Справа№ 953/2202/25

14.03.2025 Київський районний суд м. Харкова в складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Золочів, Харківської області, громадянки України, українки, із вищою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, на утриманні малолітніх осіб та осіб похилого віку не має, не є інвалідом, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 16.08.2024 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -
16.08.2024 ОСОБА_3 засуджена вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин.
28.11.2024 ОСОБА_3 прибула до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де була письмово ознайомлена з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджена про кримінальну відповідальність, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, про що остання надала підписку. Також ОСОБА_3 під особистий підпис видано направлення до Харківського районного управління поліції N? 1 ГУНП в області, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, для відбування безоплатних громадських робіт, відповідно до якого вона повинна приступити до відбування покарання з 02.12.2024.
Однак, ОСОБА_3 будучи працездатною, маючи змогу працювати та
відбувати призначене Київським районним судом м. Харкова покарання умисно, ігноруючи вирок суду, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин, ігноруючи обов?язки пов?язані із відбуттям призначеного покарання, згідно табеля за грудень, січень, лютий засуджена не приступила до відбування покарання у виді громадських робіт: 10.12.2024, 11.12.2024, 12.12.2024, 13.12.2024,
16.12.2024, 17.12.2024, 18.12.2024, 19.12.2024, 20.12.2024, 23.12.2024, 24.12.2024, 25.12.2024, 26.12.2024, 27.12.2024, 30.12.2024, 31.12.2024, 01.01.2025, 02.01.2025,
03.01.2025, 06.01.2025, 07.01.2025, 08.01.2025, 09.01.2025, 10.01.2025, 13.01.2025, 14.01.2025, 15.01.2025, 16.01.2025, 17.01.2025, 20.01.2025, 21.01.2025, 22.01.2025,
23.01.2025, 24.01.2025, 27.01.2025, 28.01.2025, 29.01.2025, 30.01.2025, 31.01.2025, 03.02.2025, 04.02.2025, 05.02.2025, 06.02.2025, 07.02.2025, 10.02.2025, 11.02.2025, 12.02.2025, 13.02.2025, до Харківського районного управління поліції N?l1 ГУНП в Харківській області без поважних причинне з?являлась, чим ухилилась від їх відбування.
Такі дії ОСОБА_3 набули тривалого системного характеру і полягають у невиконанні обов?язку (бездіяльність) щодо відбування покарання у виді 126 годин громадських робіт та відповідно до ст. 40 КВК України є ухиленням від виконання покарання, оскільки більше двох прогулів без поважних причин протягом місяця є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
Отже, з 02.12.2024 по 13.02.2025 під час перебування на обліку у Київському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення, будучи попередженою про наслідки не відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт, систематично не виходила на відпрацювання громадських робіт, допустила прогули та фактично не відпрацювала
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченою надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, вона правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються , та розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.
За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше судима: 16.08.2024 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей або осіб похилого віку не має, не є інвалідом.
Щодо пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, відповідно до ст. 66 КК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до розуміння правової природи та значення поняття щирого каяття, наданих у правових позиціях, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття є сукупністю невід`ємних одне від одного складових, що характеризують об`єктивне ставлення винуватої особи до вчиненого злочину і полягають у повному визнанні своєї провини у вчиненні злочину, висловлюванні жалю з цього приводу та бажання виправити ситуацію, що склалася, а так саме й готовність нести відповідальність. Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття. Такої позиції додержується й Верховний Суд у своїх чисельних рішеннях (ВС ККС №759/7784/15-к від 22.03.2018 року; № 756/4830/17-к від 09.10.2018 року).
Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Проте матеріали провадження не містять будь-яких об`єктивних даних на підтвердження щирого каяття з боку обвинуваченої, окрім формального визнання своєї провини в загальних межах.
Таким чином, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжуюють покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, дані про особу обвинуваченої, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та вважає за необхідне для виправлення та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі, із застосуванням ст. 71, 72 КК України.
Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Строк відбуття покарання слід обчислювати з моменту фактичного виконання вироку суду.
Запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
В силу ст. 71 ч. 1, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частки покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2024, остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 1 (одного) року 15 (п`ятнадцяти) днів обмеження волі.
Строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного виконання вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім підстав, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1