Справа № 508/769/22
Номер провадження 1-в/508/30/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024 року селище Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Миколаївка Березівського району Одеської області подання Березівського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про вирішення питання про звільнення від відбування покарання відповідно до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обознівка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженого 29.11.2022 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України,

встановив:

17.09.2024 року до Миколаївського районного суду Одеської області надійшло подання Березівського районного сектору № 3 філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області про вирішення питання про звільнення від відбування покарання відповідно до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративне правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно ОСОБА_4 , засудженого 29.11.2022 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування подання зазначено, що 09.08.2024 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ (далі Закон). Цим Законом внесено зміни до ст. 51 КУпАП, згідно з якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Прокурор у судовому засіданні подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вирішуючи подання, виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-ІХ (надалі Закон № 3886-ІХ) набрав чинності з 09.08.2024.

Вказаним Законом внесені зміни, зокрема, до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата такого майна, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому Законом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на жовтень 2022 року (з 01.07.2022) прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2600,00 гривні та 50 відсотків від цього розміру становлять 1300,00 гривні.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у жовтні 2022 року становила 2600,00 гривні.

Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно частини 2 статті 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами 2 і 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким внесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК настає виключно у випадку, якщо вартість викраденого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 29.11.2022 року, ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, зокрема за ч. 4 ст. 185 КК України за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану 19.10.2022 року на загальну суму 585,99 грн., що менше за максимальний розмір, визначений для кваліфікації крадіжки як дрібної (2600,00 грн.).

Таким чином, має місце декриміналізація діянь, що полягають у крадіжці майна, вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час вчинення такого діяння, що у даному випадку на 19.10.2022 становить 2600,00 грн., а тому суд приходить до висновку, що вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 29.11.2022 року, ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого усунено законом, оскільки вартість викраденого ним майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає звільненню від призначеного судом покарання у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 74, 185 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Подання задовольнити.

Звільнити від призначеного покарання ОСОБА_4 засудженого вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 29.11.2022 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння, за яке його засуджено.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27.11.2024.

Суддя ОСОБА_5