Номер провадження:1-кс/521/855/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2025 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання адвокат зокрема зазначає, що у відношенні до майна, що належить ОСОБА_4 було застосовано найбільш обтяжливий захід забезпечення з метою проведення експертних досліджень з ним, тому на теперішній час слідством не наведено жодних мотивів щодо продовження заходу забезпечення майна в частині заборони користування.
В судовому засіданні представник та власник майна участі не приймали, оскільки адвокат звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без їх участі.
Прокурор в судовому засіданні також участі не приймав, оскільки звернувся до суду із заявою, якою не заперечував проти скасування арешту майна в частині заборони користування.
Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, на підставі ч. 1 ст. 174 КПК України, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Автомобіль марки «Mercedes-Benz, S320», р.н. НОМЕР_1 , на момент вилучення, перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу є ОСОБА_4 .
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Так, встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні досудове розслідування триває, проте будь-яких аргументів, які б свідчили про необхідність подальшої заборони користуватись зазначеним вище майном, для виконання завдань кримінального провадження, прокурором не надано.
Крім того, прокурор надав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти скасування арешту майна, за клопотання адвоката ОСОБА_3 , в частині заборони користування.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що заборона користування майном не виправдовує потреб досудового розслідування та такого втручання у права та інтереси конкретної фізичної особи як власника (володільця) майна, а тому приходить до висновку про відсутність перешкод для скасування арешту майна в цій частині.
Таке рішення виходить з позиції розумності та співмірності обмеження права власності, права володіти та розпоряджатись майном та наслідків такого арешту для особи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1