку відповідно до ст. 356 КПК України суд не скористався.

Нерелевантною в даному випадку є застосована судом доктрина «Плодів отруйного дерева», оскільки вона застосовується для аналізу саме ланцюжку доказів, коли один недопустимий доказ породжує інший. У той же час, суд визнає недопустими три окремі не пов`язані між собою письмові докази.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Натомість судом не лише не встановлено істотність порушення прав і свобод людини, а і не наведено порушення вимог КПК України під час їх отримання, висновки про недопустимість обгрунтовані виключно невідповідністю методичним рекомендаціям та не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів погоджуєтсья із доводами сторони обвинувачення та потерпілої сторони та вважає за необхідне визнати допустимими доказами висновок судово-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 №1579, проведений з 03.07.2023 по 27.07.2023; висновок судово-токсикологічної експертизи сечі ОСОБА_7 №1661, проведений з 17.07.2023 по 27.07.2023, результат лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 №289 від 24.06.2023 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недопустимість як доказу акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №289 від 22.07.2023 року та результату імунохроматографічного дослідження «CITO TEST» Wondfo комбінований тест №289 від 24.06.2023 року через не проходження лікарем ОСОБА_22 курсу тематичного удосконалення та відсутність у нього законних повноважень на проведення огля на стан сп`яніння, то колегія суддів враховує наступне.

Враховуючи наведені докази, як такі, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину в cтані наркотичного сп`яніння суд вказав: аналізуючи досліджені докази, суд вважає встановленим, що 24.06.2023 року о 23:45 год. лікар КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_22 провів огляд на стан сп`яніння ОСОБА_7 , а саме клінічне дослідження, в ході якого виявив зовніші ознаки наркотичного сп`яніння, а також лабораторне дослідження щойно зданої обстежуваним сечі, в присутності обстежуваного, методом імунохроматографічного дослідження «CITO TEST» Wondfo комбінований тест. Результат тестування позитивний (в сечі виявлена маріхуанна), на момент огляду не оспорювався досліджуваним. За таких обставин лікар ОСОБА_22 виснував первинний діагноз, що ОСОБА_7 на момент огляду перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

Інструкція про порядок проведення огляду на стан сп`яніння містить вимоги, що при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння лабораторне дослідження біологічних рідин є обов`язковим. Метод імунохроматографічного дослідження «CITO TEST» Wondfo комбінований тест відноситься до лабораторного дослідження біологічних рідин особи. Вимоги про проведення повторного, додаткового, чи визначення конкретного методу лабораторного дослідження Інструкція не містить.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт, що 24.06.2023 року о 23:45 год ОСОБА_7 перебував в стані наркотичного сп`яніння, що ґрунтується на підставі досліджених доказів: результату імунохроматографічного дослідження «CITO TEST» Wondfo комбінований тест №289 від 24.06.2023 року, акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №289 від 22.07.2023 року в частині встановлення лікарем ОСОБА_22 первинного діагнозу в день обстеження 24.06.2023 року (п.1-п.20 акту), показань лікаря ОСОБА_22 в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується із таким висновком і додатково враховує надану стороною обвинувачення інформацію про те, що відповідно до посвідчення серії ТУ №01896866/002679-23 ОСОБА_22 пройшов підвищення кваліфікації з курсу «Діагностика станів сп`яніння з 06.03.2023 по 20.03.2023, що спростовує твердження захисника про відстуність законних повноважень у лікаря на проведення огляду ОСОБА_7 .

Позиція сторони захисту у доводах апеляційної скарги була побудована таким чином, що оскільки суд визнав недопустимими доказами висновок судово-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 №1579, проведений з 03.07.2023 по 27.07.2023; висновок судово-токсикологічної експертизи сечі ОСОБА_7 №1661, проведений з 17.07.2023 по 27.07.2023, результат лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 №289 від 24.06.2023 року, які є обов`язковими для підтвердження висновку лікаря у акті обстеження №289, який відпочатку був зазначений під питанням, то, з урахуванням «концепції плодів отруйного дерева», вказаний акт необхідно визнати недопустимим доказом.

Оскільки колегія суддів знайшла помилковим рішення суду першої інстанції про визнання недопустимими доказами висновок судово-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 №1579, проведений з 03.07.2023 по 27.07.2023; висновок судово-токсикологічної експертизи сечі ОСОБА_7 №1661, проведений з 17.07.2023 по 27.07.2023, результат лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 №289 від 24.06.2023 року, то і вимоги захисника про визнання акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №289 від 22.07.2023 року та результату імунохроматографічного дослідження «CITO TEST» Wondfo комбінований тест №289 від 24.06.2023 року, є безпідставними.

Згідно з результатом імунохроматографічного дослідження «CITO TEST» Wondfo комбінований тест №289 від 24.06.2023 року, у КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області лікар ОСОБА_22 провів обстеження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вид дослідження якісний. Матеріал сеча. Дата забору матеріалу 24.06.2023 року. Зазначений виробник тест-систем, номер серії тест-системи. Дата проведення дослідження 24.06.2023 року о 23:55 год. Результат дослідження позитивний, марихуана. (т.2 а.с.3).

Згідно з актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №289 від 22.07.2023 року, який проведений лікарем КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» ОСОБА_22 , 24.06.2023 року о 23:45 год. був оглянутий ОСОБА_7 . Одяг чистий. Має численні садна та подряпини внаслідок ДТП. Поведінка напружена, млявий. Скарги не пред`являє. Свідомість ясна. Орієнтований правильно. Мова не порушена. Шкіра та слизові звичайного кольору. Дихання незмінне. Зіниці розширені. Ністагм при погляді вбік наявний. Міміка звичайна. Хода без хитань. Ромберг стійкий. Точні рухи виконує задовільно, наявний тремор. Зі слів обстежуваного, вживав канабіс близько тижня тому. Запах алкоголя з рота відсутній. Алкотест 0,00 ‰. Тест Wondfo №4 LOT W50420104 Exp. 2024.01.12 ТИС+. Висновок та діагноз за результатами огляду: ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Наркотичне сп`яніння? Відібрані біологічні середовища, сеча, слина, змиви поверхні губ, рук о 23:55 год. 24.06.2023 року. Метод лабораторного тестування тонкошарова хромотографія. Результат лабораторних тестів: токсикологічне дослідження №2398 аналіз початок 27.06.2023 року о 10:05 год. аналіз закінчено 30.06.2023 року о 17:10 год. Результат: у сечі виявлено метаболіти канабіноїдів. Заключний діагноз (за результатами огляду та тестів): ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Перебуває в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабіноїдів.

Згідно з висновком лікаря КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» ОСОБА_22 , який заповнений 22.07.2023 року на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №289, складеному о 23:45 год. 24.06.2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа якого установлена по посвідченню водія, був оглянутий 24.06.2023 року о 23:25 год. лікарем, який установив що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. (т.2 а.с.1).

Згідно з листом КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-14/1577 від 26.06.2023 року, повідомлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив в цій установі огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 24.06.2023 року о 23:45 год. За результатом клінічного огляду та результатами попередньої діагностики на стан наркотичного сп`яніння за допомогою імунохроматографічного дослідження у обстежуваного виявлена наркотична речовина в біологічному середовищі (копія результату імунохроматографічного дослідження додається). З метою винесення заключного висновку та діагнозу про стан ОСОБА_7 на момент огляду, зразки біологічного середовища обстежуваного направлені до лабораторії КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР». (т.2 а.с. 2).

Згідно з листом КНМП «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-14/1892 від 21.07.2023 року повідомлено, що згідно результату токсикологічного дослідження №2397 від 27.06.2023 року лабораторією КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» у громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сечі виявлено метаболіти канабіноїдів, у слині, змивах з рук та губ канабіноїди відсутні. (т.2 а.с. 3а).

Наведені докази є належними та допустимими, отримані в порядку визначеному законодавством та уповноваженою особою.

Зважаючи на викладене, у колегії суддів відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 3 ст. 286 КК України та призначення покарання за цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував фактичні обставини скоєного злочину, ступінь його тяжкості, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким необережним злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту, від яконо настала смерть двох осіб, один з яких є неповнолітнім, що безумовно є тяжкими наслідками; особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на момент вчинення злочину мав повних 19 років, має задовільний стан здоров`я, навчається у вищому навчальному закладі, де характеризується позитивно, не одружений, має стійкі соціальні зв`язки, допомагає матері за місцем роботи, пов`язане з ветеринарною медициною. Не перебуває під диспансерним чи консультативним наглядом у психоневрологічному чи наркологічному диспансері.

Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 попередньо ув`язнений з моменту дорожньо-транспортної пригоди, а тому не має власного доходу, проте за його проханням його мати та захисник здійснили можливі дії, щоб відшкодувати потерпілим заподіяну злочином шкоду. Однак, як повідомили в судовому засіданні самі потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вони відмовилися приймати грошові кошти матері обвинуваченого у відшкодування заподіяної їм шкоди з вини обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки вважали, що саме винуватий мав власними коштами відшкодувати їм шкоду.

Сукупність цих відомостей з конкретними обставинами кримінального правопорушення та даними про особу обвинуваченого дали підстави суду першої інстанції для висновку, що для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті у вигляді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Суд апеляційної інстанції враховує, що обвинувачений притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП від 01.08.2022 та від 13.08.2022, проте на правильність призначення покарання ці обставини не впливають. Що стосується характеристики на ОСОБА_7 , наданої командиром ДФТГ №3, то з її змісту вбачається, що надати реальну оцінку морально-діловим якостям ОСОБА_7 він не має змоги, а тому всупереч доводам сторони обвинувачення, її неможливо врахувати як негативну характеристику особи.

Інші доводи апеляційних скарг про неврахування судом при призначенні покарання того факту, що ОСОБА_7 керував транспортним засобом в місті зі швидкістю 127 км/год, здійснив наїзд на пішоходному перехресті, відсутність порушень ПДР в діях загиблих є складовою доведення об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та враховано законодавцем в санкції вказаної статті, визначивши її як особливо тяжкий злочин. А тому твердження сторони обвинувачення та потерпілої сторони про неврахування судом цих обставин при призначенні покарання є безпідставним.

Колегія суддів вважає справедливим такий вид та міру покарання, оскільки обвинувачений має доволі молодий вік, вперше притягається до кримінальної відповідальності. Зі сторони захисту вживалися заходи до відшкодування шкоди. Призначене покарання обвинуваченому не є мінімальним.

Разом з цим, заслуговують на увагу твердження представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_34 та потерпілої ОСОБА_10 про несправедливість вироку суду в частині стягнення із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілих розміру моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Поміж тим, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Потерпіла ОСОБА_9 подала до суду в кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої вчиненим ним злочином, передбаченим ст.286-1 КК України, від якого у ДТП загинув її син ОСОБА_17 . В обґрунтування позову ОСОБА_9 зазначила, що її син ОСОБА_17 загинув в ДТП з вини водія ОСОБА_7 , цивільно-правова відповідальність якого як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС». ОСОБА_9 понесла витрати на поховання сина ОСОБА_17 , який помер у ДТП з вини ОСОБА_7 , а саме: придбані товари для поховання сина на суму 16885,00 грн., ритуальні послуги на суму 7935,00 грн., придбання квітів на поховання на суму 5100,00 грн., поминальні обіди в день поховання 28.06.2023 року на суму 25000 грн. та 02.07.2023 року на суму 12500 грн., бронювання місць поховання біля сина на суму 800 грн. Також ОСОБА_9 має намір установити на могилу сина пам`ятник вартістю 112 500 грн. Разом з тим ОСОБА_9 завдана моральна шкода вчиненим ОСОБА_7 злочином, внаслідок якого настала смерть її сина ОСОБА_17 , що є непоправимою втратою, яку вона оцінює в розмірі 5080400 грн. ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» відшкодували ОСОБА_9 частину витрат на поховання сина, а саме придбані товари для поховання сина на суму 16885,00 грн., ритуальні послуги на суму 7935,00 грн., а також частково відшкодували заподіяну моральну шкоду в розмірі 80400 грн. Тому ОСОБА_9 просила суд: 1) стягнути з ОСОБА_7 на її користь витрати на поховання сина в розмірі 158922,20 грн., що залишилися не відшкодованими, а саме понесені витрати на бронювання місць поховання поряд з сином, витрати на поминальні обіди, витрати на придбання квітів у день поховання, майбутні витрати на придбання пам`ятника, 2) стягнути з ОСОБА_7 на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000000 грн.

Вимоги морального характеру мотивовані тим, що мати втратила неповнолітнього сина, ця втрата є непоправною.

В судовому засіданні ОСОБА_9 дала пояснення, що очевидцем смерті сина не була. З вини ОСОБА_7 загинув у ДТП її неповнолітній син ОСОБА_17 , що є непоправною втратою для неї. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.10.2023 до участі у справі за цивільним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залучено третю особу ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», в якій на момент ДТП була застрахована цивільна правова відповідальність ОСОБА_7 як власника наземного транспортного засобу.

Потерпіла ОСОБА_10 подала до суду в кримінальному провадженні цивільний позов до ОСОБА_7 та ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої вчиненим ОСОБА_7 злочином, від якого у ДТП загинув її син ОСОБА_16 . В обґрунтування позову ОСОБА_10 зазначила, що її син загинув в ДТП з вини водія ОСОБА_7 , цивільно-правова відповідальність якого як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС». ОСОБА_10 понесла витрати на поховання сина в розмірі 18643,80 грн., а також їй була заподіяна моральна шкода від втрати свого сина у розмірі 1000000 грн. Тому ОСОБА_10 просила суд: 1) стягнути з ПАТ «СК «Брокбізнес» на її користь витрати на поховання сина в розмірі 18643,80 грн. та заподіяну моральну шкоду в розмірі 80400 грн., 2) стягнути з ОСОБА_7 на її користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 919600,00 грн.

13.10.2023 цивільний позивач ОСОБА_10 подала заяву, в якій просила залишити без розгляду її позовні вимоги до ПАТ «СК «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Свої вимоги морального характеру потерпіла ОСОБА_9 обгрунтовує тим, що мати втратила непонолітнього сина, якому назавжди залишиться 14 років. Біль невиправної втрати залишиться з нею на решту її життя. Оцінюючи розмір моральної шкоди, потерпіла виходила із розрахунку середньої тривалості життя в Україні в середньому 76 років та оцінка моральної щоденноїї втрати 311 грн. 33 коп.

Потерпіла ОСОБА_10 на обгрунтування вимог морального характеру вказала, що загибель сина сприйняла дуже болісно, тривалий час відчувала та відчуває невпевненість у собі, тривожність, відчуття суму, скорботи, розпачу. Вказані події спричинили їй значті та тривалі душевні страждання, призвели до вимушених негативних змін у її житті, пов`язаних із смертю близької людини.

Пункт 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню із ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд як величину моральної шкоди застосував ліміт суми, що підлягає до відшкодування пославшись на вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, всупереч керівним роз`ясненням Пленуму, суд взагалі не врахував характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Щодо даних обставин не навів аналізу обґрунтування позовних вимог потерпілих та дійшов неправильного висновку про задоволення позову в частині розміру моральних втрат що може бути компенсовано сумою у 300 000 грн. Кожній.

Колегія суддів враховує, що злочинними діями ОСОБА_7 обом потерпілим спричинені значні, тривалі моральні та душевні страждання, пов`язані із загибеллю їхніх дітей. Невідворотність втрати призвели до неминучих, негативних змін в житті, які неможливо відновити. Постійні сум, тривога та розпач це ті відчуття, які будуть супроводжувати решту їхнього життя. При цьому, суд апеляційної інстанції, керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь глибини та тривалості душевних страждань потерпілих, характер, обставини скоєного кримінального правопорушення, вважає за необхідне задовольнити цивільні позови потерпілих частково, шляхом збільшення суми стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілих, що за своїм розміром за подібних обставин також узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у Постанові від 02.06.2021 (справа №175/4256/18).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Пунктами 3 та 4 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення та в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Таким чином апеляційні скарги прокурора, потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині вирішення цивільних позовів в частині стягнення моральної шкоди та визнання доказів допустимими.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку вказівку про недопустимість доказів: висновок судово-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 №1579, проведений з 03.07.2023 по 27.07.2023; висновок судово-токсикологічної експертизи сечі ОСОБА_7 №1661, проведений з 17.07.2023 по 27.07.2023; результат лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 №289 від 24.06.2023.

Визнати допустимими доказами: висновок судово-токсикологічної експертизи крові ОСОБА_7 №1579, проведений з 03.07.2023 по 27.07.2023; висновок судово-токсикологічної експертизи сечі ОСОБА_7 №1661, проведений з 17.07.2023 по 27.07.2023; результат лабораторного дослідження сечі ОСОБА_7 №289 від 24.06.2023.

Збільшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень кожній.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4