Дата документу 07.02.2025
Справа № 334/9379/24
Провадження № 1-кп/334/358/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в режимі відео конференції кримінальне провадження №0000386 від 18.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.04.2005 Василівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 років 6 місяців, 29.08.2005 ухвала Апеляційного суду Запорізькій області: вирок Василівського районного суду Запорізької області від 14.04.2005 змінити, визначити 3 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

27.06.2006 Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяця. Звільнився 07.04.2010 по відбуттю строку покарання;

24.02.2011 Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнився 01.08.2014 по відбуттю строку покарання;

11.12.2017 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 357, 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнився 14.09.2018 з Оріхівської ВК № 88 по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, у денний час 18.06.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи у Дніпровському районі міста Запоріжжя, на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» знайшов оголошення, опубліковане потерпілим ОСОБА_7 , про втрату гаманця із документами та проханням повернути їх за грошову винагороду, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, не володіючи інформацією про місцезнаходження втрачених ОСОБА_7 документів та, відповідно, не маючи реального наміру повернення документів, використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , зателефонував на мобільний номер ОСОБА_7 , зазначений у оголошенні, та повідомив останньому неправдиву інформацію про наявність у нього документів потерпілого та намір їх повернути за винагороду у сумі 200 доларів США. Потерпілий ОСОБА_7 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 та впевненим у поверненні втрачених документів, за вказівкою ОСОБА_4 через банківський термінал поповнив баланс абонента мобільного зв`язку НОМЕР_2 , якою користувався ОСОБА_4 , на суму 4900 грн. Отримавши у своє розпорядження кошти, що були переведені на баланс абонента мобільного зв`язку, ОСОБА_4 спілкування із ОСОБА_7 припинив, а грошовими коштами на карті розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у сумі 4900 грн.

12.01.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи у Дніпровському районі міста Запоріжжя, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» знайшов оголошення опубліковане потерпілим ОСОБА_5 про втрату портмоне із документами та проханням повернути їх за грошову винагороду, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, не володіючи інформацією про місцезнаходження втрачених ОСОБА_5 документів та, відповідно, не маючи реального наміру повернення документів, використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , зателефонував на мобільний номер ОСОБА_5 , зазначений у оголошенні, та повідомив останньому неправдиву інформацію про наявність у нього документів потерпілого та намір їх повернути за винагороду, потім надав йому вказівку поповнити баланс абонентів НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_3 , НОМЕР_6 оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна». Потерпілий ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 та впевненим, що втрачені документи будуть поверненні, через банківський термінал перерахував власні кошти на поповнення балансу абонентів мобільного зв`язку НОМЕР_4 на 1000 грн., НОМЕР_5 на 5000 грн., НОМЕР_3 на 5000 грн. та НОМЕР_6 на 5000 грн. Отримавши у своє розпорядження кошти ОСОБА_4 спілкування із ОСОБА_5 припинив, а грошовими коштами на картках розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у сумі 16 000 грн.

25.02.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи у Дніпровському районі міста Запоріжжя, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» знайшов оголошення опубліковане потерпілим ОСОБА_8 про втрату документів та проханням повернути їх за грошову винагороду, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_4 , не володіючи інформацією про місцезнаходження втрачених ОСОБА_8 документів та, відповідно, не маючи реального наміру повернення документів, використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «ВФ Україна» НОМЕР_7 , зателефонував на мобільний номер ОСОБА_8 , зазначений у оголошенні, та повідомив останньому неправдиву інформацію про наявність у нього документів потерпілого та намір їх повернути за винагороду, потім надав йому вказівку поповнити платіжну карту № НОМЕР_8 емітовану АТ «ОЩАДБАНК». Потерпілий ОСОБА_8 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 та впевненим у поверненні втрачених документів, через інтернет-банкінг зі свого рахунку в АТ КБ «ПРИВАБАНК» перерахував власні кошти в сумі 8 000 грн. на поповнення балансу платіжної карти № НОМЕР_8 . Отримавши у своє розпорядження кошти ОСОБА_4 спілкування із ОСОБА_8 припинив, а грошовими коштами на карті розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 8000 грн.

13.03.2024 ОСОБА_4 , перебуваючи у Дніпровському районі міста Запоріжжя, маючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» знайшов оголошення опубліковане потерпілим ОСОБА_9 про втрату документів та проханням повернути їх за грошову винагороду, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_4 , не володіючи інформацією про місцезнаходження втрачених ОСОБА_9 документів та, відповідно, не маючи реального наміру повернення документів, використовуючи мобільний телефон з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «ВФ Україна» НОМЕР_9 , зателефонував на мобільний номер ОСОБА_9 , зазначений у оголошенні, та повідомив останньому неправдиву інформацію про наявність у нього документів потерпілого та намір їх повернути за винагороду, потім надав йому вказівку поповнити платіжну карту № НОМЕР_8 прив`язану до банківського рахунку в АТ «ОЩАДБАНК». Потерпілий ОСОБА_9 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 та впевненим у поверненні втрачених документів, через інтернет-банкінг зі свого рахунку в АТ КБ «ПРИВАБАНК» перерахував власні кошти в сумі 16 000 грн. на поповнення балансу платіжної карти № НОМЕР_8 . Отримавши у своє розпорядження кошти ОСОБА_4 спілкування із ОСОБА_9 припинив, а грошовими коштами на карті розпорядився на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 16 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях, які йому інкримінують, визнав у повному обсязі та підтвердив суду, що вчинив кримінальні правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставинах. Не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, дати, часу, місця вчинення епізодів злочинної діяльності, суму грошових коштів, яким заволодів, правової кваліфікації свого діяння. Зазначив, що щиро кається в скоєному, просив пробачення у потерпілого ОСОБА_5 .. Також пояснив, що потерпілому ОСОБА_5 він частково відшкодував матеріальну шкоду, шляхом перерахування на його картку грошових коштів.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він втратив документи на автомобіль, а йому терміново потрібно було їхати за кордон на автомобіль, тому він був згоден віддати будь-які кошти, щоб йому повернули документи. Він перерахував обвинуваченому 16000 грн., однак одна транзакція на 5 000 грн. повернулась йому, бо той рахунок був заблокований. Також просив суд призначити обвинуваченому не суворе покарання.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі та просили суд призначити покарання на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч.2 ст.190 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

ОСОБА_4 раніше судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, свою вину в вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, в скоєному щиросердно розкаявся, добровільно відшкодував частковоматеріальну шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , враховуючи його відношення до скоєного, визнання ним вини та щире каяття, добровільне часткове відшкодування матеріальної шкоди, а також враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Частиною 4 ст. 174 КК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2024, накладено арешт на майно, вилучене під час проведення санкціонованого обшуку за місця проживання ОСОБА_4 , а саме на банківські картки АТ «ПУМБ» «instant VISA» НОМЕР_10 та НОМЕР_11 ; мобільний телефон Samsung SM-g980F/DS в корпусі червоного кольору IMEI НОМЕР_12 , без екрану, сім картки відсутні, мобільний телефон Samsung в корпусі сірого кольору, без задньої кришки, ІМЕІ НОМЕР_13 , ІМЕІ НОМЕР_14 сім картка відсутня; Iphone 11 в корпусі чорного кольору, у робочому стані та має пароль для входу, який поміщено до спец.пакету ICR 0164392 ІМЕІ: НОМЕР_15 , з сім-картою оператора стільникового зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_16 .

Вказаний арешт підлягає скасуванню, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України, оскільки у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна (речових доказів) відпала потреба.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст..349, 368-371, 373-376, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст..75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2024, на майно, вилучене майно під час проведення санкціонованого обшуку за місця проживання ОСОБА_4 .

Речові докази: мобільний телефон Samsung SM-g980F/DS в корпусі червоного кольору IMEI НОМЕР_12 , без екрану, сім картки відсутні, мобільний телефон Samsung в корпусі сірого кольору, без задньої кришки, ІМЕІ НОМЕР_13 , ІМЕІ НОМЕР_14 сім картка відсутня; Iphone 11 в корпусі чорного кольору, у робочому стані та має пароль для входу, який поміщено до спец.пакету ICR 0164392 ІМЕІ: НОМЕР_15 , з сім-картою оператора стільникового зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_16 , які вилучені під час проведення санкціонованого обшуку за місця проживання ОСОБА_4 та які передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, порядковий №39494 в книзі обліку №517 - повернути власнику;

мобільний телефон Redmi Note 5 в корпусі рожевого кольору 1МЕІ 1-24859, ІМЕІ 2- НОМЕР_17 , без пароля, сім картки відсутні,який вилучений під час проведення санкціонованого обшуку за місця проживання ОСОБА_4 та які передані на відповідальне зберігання до камери схову Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, порядковий №39147 в книзі обліку №517 - повернути власнику;

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1