Провадження № 1-кс/489/1293/24
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

27 грудня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у місті Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001542 від 26.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,

З участю володільця майна ОСОБА_4 ,

встановив:

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення 25.12.2024 близько 17:15 год. в м. Миколаєві в районі нерегульованого перехрестя вул. Олександра Янати та вул. Белікова Балка дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів «Fiat Nuovo Doblo», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , та в подальшому зіткнувся з автомобілем «Opel Astra», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . В результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора про арешт вилученого 25.12.2024 в ході огляду місця події автомобіля марки «Fiat Nuovo Doblo», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , з метою його збереження як речового доказу, оскільки він є необхідним для призначення та проведення експертиз у даному провадженні.

Прокурор в судове засідання не з`явився, зазначивши в клопотанні про проведення розгляду за його відсутності. Керуючись ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження та закріпленим у ст. 7 КПК України принципом диспозитивності, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі прокурора.

Володілець майна в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вважає можливим утримання транспортного засобу у нього, що забезпечить збереження наявних на ньому слідів та його первинний стан після ДТП.

Вислухавши пояснення володільця майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набут кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання на підставі досліджених доказів встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001542 від 26.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У ході досудового розслідування 25.12.2024 під час огляду місця події, в районі нерегульованого перехрестя вул. Олександра Янати та вул. Белікова Балка у м. Миколаєві, був вилучений автомобіль «Fiat Nuovo Doblo», р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 в момент дорожньо-транспортної пригоди та який на праві власності належить ОСОБА_8 . Вказаний транспортний засіб дійсно має значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, оскільки вилучений безпосередньо на місці ДТП, має сліди пошкоджень, є необхідним для призначення та проведення судових експертиз, та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні постановою слідчого від 26.12.2024, тому з метою забезпечення його збереження для розслідування, встановлення обставин кримінального правопорушення та закінчення даного провадження необхідно накласти на нього арешт.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на даній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Натомість, слідчий суддя не погоджується з твердженням володільця майна про можливість передачі йому транспортного засобу на зберігання, виходячи з того, що вилучене майно зберегло на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, є необхідним для проведення відповідних автотехнічних експертиз, що вказує на необхідність його збереження в первісному вигляді, в якому воно знаходилося після ДТП на момент його вилучення, що можливо реалізувати шляхом забезпечення його знаходження в органу досудового розслідування. Також слідчий суддя враховує, що володілець майна ОСОБА_4 є безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди, тобто заінтересованою у результатах досудового розслідування особою, що викликає обґрунтовані сумніви у можливості забезпечення збереження ним вилученого під час огляду місця події транспортного засобу в первинному вигляді, в якому він перебував на момент ДТП.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0001542 від 26.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, накласти арешт на транспортний засіб «Fiat Nuovo Doblo», р.н. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що був вилучений в ході огляду місця події 25.12.2024 в районі нерегульованого перехрестя вул. Олександра Янати та вул. Белікова Балка у м. Миколаєві та який на праві власності належить ОСОБА_8 та перебував у володінні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1 енко