Справа № 720/548/25
Провадження № 1-кс/720/79/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Новоселиця

Слідчий суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про звільнення незаконно утримуваної особи ОСОБА_3 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

03 березня 2025 року до Новоселицького районного суду в системі Електронний суд адвокат ОСОБА_2 подала клопотання в порядку ст. 206 КПК України про звільнення ОСОБА_3 , який як їй стало відомо безпідставно затриманий 25 лютого 2025 року, внаслідок чого доставлений та незаконно утримується у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ).

У зв`язку із цим просила зобов`язати службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) негайно доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення волі та постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) негайно звільнити ОСОБА_3 ..

Дослідивши вказане клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 7 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Як вбачається із змісту заяви, у даному випадку має місце незгода адвоката із діями службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) щодо громадянина ОСОБА_3 , пов`язаними з мобілізацією.

Згідно з норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_2 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Відтак, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Окремо слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на визначення учасників кримінального провадження, яке міститься в переліку, зазначеному в п. 25 ч.1 ст. 3 КПК, де серед іншого є вказівка на іншу особу, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Зважаючи на системний аналіз вказаних вище правових норм, чинний КПК пов`язує можливість захисту слідчим суддею прав і свобод особи, не наділеної певним процесуальним статусом, з наявністю досудового розслідування.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги клопотання виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для відкриття провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , поданого в порядку 206 КПК України.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ІНФОРМАЦІЯ_2 чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України про звільнення незаконно утримуваної особи ОСОБА_3 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1