Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1192/24
Провадження № 1-в/475/59/24
У Х В А Л А

26.12.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Доманівка, подання провідного інспектора Вознесенського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця с.Петрівка, Доманівського району Миколаївської області, українець, громадянин України, не одружений, освіта базова середня, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , засуджений вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.05.2022 за ч 3 ст.185, ч.2 ст.185 , ч.1 ст.162, ч.3 ст.15 , ч.1 ст.162 КК України до 4р. позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

про звільнення від покарання у звязку з прийняттям Закону України Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів,

ВСТАНОВИВ:

Орган пробації звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання на підставі частини 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України, у звязку з прийняттям Закону України Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших Законів щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів, посилаючись на те, що з 28.07.2022 на виконанні перебуває вирок вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.05.2022, яким ОСОБА_4 засуджено за ч 3 ст.185, ч.2 ст.185 , ч.1 ст.162, ч.3 ст.15 , ч.1 ст.162 КК України до 4р. позбавлення волі, на підставі 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки.

ОСОБА_4 було засуджено за крадіжку 30.09.2021 товару з магазину «Продукти» на загальну суму 311,39 грн., тобто за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 засуджено за незакінчений замах на незаконне проникнення до іншого володіння, а саме до магазину ФОП ОСОБА_5 "Соняшник » 30.09.2021р. , за за ч.3 ст.15, ч.1 ст.162 КК України.

Також, ОСОБА_4 засуджено за незаконне проникнення до салону краси 30.09.2021р. , за ч.1 ст.162 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 засуджено за крадіжку 30.09.2021 грошових коштів з магазину "Везучик" на загальну суму 4811.70грн. та за крадіжку 06.11.2021 мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_6 ,завдавши останньому шкоди на загальну суму 22176грн. , за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.185 КК України.

Провідний інспектор просить про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання за діяння, караність яких усунена відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024.

В судове засідання представник Вознесенського РС районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_7 надала заяву , в якій клопотання підтримала, просила про його розгляд без їх участі.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на службі в ЗСУ за призовом під час мобілізації з 16.02.2023 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що подання підлягає задоволенню та засуджений ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання призначеного за ч 3 ст.185 КК України , оскільки 09.08.2024 набули чинність зміни до Закону щодо підвищення порогу кримінальної відповідальності за крадіжку, згідно яких викрадення чужого майна є кримінально караним діянням, якщо його вартість становитиме більш як два неоподатковувані мінімуми доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення..

Заслухавши учасників судового розгляду , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.05.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч 3 ст.185, ч.2 ст.185 , ч.1 ст.162, ч.3 ст.15 , ч.1 ст.162 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 162 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення кримінального правопорушення 30.09..2021, яким завдано матеріальної шкоди на суму 311.39 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2270 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, наразі не можуть вважатись кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна складала -311.39грн., за викрадення якого останній засуджений, що не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено кримінальну відповідальність, вартість якого повинна бути не менше 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України .

Таким чином, клопотання інспектора РС №4 в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.05.2022 ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст.185 , ч.1 ст.162, ч.3 ст.15 ч.1 ст.162 КК України, які є кримінально-караними діяннями.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, від покарання, призначеного за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.05.2022 за ч. 3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24.05.2022 за ч. 2 ст.185 , ч.1 ст.162, ч.3 ст.15 ч.1 ст.162 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги , а засудженим протягом того ж строку з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1