Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" матеріали судового провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Синельниково Дніпропетровської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Люботинського міського суду Харківської області

від 26.12.2012 за ч.3 ст.185, ст.304 КК України на 4 роки 6 місяців

позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування

покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

2) вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.11.2015

за ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 4 роки 7 місяців

позбавлення волі;

3) вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 09.03.2016

за ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 5 років

позбавлення волі;

4) вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області

від 17.06.2021 за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

5) вироком Люботинського міського суду Харківської області

від 18.11.2021 за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

який засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.01.2023 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.05.2024 задоволено подання начальника Державної установи "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)", щодо засудженого ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд терміном 1 рік 6 місяців та застосовано такі обмеження:

- прибувати 4 рази на місяць до співробітників територіального органу Національної поліції, який проводить реєстраційну відмітку (дні тижня і години визначаються органом Національної поліції);

- заборона виїзду за межі населеного пункту, в якому проживає, в службових і особистих справах без дозволу органу Національної поліції;

- заборона відвідування кафе, барів, ресторанів та інших громадських місць, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив;

- заборона виходу з будинку (квартири) з 2200 години до 0600 години наступного дня.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить ухвалу суду змінити, скасувавши застосовані до нього обмеження прибувати 4 рази на місяць до співробітників територіального органу Національної поліції, який проводить реєстраційну відмітку, та заборону виїзду за межі населеного пункту, де проживає, в службових і особистих справах без дозволу органу Національної поліції.

Як вважає ОСОБА_6 , поклавши на нього ці обмеження, суд не врахував, що у нього є шість неповнолітніх дітей, які потребують допомоги та підтримки, позбавив можливості офіційно працевлаштуватись, а також не взяв до уваги, що за місцем його проживання ведуться інтенсивні бойові дії, що може вплинути на пересування з метою забезпечення безпеки.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_6 , засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.01.2023 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, з 08.09.2023 відбуває покарання в Державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)".

Задовольняючи подання начальника установи, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 характеризується негативно, до роботи відноситься незадовільно, за порушення установленого порядку відбування покарання має 8 стягнень, з яких 5 разів був поміщений до дисциплінарного ізолятора, заохочень не мав. А тому, за висновком суду, засуджений на шлях виправлення не став і на нього поширюється дія Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, що звільнилися з місць позбавлення волі".

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Згідно з ст.ст.1, 2 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, що звільнилися з місць позбавлення волі" адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.

Адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Згідно з п."б" ст.3 цього Закону адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо під час відбування покарання їх поведінка свідчила, що вони вперто не бажають стати на шлях виправлення і залишаються небезпечними для суспільства.

Згідно з ст.6 цього Закону адміністративний нагляд встановлюється у визначеному статтею 5 цього Закону порядку терміном від одного року до двох років і не може перевищувати термінів, передбачених законом для погашення або зняття судимості.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 6 разів засуджувався за вчинення умисних тяжких злочинів, з яких 5 разів - до покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

З 08.09.2023 відбував покарання в Державній установі "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)", за час відбування покарання характеризується негативно. Загалом до ОСОБА_6 8 разів застосовувались заходи стягнення, 7 з яких не зняті та не погашені в установленому законом порядку, у тому числі він 5 разів був поміщений до дисциплінарного ізолятора. Порушення полягали у дрібному хуліганстві, створенні конфліктної ситуації та лайці, невиконання робіт з благоустрою, палінні у невідведеному для цього місці, зберіганні заборонених для користування засудженими речей. Заходи заохочення до ОСОБА_6 не застосовувалися.

На підприємстві установи засуджений не працевлаштований, бажання працювати не виявив. Підтримує взаємовідносини із засудженими негативної спрямованості, на критику реагує агресивно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, ухиляється від виконання робіт з благоустрою, так як не бачить суспільної необхідності у їх виконанні. ОСОБА_6 не готовий змінювати своє життя після звільнення, не виконує заходи індивідуального плану соціально-виховної роботи, не бере участі у програмах, заходах, має негативне ставлення до участі в програмах, не усвідомлює, що саме необхідно змінювати, байдуже ставиться до свого майбутнього, має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити.

Розглядаючи подання начальника Державної установи "Білоцерківська виправна колонія (№ 35)", суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу відбування покарання, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_6 вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства, у зв`язку з чим потребує контролю з боку органу поліції та застосування обмежень з метою запобігання вчиненню кримінальних правопорушень і здійснення на нього виховного впливу.

Доводи в апеляційній скарзі, що застосовані обмеження позбавляють ОСОБА_6 можливості офіційно працевлаштуватись, надумані, зважаючи на те, що він не володіє жодними професійними навичками, не має професійної кваліфікації і не мав бажання працювати в установі відбування покарань. Дані про те, що ОСОБА_6 , який систематично відбуває покарання, хоча б колись був працевлаштований, відсутні. Не надав засуджений і докази на підтвердження наявності у нього неповнолітніх дітей. Ніяким чином не можуть вплинути ці обмеження і на забезпечення безпеки, оскільки будь-яка людина має право вживати заходи для самозбереження.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 травня 2024 року про встановлення щодо засудженого ОСОБА_6 адміністративного нагляду та застосування обмежень залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3