Справа № 405/309/25
провадження № 1-кс/405/168/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грейгове Жовтневого району. Миколаївської області, громадянина України, одруженого маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого механіком сервісного центру ТОВ «НФМ АГРО», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені від 11.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000079,-

ВСТАНОВИВ:

10.01.2025 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, наявність ризиків, які передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав за обставин, які зазначені в клопотанні, однак додав, що не заперечує щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з підстав наявності у підозрюваних двох офіційних робот та постійних відряджень для виконання своїх функціональних обов`язків.

Захисник заперечив відносно задоволення клопотання мотивуючи це тим, що його підзахисний визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому в провину; не вчиняє дій пов`язаних з уникненням кримінальної відповідальності; спроб впливу на сторін та учасників кримінального провадження не вчиняв; звернув увагу на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню доньку та постійне місце проживання, працює на двох роботах, позитивно характеризується за місцем роботи; ОСОБА_4 за своїми посадовими обов`язками здійснює ремонт сільськогосподарської техніки через що перебуває в постійних відрядженнях і навіть запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло в нічний не дасть йому можливість виконувати свої обов`язки.

Підозрюваний підтримав позицію, яка висловлена захисником та додав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України він визнає.

Слідчий суддя дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 та матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про які внесені від 11.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000079 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17.01.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до змісту якої, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.01.2025 близько о 17 год. 35 хв. здійснював рух на транспортному засобі «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ТОВ «НФМ АГРО». Рухаючись по вул. Яновського, зі сторони вул. Святослава Хороброго у напрямку вул. Глинки, в м. Кропивницькому, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР, п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за… технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Рухаючись у вказаному напрямку, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити дорожній знак № 5.38.1 ПДР (пішохідний перехід), ОСОБА_4 самовпевнено порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ігноруючи вимоги п.п. 12.3 та 18.1 ПДР (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 18.4 Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою № 1.14.1 ПДР (зебра), не відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у зменшенні швидкості руху попутного автомобіля, що надавав перевагу у русі пішоходу. Однак водій ОСОБА_4 , змінюючи напрямок свого руху з метою випередження попутного транспортного засобу, не переконався у відсутності небезпеки для свого руху (небезпека для руху зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її)…, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися), що полягала у виході пішохода на проїзну частину дороги, та не вжив жодних заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, у результаті чого, в межах пішохідного переходу, напроти буд. № 62, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка рухалась зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля.

Таким чином, свідоме порушення ОСОБА_4 вищезазначених вимог ПДР, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, у результаті якої пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, які призвели до смерті останньої.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Надані слідчим докази та досліджені матеріали кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.01.2025, протокол огляду місця полії від 13.01.2025, лікарське свідоцтво про смерть №69 від 15.01.2025, який констатовано смерть ОСОБА_8 , протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 11.01.2025, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 17.01.2025, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя вважає, що викладені вище обставини на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями та наслідками. В подальшому, такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Слідчим суддею звертається увага на те, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волік строком від 3 до 8 років, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Так, вказаний ризик є наявним протягом усього розгляду кримінального провадження, як на стадії досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження по суті до винесення судом кінцевого рішення, однак, прогнозованість такої поведінки з боку підозрюваного слід оцінювати з урахуванням індивідуальності особи підозрюваного та обставин кримінального провадження, в даному випадку це те, що: підозрюваний офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню доньку, строк проведення досудового розслідування, під час якого фактів ухилення від слідства не встановлено. Тобто, вірогідність переховування підозрюваного від слідства та суду, враховуючи наведені обставини, слідчий суддя відносить до низького.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідка та потерпілого, що зможе призвести до зміни його показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показання потерпілого до моменту вручення клопотання з матеріалами про застосування запобіжного заходу, був невідомий підозрюваному.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідка слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілого, свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідка та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає безпідставним твердження слідчого, прокурора щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки доказів цього не надано.

Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя враховує, що підозрюваний офіційно працевлаштований та відносно цього надано відповідні довідки, одружений, має на утриманні малолітню доньку, постійне місце проживання, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем роботи, відомостей про стан здоров`я відносно підозрюваного сторонами не надано, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, судом з`ясовано питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні прокурора підстав застосування саме такого запобіжного заходу.

Проте, прокурором в судовому засіданні не надано доказів та не доведено слідчому судді виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор або слідчий доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку слідчого судді, наявні підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, особисте зобов`язання, може на даному етапі забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 його процесуальних обов`язків та запобігти ризику, передбаченому п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та часткове задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді у вигляді особистого зобов`язання з 17.01.2025 по 17.03.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 на строк 17.03.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та очевидцями дорожньо-транспортної пригоди;

4) здати на зберігання до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Під розпис повідомити підозрюваного ОСОБА_7 про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 .

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11