Дата документу 16.12.2024 Справа № 314/4947/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/4947/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/771/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю представника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 листопада 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И Л А:

1 листопада 2024 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла скарга представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність Відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В обґрунтування своєї скарги вказував, що у боржника ОСОБА_7 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відкрито рахунок, на який зараховується виключно заробітна плата. Постановою заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_8 у виконавчому провадженні №73990504 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на грошові кошти/електронні гроші на рахунках/ електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. На заяву адвоката отримано лист від 13 лютого 2024 року №7185/5, у якому, із посиланням на ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» зазначалось про відсутність підстав для зняття арешту з розрахункових рахунків боржника. Із рахунку IBAN НОМЕР_1 списано грошові кошти ОСОБА_7 в розмірі 56716,37 грн., які є заробітною платою скаржника.

Просив зобов`язати уповноважених осіб Відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_7 від 26 лютого 2024 року, надати заявнику витяг з ЄРДР.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 листопада 2024 року було відмовлено у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , з тих підстав, що обставини, зазначені у скарзі, мають ознаки цивільно-правового характеру, який ґрунтується на спорі, предметом якого є оскарження дій державного виконавця у визначеному ЗУ «Про виконавче провадження» порядку.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги вказує, що не може бути накладений арешт на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.

Зазначає, що заступник начальника ОСОБА_8 допустила стягнення всієї заробітної плати ОСОБА_7 , що суперечить ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» та є злочином, передбаченим ч. 1 ст. 364 КК України.

Крім того вказує, що після звернення із заявою до поліції зазначеним державним виконавцем в рамках цього ж виконавчого провадження ще були зняті кошти з рахунку «єВідновлення», які належали ОСОБА_7 .

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальний злочин на підставі заяви ОСОБА_7 від 26 лютого 2024 року, надати заявнику витяг з ЄРДР.

У судовому засіданні апеляційного суду представник - адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що він звертався до суду із вимогою про зобов`язання зняти арешт, проте, всі грошові кошти були списані. Зазначив, що грошові кошти були зняті також і з рахунку «єВідновлення».

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, представника - адвоката ОСОБА_6 та перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Так, як убачається із матеріалів скарги, ОСОБА_7 було подано до Відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 7-9).

Зі змісту заяви ОСОБА_7 випливає, що на його банківський рахунок, на який він отримує заробітну плату, постановою заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області ОСОБА_8 накладено арешт, всі наявні на рахунку грошові кошти були зняті. Вважає, що дії державного виконавця суперечать ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим, просив внести відомості до ЄРДР щодо вказаної особи за ч. 1 ст. 364 КК України.

Крім того, зі змісту скарги убачається, що відомості за заявою ОСОБА_7 не були внесені до ЄРДР.

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зміст заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину не визначає наявності елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Водночас, як вже зазначалось вище, до ЄРДР вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які очевидно не містять таких ознак.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, ч. 1 ст. 364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Службове зловживання належить до злочинів із матеріальним складом і за ч. 1 ст. 364 КК України визнається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди правам, свободам та інтересам фізичних осіб.

Із поданої заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину, не убачається жодних фактів, які б свідчили про те, що відносно нього було вчинено вказане ним кримінальне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

Згідно зі ст. 58 Закону, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, із вказаних положень Закону, на переконання колегії суддів, дії заступника начальника Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області ОСОБА_8 , не вказують про зловживання нею владою або службовим становищем.

Так, згідно із аналізу провадження, убачається, що ОСОБА_7 є боржником у виконавчому провадженні, що заявником не оспорюється, у зв`язку із чим, здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання до ОСОБА_7 не суперечили Закону України «Про виконавче провадження».

Серед іншого, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Так, згідно положень вказаної статті, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, у порядку, передбаченому Законом.

Тобто, в даному випадку зазначені представником - адвокатом ОСОБА_6 в скарзі обставини є предметом розгляду оскарження рішення державного виконавця, у порядку передбаченому ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_7 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 листопада 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Відділення поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4