КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/781/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Скибенці, Тетіївського району, Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , яке погоджене старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівником Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003160, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Підозрюваного ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суду негайно.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_1 строком до 2-х місяців, тобто до 04.02.2025 року, включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатись за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання;

Строк виконання покладених обов`язків визначено до 04.02.2025 року.

Вказано, що обов`язки покладаються на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк дії ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Деснянське УП ГУНП в м. Києві.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, представники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні - керівник Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

На обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року не відповідає законодавчо встановленим вимогам до судового рішення, що ухвалюється іменем Держави, але й прямо їм суперечить, оскільки позбавлена будь-якого належного обґрунтування, як з позиції чинного законодавства, так і з позиції законів логіки.

Апелянт вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор стверджує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, прокурор вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які вказують на те, що у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто зникнути та перебувати тривалий час у розшуку.

Усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду.

Апелянт зазначає, що підозрюваний може впливати на потерпілого, свідків, оскільки підозрюваний шляхом погрози, фізичного та психологічного тиску, може схиляти останніх до дачі неправдивих показань, зміни своїх попередніх свідчень, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Прокурор звертає увагу, що обов`язково слід врахувати характер та обставини вчинення злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , що дає підстави стверджувати, що у нього деформовано розуміння моралі, цінності людського життя, яке може стати фактором, що додатково буде чинити тиск на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Адже не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, знаходячись за місцем свого проживання, підозрюваний продовжує становити підвищену небезпеку для оточуючих.

Також зазначає, що у даному кримінальному провадженні допитано ряд свідків, включаючи сусідів, родичів підозрюваного ОСОБА_7 , анкетні дані яких, включаючи їх місця проживання, відомі підозрюваному. Із зазначеного випливають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань, або до безпідставної відмови від дачі показань, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування, як цього вимагають норми кримінального процесуального законодавства України, що в свою чергу є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одним із основних свідків вчиненого кримінального правопорушення є донька підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_11 , яка також мешкає за вказаною адресою, з якою в ході досудового розслідування необхідно провести слідчі дії.

На переконання сторони обвинувачення, слідчим суддею створено умови, за яких підозрюваний у замаху на навмисне вбивство свого сина буде проживати в одній квартирі зі свідком злочину.

Окрім цього зазначає, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею проігноровано поведінку підозрюваного після вчинення злочину, а також той факт, що злочин ним вчинено у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі прокурор також посилається на те, що утримання підозрюваного ОСОБА_7 у спеціальній установі забезпечить його безперешкодну доставку відповідними конвойними підрозділами до органу досудового розслідування та суду, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього, а також дотримання розумних строків досудового розслідування, а в подальшому і судового розгляду.

Також, зазначає, що обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а більш м`які запобіжні заходи передбачають перебування підозрюваного на волі, а тому, з урахуванням викладеного вище, створюють реальну загрозу настання викладених вище ризиків.

Як вважає прокурор, вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Проте, слідчим суддею Деснянського районного суду міста Києва належним чином не обґрунтовано, чому саме доводи прокурора, які наведені в клопотанні та оголошені прокурором в судовому засіданні, щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не взяті до уваги судом при ухваленні рішення. Разом з тим, прокурором доведено обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, про що слідчим суддею також зазначено у своєму рішенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з наведених в ній підстав, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0003160 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

04.12.2024 року о 10:00 год., слідчим в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано особу, підозрювану у вчиненні злочину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04.12.2024 року слідчим СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за погодженням із старшим групи прокурорів - керівником Деснянської окружної прокуратури міста Києва повідомлено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

05.12.2024 року слідчий слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , за погодження із старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівником Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2024 року, приблизно об 01:00 год, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у сварку із своїм сином ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, у нього виник умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті останньому.

Так, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, у вказані дату, час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи в правій руці предмет, схожий на кухонний ніж, наніс своєму сину ОСОБА_12 , один удар в область грудної клітки зліва, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: абдоміноторакальне поранення грудної клітини зліва, поранення проникаюче правого шлуночка серця, гемоперитоніум, тобто в місце, де знаходяться життєво важливі органи людини, таким чином вчинив всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілого ОСОБА_12 своєчасно доставлено до медичного закладу, а саме КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», за адресою: місто Київ, вулиця Братиславська, 3, де йому надано медичну допомогу.

04.12.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, на думку слідчого доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1) протоколом огляду від 04.12.2024, за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) протоколом огляду від 04.12.2024, за адресою: місто Київ, вулиця Радунська, 22/9 відкритої ділянки місцевості поруч з 3-ім житловим під`їздом;

3) протоколом огляду від 04.12.2024, за адресою: місто Київ, вулиця Братиславська, 3, КНП «КМКЛ ШМД»;

4) медична довідка № 9450 з КНП «КМКЛ ШМД»;

5) протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.12.2024;

6) протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.12.2024;

7) протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.12.2024;

8) протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 04.12.2024;

9) протоколом затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст. 208 КПК України від 04.12.2024;

10) протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2024;

11) речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий стверджує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий зазначив, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого в разі доведення в подальшому вини ОСОБА_7 , останньому загрожуватиме покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, розуміючи його невідворотність, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, у даному кримінальному провадженні допитано ряд свідків, включаючи сусідів, родичів підозрюваного ОСОБА_7 , потерпілого, анкетні дані яких, включаючи їх місця проживання, відомі підозрюваному. Із зазначеного випливають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків та потерпілого в даному кримінальному провадженні шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань, або до безпідставної відмови від дачі показань, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування, як цього вимагають норми кримінально процесуального законодавства України, що в свою чергу є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання сторони обвинувачення, підставами вважати, що існує ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, свідчать дії останнього після скоєного інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема в частині того, що ОСОБА_7 , розуміючи характер вчиненого злочину, не вчинив будь-яких дій щодо виклику працівників швидкої медичної допомоги для потерпілого ОСОБА_12 , що є діями, які за своїм характером є такими, що певною мірою направлені на перешкоджання здійсненню досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом вчинення даного кримінального правопорушення.

Як зазначив у клопотанні слідчий, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання його вини, розуміючи його невідворотність, може вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може будь-яким чином впливати на свідків, родичів та потерпілого у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто існують реальні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставами обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , на переконання сторони обвинувачення, є наявність обґрунтованої підозри у вчинені умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти життя та здоров`я особи, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, а тому менш суворі запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_7 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості ухилення останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному проваджені, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, а також не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , яке погоджене старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - керівником Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003160, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Підозрюваного ОСОБА_7 звільнено з-під варти в залі суду негайно.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_1 строком до 2-х місяців, тобто до 04.02.2025 року, включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не відлучатись за межі м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання;

Строк виконання покладених обов`язків визначено до 04.02.2025 року.

Вказано, що обов`язки покладаються на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк дії ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покладено на Деснянське УП ГУНП в м. Києві.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, представники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому виходив з того, що достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, є цілодобовий домашній арешт, а необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором належними та допустимими доказами не доведена.

При цьому, слідчим суддею також враховано характеристику особи підозрюваного, його вік, ставлення до вчиненого, бажання зменшити ступень негативних наслідків для життя та здоров`я рідної дитини, що на думку слідчого судді, зменшує ступень суспільної небезпечності особи підозрюваного та спростовує доводи досудового слідства, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження. Слідчий суддя дійшов висновку, що за результатами розгляду клопотання прокурором не наведено переконливих доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частин 1-4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у «демократичному суспільстві» у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги слідчим суддею належним чином дотримані.

Дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Зокрема, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1) протоколом огляду від 04.12.2024, за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) протоколом огляду від 04.12.2024, за адресою: місто Київ, вулиця Радунська, 22/9 відкритої ділянки місцевості поруч з 3-ім житловим під`їздом;

3) протоколом огляду від 04.12.2024, за адресою: АДРЕСА_3 , КНП «КМКЛ ШМД»;

4) медична довідка № 9450 з КНП «КМКЛ ШМД»;

5) протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.12.2024;

6) протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 04.12.2024;

7) протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.12.2024;

8) протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 04.12.2024;

9) протоколом затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку ст. 208 КПК України від 04.12.2024;

10) протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2024;

11) речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною обвинувачення не доведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням даних про особу підозрюваного та конкретних обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, наведеним слідчим у клопотанні, не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками погоджується колегія суддів, та звертає увагу на недоведеність слідчим у клопотанні та прокурором під час апеляційного розгляду тих обставин, що заявлені органом досудового розслідування ризики мають такий ступінь небезпеки, якому зможе запобігти лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Правильним, на думку колегії суддів, є і висновок слідчого судді про те, що ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином) не знайшов свого підтвердження, оскільки твердження органу досудового розслідування щодо наявності вказаного ризику ґрунтуються лише на тому, що ОСОБА_7 не вчинив будь-яких дій щодо виклику працівників швидкої медичної допомоги для потерпілого. Проте сам ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що перебував в шоковому стані та власними силами намагався допомогти сину.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, вік підозрюваного, якому 73 роки, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, одружений та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховано і той факт, що у даному кримінальному провадженні сторонами провадження є члени однієї родини. Перебування підозрюваного під вартою та потерпілого на стаціонарному лікуванні, створюють додатковий тягар утримання на особу, яка не є учасником кримінального провадження, що суперечить меті застосування запобіжного заходу. Також, слідчий суддя врахував, що підозрюваний та потерпілий є близькими родичами, які однак не мешкають за однією адресою разом, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризик впливу на останнього доволі великий.

Разом з тим, як правильно зазначив слідчий суддя, застосування найсуворішого запобіжного заходу через неможливість виключення спілкування членів однієї родини з метою попередження впливу, не є виправданим.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дослідив всі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, обґрунтовано застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

При цьому, апеляційна скарга прокурора не містить та прокурором не наведено обставин, які дають підстави для висновків, що з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

При цьому, слідчим суддею були також враховані і дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, одружений досяг похилого віку та є пенсіонером за віком, що у сукупності із процесуальною поведінкою підозрюваного, стало підставою для обґрунтованого висновку слідчого судді про можливість застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, - у виді цілодобового домашнього арешту.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням змісту повідомленої ОСОБА_7 підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а також враховуючи обставини кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - без змін, оскільки, на думку колегії, саме такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - керівника Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4