Справа № 627/823/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про приведення вироку відповідно до вимог чинного законодавства відносно засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ковалівка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, перебуває на військовому обліку , тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 18.01.2023 вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до 5 років позбавлення волі , на підставі ст.75 КК України , звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,

у с т а н о в и в :

03.01.2025 начальник Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон №3886-ІХ) відносно ОСОБА_5 , засудженого 18.01.2023 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 357, ч.4 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України , звільненого від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком на 2 роки.

Клопотання обгрунтовано тим , що Законом №3886-ІХ вчинення крадіжки в сумі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян віднесено до адміністративних правопорушень та відповідно декриміналізовано.

Вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 ОСОБА_5 засуджено за крадіжку за ч.4 ст.185 КК України на суму, яка менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому відповідні діяння не є кримінально караними на теперішній час.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання органу пробації щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання .

До судового засідання представник Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не з`явився , подав заяву про розгляд подання у його відсутність , подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 до суду не з`явився , про розгляд справи повідомлявся належним чином та в установлений законом строк.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 , ОСОБА_5 засуджений :

за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі ,

за ч. 3 ст.357 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі .

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 було визначено у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України , ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч.4 ст.185 КК України, за вчинення кримінального правопорушення 06.10.2022, чим завдано матеріальної шкоди на суму 1000,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2481,00 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 за ч.4 ст.185 КК України , наразі не може вважатись кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_5 , усунута, суд дійшов висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_5 необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 за ч. 4 ст.185 КК України.

За таких обставин, подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області стосовно засудженого ОСОБА_5 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

При цьому, вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст.357 КК України, яке є кримінально-караним діянням.

З огляду на викладене, за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 , ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.3 ст.357 КК України до покарання у виді 2 роки обмеження волі , без застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог чинного законодавства .

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 , 1968 року народження , таким , що засуджений вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 18.01.2023 за ч. 3 ст. 357 КК України (без застосування ч.1 ст.70 КК України) до покарання у виді 2 ( двох) років обмеження волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 ( один ) рік та продовженням виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, визначених вироком суду.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 29.01.2025.

Суддя ОСОБА_1