Справа №760/6352/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Солом`янського районного суду м. Києва клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 26.11.2024 до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000392 у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Грякове Чутівського району Полтавської області, з вищою освітою, не працевлаштованої, заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, в обґрунтування якого слідчий посилається на таке.

Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000392 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2024, за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України та за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, українка, уродженка с. Грякове Чутівського р-ну Полтавської обл.., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на пособництво у допомозі державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки, передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді послуг представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , починаючи з 2017 року є засновниками підприємства, розташованого на території країни агресора Російської Федерації, яке спеціалізується на діяльності автомобільного вантажного транспорту, надання послуг з перевезення та інші.

Так встановлено, що 08.06.2017 року за адресою: м. Білгород, вул. Робоча, 14л, кім. 205, Російська Федерація, зареєстровано ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), види діяльності вказаної юридичної особи є діяльності автомобільного вантажного транспорту, надання послуг з перевезення та інші. Згідно з відомостями у єдиному державному реєстрі юридичних осіб Російської Федерації - «ЄГРЮЛ», засновниками і кінцевими бенефіціарними власниками вказаного підприємства є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Надалі, 20 лютого 2014 року російською федерацією розпочато ведення агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію півострова Крим, захоплення державних установ та організацій, військових частин.

Постановою ради федерації федеральних зборів рф «Про використання збройних сил російської федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення президента рф, виходячи з інтересів безпеки життя громадян рф, особового складу військового контингенту збройних сил рф, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду президенту рф на використання збройних сил рф на території України.

24.02.2022 Збройними силами Російської Федерації здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України та розпочато ведення агресивної війни проти України, захоплення її території, яке на даний час триває.

У зв`язку з чим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено і діє на даний час.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою Російської федерації, а також установлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема Резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)».

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з рф заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків з державою-агресором.

Статтею 42 Конституції України закріплено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Разом з цим, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Так, після початку повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що на території України введено воєнний стан, а також про те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022, з РФ заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків, а також про введення в дію Указів Президента щодо накладення санкцій на фізичних та/або юридичних осіб, які ведуть господарську діяльність з державою агресором або їй допомагають (у будь-якій формі), переслідуючи корисливі мотиви, які виразились в отриманні економічної вигоди від організації вантажних перевезень, взаємодії з підприємствами приватного та державного сектору економіки на території держави-агресора Російської Федерації, усвідомлюючи, що провадження будь-якої господарської діяльності на території з державою-агресором, в тому числі надання матеріальних ресурсів у вигляді товарів, послуг і робіт та інших активів у вигляді грошових коштів, сплачених до державного бюджету Російської Федерації - є незаконним та призведе до сплати податкових зобов`язань та зборів на користь Російської Федерації, що в свою чергу сприятиме її економічному розвитку, буде спрямовуватись на розвиток військово-промислового комплексу Російської Федерації, забезпечення військових потреб та збільшення військового потенціалу країни-агресора, попередньо обговоривши план дій, вирішили в обхід вищевказаних заборон продовжувати систематично надавати послуги у взаємодії з суб`єктами господарювання приватної та державної сфери економіки держави-агресора, шляхом надання матеріальних ресурсів у вигляді вантажних перевезень, а також забезпечення російської економіку постійними надходженнями у вигляді податкових зобов`язань та зборів, а відтак сприяти у здійсненні військової агресії проти України, яка спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні, зміну меж території і державного кордону України.

Таким чином, за викладених вище обставин у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на пособництво державі-агресору, тобто вчинення умисних дій по організації роботи підприємства, розташованого на території країни агресора Російської Федерації, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсі у вигляді послуг з вантажних перевезень.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій на ОСОБА_8 як засновника ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), покладається розподілення частини прибутків між співучасниками, надання вказівок співучасникам та усунення перешкоди у здійсненні фінансово-господарської діяльності зазначеного товариства, сприяння в організації безпосереднього узгодження питань укладання господарських угод, а також контроль за їх фактичним виконанням, безпосередньо контактування з представниками суб`єктів господарської з приводу діяльності вище вказаного підприємства.

У свою чергу до обов`язків ОСОБА_9 входить загальне керівництво та забезпечення здійснення діяльності вказаного підприємства, координація дій всіх співучасників у взаємодії з представниками держави-агресора Російською Федерацією.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб досягли попередньої змови з ОСОБА_10 на призначення на посаду директора ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), та ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , які володіють організаторськими здібностями, здатні вирішувати поставлені завдання, успішно організовувати та забезпечувати ведення результативної роботи, виконувати усі накази та розпорядження, володіють професійними знаннями і навичками, мають необхідний досвід роботи для виконання організаційно-розпорядчих та управлінських функцій щодо організації та здійснення господарської діяльності підприємства ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268).

В свою чергу, ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи факт здійснення відкритої збройної агресії РФ проти України, а також те, що товариство ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), провадить господарську діяльність на території країни агресора Російської Федерації, здійснювати вказану діяльність вони зможуть лише у взаємодії з державою - агресором, в тому числі і шляхом сплати податків до бюджету Російської Федерації та надання послуг, тобто свідчитиме про передачу матеріальних ресурсів та активів представникам держави-агресора. Також, вказані особи достовірно усвідомлювали, що наведені дії є незаконними та призведуть до завдання шкоди Україні.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій до обов`язків ОСОБА_10 входить організація виконання вказівок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та забезпечення здійснення діяльності ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), на території Російської Федерації у взаємодії з державою-агресором оброблення та формування замовлень, ведення господарсько-фінансової звітності підприємств, підписання укладених угод.

У свою чергу на ОСОБА_6 покладалось здійснення адміністративно-господарських функцій, пов`язаних з управлінням товариства, забезпечення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Разом з цим, на ОСОБА_11 покладається технічний контроль за транспортними засобами підприємств, координація їх фінансово-господарської діяльності, безпосередньо контактування з представниками суб`єктів господарської з приводу надання послуг з вантажних перевезень, контроль за бухгалтерським обліком.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з період з квітня 2022 року по теперішній час на виконання спільного злочинного плану, з метою здійснення пособництва державі-агресора, організовували та контролювали надання послуг суб`єктам господарювання приватної та державної сфери економіки Російської Федерацій, а також контролювали своєчасну сплату податкових зборів до державного бюджету Російської Федерацій з підприємства ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268).

Продовжуючи реалізацію спільного між співучасниками умислу, ОСОБА_10 у період з квітня 2022 року по теперішній час перебуваючи на посаді директора ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), знаходячись на території країни агресора Російської Федерації, здійснювала адміністративно-господарські функції, пов`язані з управлінням товариства, забезпечувала фінансово-господарську діяльність підприємства, безпосередню реалізацію послуг, оброблення та формування замовлень, ведення звітності, укладання та підписання угод.

В свою чергу ОСОБА_6 у період з квітня 2022 року по теперішній час, знаходячись на території України здійснювала контроль за виконанням контрагентами договірних зобов`язань по угодам укладеним між ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268) та суб`єктами господарювання Російської Федерації, управління працівниками з числа ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), які здійснюють бухгалтерський облік, виплата заробітних плат працівникам вказаного підприємства.

Так, ОСОБА_11 у період з квітня 2022 року по теперішній час знаходячись на території країни агресора Російської Федерації, організовував та забезпечував ведення результативної роботи ООО «Сова» (Код ОГРН - 1268), виконував усі накази та розпорядження ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Внаслідок зазначених вище протиправних дій ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у період з квітня 2022 року по теперішній час було забезпечено послугами з вантажних перевезень суб`єкта господарювання держави-агресора, що поставляє комплектуючі для потреб Міністерства Оборони Російської Федерації - АО «КУРСКИЙ ЭЛЕКТРОАППАРАТНЫЙ ЗАВОД» (ИНН ), щодо якого застосовано санкції згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 1 квітня 2023 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 1 квітня 2023 року № 192/2023, на загальну суму - 187 000 російських рублів за надання транспортних послуг по рахункам № 659 від 13.04.2023, № 685 від 17.04.2023, № 2688 від 25.12.2023, № 95 від 19.01.2024, № 526 від 21.03.2024, № 644 від 04.04.2024, № 859 від 27.04.2024.

Також, ООО «СОВА» (Код ОГРН - 1268), здійснено перерахунок з власного банківського рахунку грошові кошти у безготівковій формі на загальну суму 13 367 252, 00 російських рублів в якості оплати лізингового платежу по договорам на банківський рахунок ПАО «СБЕРБАНК РОССИИ», який належить ПАО «ЛИЗИНГОВАЯ КОМПАНИЯ «ЕВРОПЛАН» (ИНН ), щодо якого застосовано санкції згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 19 жовтня 2022 року № 726/2022.

Крім цього, ООО «СОВА» (Код ОГРН - 1268), здійснено перерахунки з власного банківського рахунку грошові кошти у безготівковій формі на загальну суму 12 538 711,18 російських рублів в якості оплати лізингових платежів по договорам на банківський рахунок ООО «СОВКОМБАНК ЛИЗИНГ» (ОГРН 781, ИНН ), щодо якого застосовано санкції згідно рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19 жовтня 2022 року «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 19 жовтня 2022 року № 726/2022.

Разом з цим, ООО «СОВА» (Код ОГРН - 1268), у невстановлений період часу, але не пізніше 28.10.2022 року на виконання державного контракту з Російською Федерацією № 0246 від 25.07.2022 було організовано вантажне перевезення матеріальних цінностей між АО «Уральский завод гражданской авиации» (ИНН ) та Федеральным казенным учреждением «Московский центр материально-технического обеспечения Федеральной службы войск национальной гвардии Российской Федерации».

Таким чином ОСОБА_6 здійснила пособництво ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні дії, спрямованих на допомогу державі-агресору, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів у вигляді послуг з вантажних перевезень представникам держави-агресора.

06.02.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 , підозри повністю підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження.

Підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 полягає у вчиненні за попередньою змовою групу осіб умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом: добровільного збору, підготовки, передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді послуг представникам держави-агресора.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

На даний час є необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а від так встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження.

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність даного ризику, обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 може знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Дана спроба була неодноразово реалізована підозрюваним та іншими співучасниками під час досудового розслідування, що підтверджується наявними та доданими до даного клопотання матеріалами. Зокрема, підозрюваний та іншими співучасники, використовуючи програми обміну повідомленнями для смартфонів (мобільного додатку), здійснювали видалення текстових та графічних повідомлень задля знищення слідів злочину та уникнення викриття злочинної діяльності.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - підозрювана ОСОБА_6 з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення, в якому він на даний час підозрюється, може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також на інших підозрюваних.

- п. 4 ч.1 ст.177 КПК України наявність даного ризику, обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_6 може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином. Так, враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_6 є лише ланкою добре налагодженої злочинної схеми щодо надання допомоги державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні, будучи усвідомленим про наявні шляхи передачі матеріальних ресурсів у вигляді послуг представникам держави-агресора, перебуваючи на свободі останній може перешкоджати органу досудового розслідування встановлювати інших можливих співучасників, зокрема співучасників та виконавців злочинної діяльності;

- п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України - підозрювана ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки, оскільки добре усвідомлений у механізмі здійснення пособництва державі агресора, маючи сталі зв`язки з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебувають на території агресора а також враховуючи те, що свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, має достатні можливості для того, щоб негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, приховування, знищення чи спотворити речові докази, може вчиняти інші кримінальні правопорушення - до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із відповідним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи викладені в ньому та пояснив, що підозра, пред`явлена ОСОБА_6 та ризики, викладені у клопотанні обґрунтовані і підтверджуються належними доказами. Просив клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Підозрювана ОСОБА_6 та її захисники заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважали підозру необґрунтованою, а ризик, викладені у клопотанні -безпідставними. Просили суд врахувати відомості щодо особи підозрюваної та застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід ,не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваної та її захисників, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане прокурором клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У провадженні слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП в м.Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 26.11.2024 до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000392 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України та за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України..

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 178 КПК України слідчий суддя перевіряє вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення.

06.03.2025, відповідно до вимог ст. ст. 276-278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами оглядів мобільних телефонів, ноутбуків та сайтів, протоколами обшуків, протоколами допитів свідків, протоколом допиту підозрюваного, протоколом проведення негласних слідчих (розшукових) дій іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дані злочини.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, з огляду на викладене слідчий суддя не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні стороною обвинувачення надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме вчинення громадянином України умисних дій, спрямованих на пособництво у допомозі державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки, передачі матеріальних ресурсів та інших активів у вигляді послуг представникам держави-агресора, за попередньою змовою групою осіб.

Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 178 КПК України слідчий суддя пересвідчився у тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, оскільки санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя зауважує, що підозрювана має середній вік, групи інвалідності не має, має задовільний стан здоров`я.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя встановив, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, зокрема має постійне місце мешкання, заміжня та має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має хронічні захворювання, потребує догляду та лікування, та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також має на утриманні батьків похилого віку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АНС у 1986 році та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має хронічні захворювання.

Встановлюючи обставини, передбачені п. 5 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя визначив, що підозрювана вищу освіту, не працевлаштована.

Щодо репутації підозрюваного, відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст.178 КПК України встановлено, що даних про негативну репутацію підозрюваної в ході судового розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Щодо майнового стану підозрюваного, в дотримання вимог п. 7 ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя відзначає, що підозрювана не працевлаштована, відомостей щодо майнового стану підозрюваної слідчому судді не надано.

На виконання вимог п. 8, 9, 10 ч.1 ст. 178 КПК України слідчий суддя зазначає, що підозрювана раніше не судима. Даних про застосування до підозрюваної інших запобіжних заходів не надано, як і відомостей про наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених п. 11 ч. 1 ст.178 КПК України, слідчий суддя зазначає, що відповідно до наданих суду матеріалів розміру майнової шкоди у даному кримінальному провадженні не встановлено.

На виконання вимог п. 12 ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя зазначає, що відсутні ризики продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризику летальності, що створює підозрювана, у зв`язку з його доступом до зброї у судовому засіданні не встановлено.

Крім того, стороною обвинувачення доведено існування ризику, передбаченого п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрювана, використовуючи програми обміну повідомленнями для смартфонів (мобільного додатку), здійснювала видалення текстових та графічних повідомлень задля знищення слідів злочину та уникнення викриття злочинної діяльності.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується із доводами сторони захисту та вважає, що стороною обвинувачення не доведеним існування ризиків, передбаченого п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки вказані ризики належним чином не обґрунтовані у клопотанні, не віднайшли об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях слідчого, прокурора.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту, викладені користь ОСОБА_6 та вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки вчиненого в умовах воєнного стану у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуального ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, при вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя враховує встановлені у судовому засіданні обставини та процесуальну поведінку підозрюваної, яка з моменту повідомлення про підозру, тобто з 06.03.2025 до моменту розгляду даного клопотання перебувала без застосування запобіжного заходу та дотримувалась покладених на неї процесуальних обов`язків підозрюваної.

Слідчий суддя, також, враховує, що підозрювана, будучі обізнаною про розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо її чоловіка ОСОБА_8 і, маючи реальну можливість перетнути державний кордон у період дії воєнного стану не виїхала за межі України.

Слідчий суддя, також, враховує її майновий стан та міцність її соціальних зв`язків, зокрема той факт, що підозрювана має на утриманні двох неповнолітні дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має хронічні захворювання, потребує догляду та лікування, та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також має на утриманні батьків похилого віку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АНС у 1986 році та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має хронічні захворювання. Відносно її чоловіка ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та нині він утримується під вартою.

Оцінюючу у сукупності встановлені у судовому засіданні обставини, відомостей щодо особи підозрюваної та її процесуальну поведінку, слідчий суддя приходить обґрунтованого висновку, що прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку із чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у розумінні вимог ч.1 ст.176 КПК України є більш м`яким запобіжний заходом ніж тримання під вартою, однак більш суворим ніж запобіжний захід у вигляді застави.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що за встановлених фактичних обставин, з урахуванням даних в їх сукупності про особу підозрюваної ОСОБА_6 , доцільним, дієвим та таким, що досягне мети, визначеної ч.1 ст.177 КПК України є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , окрім випадків необхідної евакуації з метою збереження життя та здоров`я, в межах строку досудового розслідування, строком на дванадцять днів, тобто по 06 квітня 2025 року включно із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваній у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , окрім випадків необхідної евакуації з метою збереження життя та здоров`я, в межах строку досудового розслідування, строком на дванадцять днів, тобто по 06 квітня 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_6 :

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду ;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту, де ОСОБА_6 фактично проживає, а саме м. Полтава без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала в частині покладених обов`язків діє в межах строку досудового розслідування строком на дванадцять днів, тобто по 06 квітня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваній та направити до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної для забезпечення контролю за її поведінкою під час дії відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1