УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 463/2401/24

Провадження № 51 - 5603 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року,

встановив:

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 травня 2024 року

ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченогост. 286 ч. 2 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, вищезазначений вирок місцевого суду скасовано

в частині призначення покарання. ОСОБА_4 призначено покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.Врешті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вироку апеляційного суду

в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа,

яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,

що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом при його винесенні, навести конкретні докази і аргументи

в обґрунтування кожної позиції.

Так, засуджений у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного додаткового покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, незаконність і необґрунтованість вироку апеляційного суду, проте в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 413, 414, 420 КПК України.

Крім того, засуджений, заявляючи вимогу про скасування вироку апеляційного суду, не наводить обґрунтувань та не зазначає підстав для призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

У разі подання матеріалів на усунення недоліків в електронній формі, відповідно

до приписів ст. 35 ч. 2 КПК України особі, яка подала касаційну скаргу, потрібно надати докази надсилання іншим учасникам кримінального провадження копій надісланих документів із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів).

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк

для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3