Провадження №: 1-кп/752/438/25
В И Р О К

Іменем України

16 січня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0003895 відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грузія, громадянина Грузії, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

12.07.2020 року о 22 год. 20 хв., біля підїзду будинку за адресою: м. Київ, пр-т В. Лобановського, 130, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 , з приводу висловлення погроз ОСОБА_3 , на адресу спільної знайомої - ОСОБА_8 . В ході даного конфлікту, обвинувачений ОСОБА_3 , почав штовхати руками ОСОБА_7 , в область грудей, в результаті чого, вони обидва впали на землю, опинившись в такому положенні: обвинувачений ОСОБА_3 , спиною на землі, а ОСОБА_7 , у нього на животі зверху. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_3 , взяв у ліву руку, предмет схожий на ніж, який був при ньому та наніс по одному удару в область грудної клітки справа, правого плеча та лівої ноги, а також стопою своєї ноги, один удар в область живота ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення правого плеча, непроникаючого колото-різаного поранення лівого гомілково-ступневого суглобу, синця у ділянці передньої черевної стінки, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Тобто, ОСОБА_3 , визнається винним за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, себе винним не визнав та пояснив, що його дівчина ОСОБА_9 була на дні народженні в ОСОБА_10 , про що йому було відомо. У подальшому, дівчата, потайки він нього, поїхали до караоке-клубу. Через деякий час, він побачив на телефоні відео, що в клубі, окрім дівчат, перебував ОСОБА_7 , та ще незнайомий чоловік. В результаті цього, він приревнував ОСОБА_11 . Почалася сварка, після якої дівчина вибачалася. Потім, він поїхав до салону, де працювала ОСОБА_12 . Яна також туди приїхала. Він запитав, чому дівчата йому збрехали, не розповіли, що в клубі були не самі. ОСОБА_12 почала його заспокоювати. Потім він сказав ОСОБА_13 сідати до його автомобіля, однак вона відмовилась і він сам поїхав до друзів. Через деякий час, він приїхав до будинку ОСОБА_14 , попросив її вийти на вулицю та постукав у вікно. Остання не вийшла на вулицю та не відчинила вікно і він поїхав додому. Через деякий час, йому подзвонив ОСОБА_7 , з телефону ОСОБА_14 , по відео зв?язку, сказав що хоче з ним поговорити, а через деякий час ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_12 приїхали до нього. Він вийшов до них на зустріч і ОСОБА_7 , запитав чому він вдарив ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_7 вдарив його кулаком у обличчя Від отриманого удару, він потягнув за собою ОСОБА_7 , і почалася боротьба. В ході боротьби він відчув в руках ОСОБА_7 якийсь предмет, можливо ніж. І в цей момент ОСОБА_7 , вскочив, закричав «ніж, ніж» та перестрибнувши паркан побіг. Він встав та пішов додому. Через деякий час приїхали працівники поліції.

На уточнюючі питання прокурора вказав, що коли він виходив на зустріч з ОСОБА_7 , ножа із собою не брав. У ОСОБА_7 , ножа він не бачив, однак той в руках щось тримав. Зазначав, що ОСОБА_7 , не наносив йому колото-різані рани, були лише подряпини. В свою чергу, він наносив ОСОБА_7 , тілесні ушкодження лише руками, в ході обопільної бійки.

На уточнюючі питання захисника повідомив, що перестав спілкуватися з ОСОБА_7 , оскільки останній «кидає» людей на гроші, характеризував його з негативної сторони. Йому не відомо, що саме тримав в руках ОСОБА_7 , однак це було щось гостре.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 , своєї вини, його провина доводиться наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив суду, що раніше перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_3 12.07.2020 року приблизно о 22 годині вечора йому зателефонувала його цивільна дружина та повідомила, що у її подруги якісь проблеми чи конфлікт. Її подруга ОСОБА_9 - колишня дівчина ОСОБА_3 . Він приїхав з дружиною за адресою АДРЕСА_3 . Яна вийшла та сказала, що ОСОБА_3 , розбив вікно в її квартирі. Він зателефонував ОСОБА_15 близько 21:30 години та запитав, що сталося, чому той так себе поводить та сказав що під`їде до нього поговорити. Він з дружиною та ОСОБА_16 приїхали за адресою: АДРЕСА_4 , де проживав ОСОБА_3 . Останній вийшов на вулицю і вони деякий час спілкувалися, при цьому дівчата стояли трохи поодаль. Не порозумівшись, почався конфлікт та боротьба, в ході чого в лівій руці у ОСОБА_3 з?явився ніж, схожий на кухонний і той вдарив його ним один раз в тулуб. Відчувши біль він почав відштовхуватися від ОСОБА_3 . В цей час підбігла ОСОБА_12 та вибила ніж з рук ОСОБА_3 , проте той знову підібрав ножа та ще раз вдарив ним його в ногу. Намагаючись врятуватись від злочинних дій ОСОБА_3 , він побіг до паркану, перестрибнув його, оскільки розумів, що ОСОБА_3 , може вбити його. ОСОБА_3 , побіг за ОСОБА_12 , яка почала кричати що викличе поліцію. Назустріч їхала машина і ОСОБА_3 , припинив злочинні дії та пішов додому. Хтось викликав швидку, яка довго їхала. По приїзду, працівники швидкої надали йому першу медичну допомогу. В нього була пробита легеня, у зв`язку з чим він не міг дихати. Далі його забрали лікарі. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду. Повідомив, що йому нічого не відшкодовано, пробачення обвинувачений в нього не просив, проте він його пробачив, бо в нього є дитина.

На уточнюючі питання прокурора вказав, що під час спілкування, ОСОБА_3 , схопив його за футболку і він впав назад, обвинувачений був зверху, а він був під ним. У кишені ОСОБА_3 , був ніж. Потім, ОСОБА_3 , взяв ніж в ліву руку і коли він лежав, ОСОБА_3 , 2 рази вдарив його ножем глибоко. Він почав відштовхуватися, підбігла ОСОБА_12 вибила ніж з рук ОСОБА_3 . Потім, він привстав та відійшов назад, бо було дуже боляче, а ОСОБА_3 , почав шукати ніж. Великого часового проміжку не минуло, коли ОСОБА_3 , тримав ніж вже у правій руці та махав ним, завдавши 10 ударів в ногу, але медики цього не зафіксували. Повідомив, що не пам?ятає скільки часу перебував в лікарні. Рана була під ребром, також були інші колото різані ножові поранення, пробита в районі біцепса рука. Раніше в них конфліктів не було, чому в цей раз так сталося він не знає. ОСОБА_3 , він не провокував.

На уточнюючі питання захисника вказав, що він приїхав на автомобілі «Hyundai sonata», який припаркував в 15 м від входу в під`їзд будинку. Під час події, автомобіль не переміщувався. В ході розмови розпочався конфлікт з ОСОБА_3 . Коли він відходив назад, то впав на спину. ОСОБА_9 та ОСОБА_12 стояли біля лавочки.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який повідомив суду, що обвинувачений ОСОБА_3 , його сусід, а потерпілого він не знає. Вказував, що події відбувалися влітку, точної дати не пам`ятає, пізно ввечері. Він визирнув з вікна, побачив силуети двох осіб, які билися, хтось сидів зверху та наносив ушкодження, чув, як кричали дві жінки. Пізніше, він побачив чоловіка, в світлій футболці, у якого було поранення.

На уточнюючі питання прокурора вказав, що хтось викликав швидку, обвинуваченого він там не бачив. Пригадує, що одна особа, із двох які приймали участь у бійці, перестрибнула через паркан.

На уточнюючі питання головуючого, вказав, що він не бачив, з ким приїхали жінки, бачив лише силуети. Також, він не бачив, хто першим почав бійку.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка повідомила суду, що раніше спільно проживала з обвинуваченим ОСОБА_3 , потерпілого вона знає. Подія розпочалася з самого ранку, на фоні ревнощів. ОСОБА_3 , приїхав до неї додому з`ясовувати відносини, потім він поїхав, а вона поїхала по своїм справам. Після цього вона поїхала до ОСОБА_18 , в салон, де вона працювала. Згодом туди приїхав ОСОБА_3 , який почав знову з`ясовувати стосунки, хапав її за руки, хотів, щоб вона сіла до нього в авто, проявляв агресію, погрожував, потім поїхав. Вона також поїхала додому. ОСОБА_3 , періодично їй телефонував, лаявся, потім зателефонував по відеозв`язку та казав, що зараз вип`є і покаже на що він здатен. Ввечері ОСОБА_3 , зателефонував їй та сказав що їде до неї. Вона одразу зателефонувала ОСОБА_19 і повідомила що ОСОБА_3 , їде до неї. Коли ОСОБА_3 , приїхав двері квартири вона йому не відкрила і той розбив камінням їй вікно. В ході цього ОСОБА_3 , комусь зателефонував і в слухавку вона почула, що її кличе ОСОБА_20 говорила з ОСОБА_3 , а біля неї був ОСОБА_7 , який попросив дати телефон та сказав ОСОБА_3 , що вони приїдуть поговорити з ним. Пізніше втрьох вони приїхали до ОСОБА_3 , поговорити, щоб останній припинив свої агресвні дії і погрози. Той був біля свого будинку, на лавці. Вони з ОСОБА_12 вийшли з машини і чекали поки ОСОБА_3 , з ОСОБА_7 , поговорять. Останні відійшли трохи далі далі. Раптом вони побачили, як ОСОБА_3 , штовхає ОСОБА_7 , і вдвох вони падають. ОСОБА_3 , був знизу, а ОСОБА_7 , зверху, знаходились на землі. ОСОБА_7 , почав кричати що у ОСОБА_3 , ніж і ОСОБА_12 побігла до них. ОСОБА_7 , встав та побіг, а ОСОБА_3 , встав тa стояв з ножем в руках. В цей момент із-за кута будинку виїхала машина, водія якої вони просили про допомогу. Деталізуючи події зазначила, що у ОСОБА_3 , ніж був в лівій руці, нанесення тілесних ушкоджень вона не бачила, ножа в ОСОБА_7 , вона також не бачила. На її думку ОСОБА_3 , наніс ОСОБА_7 , тілесне ушкодження. У ОСОБА_7 , було багато крові, кров була навіть на ній. Поки вони чекали на швидку, ОСОБА_7 , хрипів, тілесне ушкодження було на спині, де знаходяться ребра, все було в крові.

На уточнюючі питання прокурора вказала, що не бачила ніж в руках ОСОБА_3 в момент коли той наносив тілесне ушкодження ОСОБА_7 . Коли вона запитувала ОСОБА_3 , навіщо він це зробив, той заперечував факт спричинення ножового поранення.

На уточнюючі питання захисника вказала, що ОСОБА_3 , правша. Вони припаркували автомобіль недалеко від підїзду, в якому проживав ОСОБА_3 . Того вечора було увімкнено вуличне освітлення вцілому подію вона бачила на власні очі. Зазначала, що ОСОБА_7 , поїхав до ОСОБА_3 , розібратися, чому останній розбив ОСОБА_21 . Між чоловіками відбулася потасовка, можливо ОСОБА_7 , вдарив ОСОБА_3 , і напевно потягнув останнього, за собою, на землю. Характеризувала ОСОБА_3 , як агресивну, запальну людину.

- показаннями свідка ОСОБА_22 , яка повідомила суду, що з обвинуваченим ОСОБА_3 , та потерпілим ОСОБА_7 , вона знайома, в близьких стосунках не перебуває. Вказувала, що 7 липня 2020 року, в неї був день народження. У ОСОБА_3 , з ОСОБА_23 , стався конфлікт, оскільки вона не покликала його з собою на її день народження. У зв?язку з цим, він забрав у ОСОБА_14 телефон і вони не спілкувалися. 12 липня, ОСОБА_9 вийшла з нею на зв`язок, була знервованою. Потім вона вийшла на вулицю, приїхав ОСОБА_3 , вони спілкувались, він агресивно себе поводив. Через деякий час приїхала ОСОБА_9 . ОСОБА_3 , сказав останній, щоб вона сідала до автомобіля. ОСОБА_24 відмовлялася, він їй погрожував, а потім він поїхав в невідомому напрямку. ОСОБА_9 залишилась в неї на роботі і через деякий час поїхала додому. Вони весь час були на зв`язку. Близько 21:30 год. вона зателефонувала ОСОБА_13 , остання повідомила, що ОСОБА_15 постійно телефонує і каже, що зараз вип`є та приїде до неї розбиратися. Через якийсь час ОСОБА_15 приїхав до ОСОБА_14 , почав стукати у вікно. Вона сказала ОСОБА_13 , щоб вона не відкривала йому та не виходила на двір, ОСОБА_15 кидав їй каміння у вікно. Після цього ОСОБА_3 , поїхав, а вона приїхала з ОСОБА_7 , до ОСОБА_14 , щоб її підтримати. В цей час ОСОБА_15 телефонував, насміхався та погрожував. ОСОБА_7 , попросив ОСОБА_11 дати йому телефон, щоб поговорити з ОСОБА_15 . Потім вони домовилися про зустріч, ОСОБА_15 сказав приїхати на АДРЕСА_4 . Зустрівшись, вони поспілкувались, далі почалася сварка. ОСОБА_15 штовхнув ОСОБА_25 , у відповідь останній штовхнув ОСОБА_15 , в результаті чого, вони впали на землю. Довран впав на ОСОБА_15 . Далі ОСОБА_25 почав кричати, що ОСОБА_3 ніж, щоб вона викликала поліцію. ОСОБА_15 почав наносити хаотичні удари, при останньому ударі вона вибила ніж і в цей час ОСОБА_25 встав та почав від ОСОБА_15 відходити. Далі вона хотіла викликати поліцію, але ОСОБА_15 з ножем почав бігти за ними з ОСОБА_16 . На дорозі вони зупинили авто та попросили викликати швидку і поліцію.

На уточнюючі питання прокурора вказала, що подія відбувалася 12.07.2020 року, конфлікт виник після 10 години вечора. ОСОБА_3 , тримав ніж у лівій руці, хаотичних ударів ножем було близько 10. Ніж був великий з дерев`яною ручкою, довжина леза десь 10 см. Також повідомила, що ОСОБА_3 , був агресивним, вона переживала за ОСОБА_11 , це була не перша конфліктна ситуація з ОСОБА_15 , в той час коли вона проживала з ОСОБА_25 , тому він з нею поїхав до ОСОБА_14 . ОСОБА_3 , також їй за рік до цього завдав тілесні ушкодження при конфлікті з ОСОБА_16 . Охарактеризувала ОСОБА_3 , як агресивну, запальну, неврівноважену людину.

- рапортом інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону ТОР УПП У м. Києві ОСОБА_26 про те, що 12.07 .2020 під час патрулювання у складі екіпажу ТОР «Т13» близько 22 год. 45 хв. за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130 ними було помічено ШМД, водій якої повідомив їм, що вони везуть чоловіка з ножовим пораненням у Київські міську клінічну лікарню №17. Свідки перебували на місці. Потерпілим виявився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Двоє свідків: дружина потерпілого ОСОБА_22 , та подруга дружини потерпілого ОСОБА_8 . Свідки вказали на нападника, якого було затримано на місці пригоди, ним виявився громадянин Грузії ОСОБА_27 . Після цього, на місце події було викликано СОГ Голосіївського УП;

(Том 1 а.с. 5);

- рапортом оперативного чергового, згідно якого 12.07.2020 о 12.19 годині надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 12.07.2020 о 22.19 за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130 заявник ОСОБА_8 повідомила, що на її друга ОСОБА_28 з ножем напав її співмешканець ОСОБА_29 ;

(Том 1 а.с. 6-8);

- рапортом, згідно якого що 12.07.2020 о 23.03 годині за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130, бригада № 311, лікар Понирко, потерпілий ОСОБА_7 . Діагноз: колото-різане поранення грудної клітини, правого плеча, стан тяжкий;

(Том 1 а.с. 9);

- рапортом оперативного чергового про те, що 13.07.2020 о 00:42 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 13.07.2020 о 01:41 годині за адресою: пр-т. Лобановського, 130, свідок ОСОБА_17 повідомив, що він є свідком ножового поранення за вказаною адресою;

(Том 1 а.с. 10);

- протоколом огляду місця події від 13.07.2020 (розпочато о 00 год. 10 хв. та закінчено о 00 год. 35 хв.), з фото-таблицею, відповідно до якого об`єктом огляду являється відкрита ділянка місцевості, що розташована навпроти вхідних дверей до під`їзду № 11, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130. Вказана ділянка знаходиться на відстані близько 20 метрів від вхідних дверей до під`їзду. Зліва знаходиться гаражний бокс. Навпроти ділянки, що описується справа розташована лавочка зеленого кольору, на якій виявлено сліди речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров. З вказаної лавочки було зроблено змиви та поміщено до паперового конверту білого кольору, який було відповідним чином опечатано. На ділянці, що описується припарковано автомобіль сірого кольору марки «Hyundai» моделі «Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 . Між вказаним транспортним засобом та гаражним боксом розташований спуск, що веде вниз у вигляді бетонних східців. Спустившись по них, опиняємося на дорозі з асфальтованим покриттям, де обабіч припарковані автомобілі. На відстані приблизно 7 м від останньої сходинки, виявлено сліди (у вигляді плям) речовини бурого кольору, ззовні сході на кров, з яких було зроблено змиви які поміщено до паперового конверту та опечатано

(Том 1 а.с. (11-18);

- постановою про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 13.07.2020, відповідно до якої змиви з речовини бурого кольору, які було вилучено під час ОМП за адресою: пр-т. Лобановського, 130 та джинсові штани синього кольору з плямами бурого кольору, в які був одягнений затриманий ОСОБА_3 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження;

(Том №1 а.с. 20-21);

- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.07.2020 (о 10.40 год.) потерпілого ОСОБА_7 про те, що 12.07.2020 наглядно знайомий ОСОБА_29 приблизно о 22 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130 наніс йому тілесні ушкодження;

(Том №1 а.с. 23);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.07.2020 з фототаблицею, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_30 , в ході якого потерпілий ОСОБА_7 у присутності вищевказаних осіб пояснив, як статист №1 правою рукою схопив за футболку потерпілого у верхній частині. Потерпілий лівою рукою почав відштовхувати від себе статиста №1 тримаючи його за верхню частину футболки. В подальшому статист №є1 (підозрюваний) розмістився на полу у позі лежачи на спині, потерпілий розмістився навпроти статиста №1 на відстані приблизно 90 м від нього. В подальшому потерпілий наглядно показав, що в лівій руці статиста №1 (підозрюваного) знаходився умовно ніж. Статист №1 (підозрюваний), тримаючи в лівій руці наглядно ніж почав притуляти до грудної клітки, правої руки вказаний предмет тим самим наглядно показуючи удари, які наносились потерпілому, а також механізм нанесення ударів. При цьому статист №1 (підозрюваний) правою рукою притримував потерпілого за ліве плече прижимаючи до себе. Після чого потерпілий розмістився у позі лежачи на спині, а статист №1 (підозрюваний) тримаючи в правій руці умовний ніж почав розмахувати ним та наносити удари в область лівої ноги потерпілого. В цей час потерпілий намагався розірвати дистанцію та відштовхнутись назад від статиста №1 (підозрюваного). Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що подробиці вищевказаної події відбувались 12.07.2020 року приблизно о 22 год. 20 хв.

(Том №1 а.с. 24-41);

- листом Комунального некомерційного підприємства «Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва», які на запит слідчого від 22.07.2020 №283/292/1140 повідомили, що згідно з реєстрацією викликів базою даних автоматизованої інформаційно-диспетчерської системи (АІДС) "Швидка медична допомога", 12 липня 2020 року за адресою: м. Київ, пр-т В. Лобановського, 130, з приводу ножового поранення були зареєстровані 3 виклики екстреної медичної допомоги: виклик за № 1366 о 22:21 год. від невідомого абонента з телефонного номеру 067-934-7779; виклик за № 1372 о 22:23 год. з телефонного номеру прямої телефонної лінії оператора чергової частини ГУ НП у місті Києві Зінченко, яка повідомила номер контактного телефону 093-890-1865; виклик за № 1380 о 22:28 год. від невідомого абонента. За адресою викликів до ОСОБА_7 , 29 років, був здійснений виїзд бригади відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 3) КНП «Центр ЕМД та МК» у складі: фельдшер ОСОБА_31 , фельдшер ОСОБА_32 . Також повідомили, що згідно з наказом закладу охорони здоров?я від 14.06.2017 № 71 «Про термін зберігання медичної документації, інформації на електронних носіях та аудіозаписів викликів екстреної медичної допомоги», термін зберігання аудіозаписів викликів екстреної медичної допомоги складає 3 роки та в додатку направили на адресу слідчого СВ Голосіївського УП ОСОБА_33 аудіозаписи (на флеш-накопичувачу) викликів екстреної медичної допомоги від 12 липня 2020 року за №№ 1366, 1372, 1380, копію карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма №є 110/0) від 12 липня 2020 року за № 1366 до Орунжева Довлада;

(Том №1 а.с. 44);

- висновком експерта №042-1166-2020, відповідно до якого у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане поранення грудної клітки: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана, наслідком загоєння якої є рубець, виявлений під час проведення судово-медичного огляду) на правій боковій поверхні грудної клітки по задній паховій лінії в проекції 5 ребра, від якої спрямований рановий канал, який проходить у напрямку ззовні у середину, з пошаровим ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м?язів, пристінкової плеври (наскрізне ушкодження), проникає у плевральну порожнину, з ушкодженням верхньої частки правої легені (рана легені не описана), яке (поранення) супроводжувалося крововиливом у праву плевральну порожнину (мінімально відомим об?ємом 500 (мл) та колапсом правої легені (який був усунений після проведення оперативного втручання);

б) непроникаюче колото-різане поранення правого плеча: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана, наслідком загоєння якої є рубець, виявлений під час проведення судово-медичного огляду) на передньовнутрішній поверхні правого плеча у середній третині;

в) непроникаюче колото-різане поранення лівого гомілково-ступеневого суглобу: рана (наслідком загоєння якої є рубець, виявлений під час проведення судово-медичного огляду) на задньо-зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу;

г) синець (без опису морфології) у ділянці передньої черевної стінки.

Характер та локалізація наявних ушкоджень, визначених у п.п. а), б), в) даних Підсумків, дозволяють стверджувати про те, що ного вказанні ушкодження утворилися за ударним механізмом (внаслідок трикратного удару твердим предметом, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, що частково відповідає обставинам, які зазначені під час проведення експерименту відтворенні обстановки та обставин події (*).

Тілесне ушкодження, вказане у п. г) даних Підсумків, могло утворитися за рахунок однократної ударної дії тупого твердого предмету, судити про будь-які характерні, а тим більш, індивідуальні властивості, не представляється можливим.

Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості виявленого тілесного ушкодження, вказаного у п. а) даних Підсумків, є критерії небезпеки для життя (проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням органів грудної порожнини), а тому, зазначене тілесне ушкодження, відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 1.5, 2.1.2 та 2.1.3/к/о/ «Правил».

Відповідно, решта виявлених тілесних ушкоджень, зазначених у п. п. 6), в), г) даних Підсумків, не є небезпечними для життя.

Відновлення порушеної анатомічної цілісності та порушеної функції тканин по місцю утворення синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров?я, як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому, виявлене тілесне ушкодження, вказане у п. г) даних Підсумків, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.5. та 4.6. "Правил"

Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у п. п. б), в) даних Підсумків, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я, відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.3. та 4.6. "Правил":

Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися до 22 годині 31 хвилину 12 липня 2020 року.

Морфологія наявних ушкоджень дозволяє спростовувати ймовірність їх утворення за рахунок падіння на площину.

Рубець, який був виявлений під час проведення судово-медичного огляду ОСОБА_7 (по передньопахвовій лінії в проекції 6 міжреберного проміжку рубець аналогічних властивостей (після дренажу) розміром 1,5*0,7 (см) - сліди від дренажних трубок) є наслідком загоєння післяопераційної рани (оперативне втручання від 12.07.2020), а тому, не підлягає судово-медичній оцінці (у розумінні визначення ступеню тяжкості).

- ймовірний спосіб спричинення тілесного ушкодження, вказаного у п. а) даних Підсумків, найбільш інформативно відображений на фототаблицях 8-14, зокрема на фото № 11-12 слідчого експеременту;

- ймовірний спосіб спричинення тілесного ушкодження, вказаного у п. б) даних Підсумків найбільш інформативно відображений на фототаблиці № 14 слідчого експеременту;

- ймовірний спосіб спричинення тілесного ушкодження, вказаного у п. в) даних Підсумків, найбільші інформативно відображений на фототаблиці №16-17 слідчого експеременту.

(Том №1 а.с. 47-52);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.08.2020, за участю потерпілого ОСОБА_7 який впізнав особу, зображену на фотознімку № 4, яка 12.07.2020 приблизно о 22.20 годині за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130 спричинив йому тілесні ушкодження та завдав болю. Згідно довідки, яка є додатком до протоколу, на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_3 ;

(Том №1 а.с. 53-55);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13.07.2020, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , яка впізнала особу, зображену на фотознімку під № 4, як таку, що 12.07.2020 приблизно о 22.20 годині за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Згідно довідки, яка є додатком до протоколу, на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_3 ;

(Том №1 а.с. 57-59);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2020 з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_8 , в присутності 2 понятих, яка під час проведення слідчого експерименту за участю 2 статистів детально повідомила та продемонструвала механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 предметом, схожим на ніж потерпілому ОСОБА_7 ;

(Том №1 а.с. 61-69);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13.07.2020, за участю свідка ОСОБА_22 , яка впізнала особу, зображену на фотознімку під №4, як таку, яка 12.07.2020 приблизно о 22.20 годині за адресою: м. Київ, пр-т. Лобановського, 130 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Згідно довідки, яка є додатком до протоколу, на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_3 ;

(Том №1 а.с. 70-72);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.07.2020 з фототаблицею за участю свідка ОСОБА_22 , яка під час проведення слідчого експерименту за участю 2 статистів детально пояснила та продемонструвала механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 предметом схожим на ніж потерпілому ОСОБА_7 ;

(Том №1 а.с. 74-76);

- висновком експерта №081-332-2020, відповідно до якого згідно завіреної копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №647 Київської міської клінічної лікарні №17 кров потерпілого ОСОБА_7 , 1991р.н., відноситься до групи «B(III)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А. На наданих на експертизу джинсових брюках, вилучених під час затримання ОСОБА_3 , 1987р.н., в об.№№є1,3,5,6 виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об.№№3,5,6 виявлений антиген В, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_7 , 1991р.н.

(Том №1 а.с. 88-91);

- висновком експерта №081-351-2020, відповідно до якого згідно завіреної копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 647 Київської міської клінічної лікарні №є17 кров потерпілого ОСОБА_7 , 1991р.н., відноситься до групи «B(III)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А. На наданому на експертизу фрагменті марлі зі змивами речовини бурого кольору з асфальтного покриття (об. №1) виявлена кров людини. При серологічному дослідженні в об. № 1 виявлений антиген В, що не виключає можливості походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 , 1991р. н.;

(Том №1 а.с. 96-98);

- висновком експерта №081-350-2020, відповідно до якого згідно завіреної копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 647 Київської міської клінічної лікарні №є17 кров потерпілого ОСОБА_7 , 1991р.н., відноситься до групи «B(III)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А. На наданому на експертизу фрагменті марлі зі змивами речовини бурого кольору з лавочки (об. №1) виявлена кров людини. При серологічному дослідженні в об. № 1 виявлений антиген В, що не виключає можливості походження даної крові від потерпілого ОСОБА_7 , 1991р. н.;

(Том №1 а.с. 104-106);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України, а саме ОСОБА_3 від 13.07.2020 о 02 год. 30 хв. (фактичний час затримання 12.07.2020 о 22 год. 45 хв.), відповідно до якого було затримано та проведено обшук ОСОБА_3 , під час якого було встановлено, що ОСОБА_3 одягнений у кофту чорного кольору, футболку чорного кольору, джинси синього кольору, кросівки темно-синього кольору. В ході обшуку було вилучено джинси синього кольору з плямами бурого кольору на них.

(Том №1 а.с. 109-111).

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , вказаними належними та допустимими доказами, які були повно та всебічно перевірені в судовому засіданні, його вина повністю доведена.

Стаття 85 КПК України передбачає критерій належності доказів, а саме, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. В свою чергу стаття 86 КПК України окреслює, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

1. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

3. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ст. 93 КПК України).

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

2. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Що таке документи законодавцем надано визначення в статті 99 КПК України, тобто: ч. 1 - документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ч. 2 - до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати:

1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані);

2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

4) висновки ревізій та акти перевірок.

Слід вказати, що у рішенні ЄСПЛ, у справі «Сєрявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, п. 58 суд вчергове повторював, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра до якої суд має виконати обов?язок щодо обгрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення (Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 р, серія А, № 303-А п. 29)

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських судів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов?язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку чи спростування кожної підстави захисту.

В судовому засіданні обвинувачений вказував, що не пам?ятає багато деталей конфлікту, однак точно знає, що тілесних ушкоджень, зокрема ножем, потерпілому він не наносив. Ба більше, оборонявся від побиття його ОСОБА_7 .

На вказані аргументи слід зауважити, що покази, надані потерпілим та свідками суду прямо підтверджують спричинення тілесних ушкоджень ножем обвинуваченим ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_7 .

Деякі розбіжності у показах наданих в судовому засіданні потерпілим, а також даними зафіксованими в протоколі слідчого експеременту, зокрема щодо положення в якому знаходились учасники бійки - потерпілий та обвинувачений в момент отримання тяжкого тілесного ушкодження, не мають ключового значення з огляду на те, що всі вказані факти встановлені доказами в сукупності.

Так, потерпілий в судовому засіданні повідомив, що знаходився знизу, коли обвинувачений наносив йому тілесні ушкодження, проте, зазначив це помилково з урахуванням значного часу, а саме понад 2 роки після події. Так, згідно дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту, який проведено 21.07.2020 (тобто через 9 днів після злочину) за його участю, потерпілий зазначив та продемонстрував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень та своє місцерозташування відносно обвинуваченого, що повністю узгоджується з показами інших свідків, допитаних в ході судового розгляду.

Під час первинно відомого звернення 12.07.2020 о 22 годині 31 хвилину (під час первинного огляду лікарями швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, що віддзеркалюють його стаціонарне лікування (у тому числі, проведених оперативних втручань та інструментальних досліджень), у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , клінічними лікарями були виявлені тілесні ушкодження які описані вище у висновку експерта №042-1166-2020.

Експертом співставлено тілесні ушкодження які він виявив і описав у своєму висновку, із даними слідчого експеременту за участі потерпілого ОСОБА_7 .

Констатовано, що механізм нанесення тілесних ушкоджень відповідає тому який вказав потерпілий ОСОБА_7 , і свідки ОСОБА_22 , та ОСОБА_8 , у слідчих експериментах. Даний висновок експерта підтверджує ступінь тяжкості нанесених тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 , їх кількість, локалізацію, механізм та час нанесення, тобто обставини, які мають значення для даного кримінального провадження. Експертиза проведена у передбаченому КПК України порядку.

Так, в постанові від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів. Більш того, в постанові від 11 квітня 2019 року в справі №642/5974/13-к Верховний Суд зауважив, що встановлення судом недопустимості доказів або порушень вимог процесуального закону під час збирання доказів не може повністю спростовувати фактів, які в них зафіксовано.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року у справі №756/10060/17 вказала, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України), а цих порушень у справі не допущено.

Відповідно до приписів ч. 1, 2 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно, вимоги ст. 93 КПК дотримані та ст. 56 КПК передбачає, що протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, а ст. 93 того ж Кодексу передбачає, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Потерпілий здійснює збирання доказів шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Тобто, використання, як доказу, та власне саме по собі залучення, в ключі позиції Верховного Суду в постанові від 31 березня 2021 року в справі № 333/1539/16-к, в постанові від 19 травня 2020 року в справі №490/10025/17, наданих потерпілим медичної документації відповідає вимогам КПК України.

Так, зміст інформації, зафіксованої в наданих медичних документах, а саме завіреній електрофотокопії «карти виїзду швидкої медичної допомоги» № 1366 підстанції №3 від 12.07.2020 на ім`я ОСОБА_34 , медичній карті №1084/647 стаціонарного хворого з Київської міської клінічної лікарні № 17, яка не прошита, пронумерована на 24 арк. на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідки № 697 від 13.07.2020 з Київської міської клінічної лікарні № 17 на ім`я ОСОБА_34 , CD-R диску, в повному обсязі відображено в дослідницькій частині вказаного висновку експерта, а тому є відкритим стороні захисту.

В рішенні ЄСПЛ «Боєць проти України» 14 ст. відповідно до правила «єдиного або вирішального доказу» - у кожній справі питання полягає в наявності достатніх урівноважуючих факторів, у тому числі заходів, здатних забезпечити справедливу та належну оцінку достовірності такого доказу. Це дозволить обґрунтувати засудження на підставі такого доказу, лише за умови, що він є достатньо достовірним з урахуванням його важливості для справи. До того ж, не довіряти висновку експерта підстав немає.

Всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази є належними та допустимими, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК.

Частина 1 статті 87 КПК передбачає, що для визнання доказу недопустимим необхідно встановити, що при його отриманні істотно порушені права і свободи людини, гарантовані Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як частина 2 цієї ж статті визначає, яке саме порушення суд має визнати істотним, істотність порушення прав і свобод у інших випадках має вирішуватися судом, виходячи з обставин порушення та їх впливу на отримання доказів.

Постановою від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18 ВС констатував, що вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

У постановах від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 та від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к ВС зауважив, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Постановою від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к ВС окреслив, що суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення. Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми. Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Від 06 липня 2021 року постановою у справі № 720/49/19 ВС зауважив, що оцінюючи надані сторонами докази на предмет їх допустимості згідно з частиною 1 статті 87 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що зазначені положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані у відповідній нормі. Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими. У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

В постанові від 15 лютого 2018 року по справі № 357/14462/14-к Верховний Суд указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів.

Жодної із зазначених у законі обставин для визнання доказів недопустимими не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено порушень прав обвинуваченого, гарантованих Конституцією України та конвенцією про захист основоположних прав і свобод людини.

За загальним правилом ЄСПЛ, саме національні суди повноважні оцінювати надані йому докази (параграф 34 рішення у справі Тейшейра де Кастро проти Португалії» від 19.06.1998. п-ф 54 рішення у справі Шабельника проти України» від 19.02.2009, а порядок, що передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визначеним Конвенцією, а саме право на свободу, особисту недоторканість, на повагу до особистого життя….

Згідно рішення ЄСПЛ «Мантонавеллі проти Франції» - п. 34 Конвенція не встановлює норми про докази, як такі. Відтак, Суд не може, в принципі, виключати, що докази, отримані з порушенням національного законодавства можуть бути прийняті до розгляду. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь -яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції (Шенк проти Швейцарії від 12.07.1988).

Потерпілий ОСОБА_7 безпосередньо вказує на обвинуваченого, як особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження. Показання потерпілого об`єктивно підтверджуються показаннями інших свідків, висновками судових експертиз. Конфлікт між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_35 , які є узгодженими між собою та відтворюють реальну картину подій, що мала місце.

В судовому засіданні захисник вказував, що прокурор, який здійснював процесуальне керівництво, був призначений з порушенням вимог КПК, що ґрунтується на постанові від 30.06.2018 року, яка не підписана заступником прокурора та знаходиться в матеріалах досудового розгляду.

На вказаний аргумент слід вказати, що на аркуші 4 матераалів, що подані суду, міститься постанова заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва ОСОБА_36 про призначення групи прокурорів із відповідними реквізитами та підписом.

На аргументи захисту щодо відсутності у справі медичної документації на підставі якої експертом встановлено у ОСОБА_7 , тілесне ушкодження суд вказував про це вище у своїх мотивації щодо належності та допустимості доказів, їх сукупності та взаємозв?язку.

Позицію обвинуваченого та захисника, що ОСОБА_3 в ході бійки яку розпочав ОСОБА_7 , лише захищався і ножем тілесних ушкоджень потерпілому не спричиняв суд до уваги не бере. Вищевказані докази чітко вказують на те, що виходячи на зустріч із ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , взяв ніж, отже фактично приготувався до вчинення злочину - нанесення тяжкого тілесного ушкодження і в подальшому, в ході конфлікту, реалізував свій злочинний умисел. Наніс тілесне ушкодження потерпілому в умовах очевидності, при свідках, які чітко та послідовно розповіли деталі конфлікту та спричинення тяжкого тілесного ушкодження. Свідок ОСОБА_22 навіть вибила ніж з рук ОСОБА_3 , який той знову підібрав та продовжив наносити тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 . Після отримання тілесних ушкоджень свідками неодноразово викликалась швидка медична допомога, яка приїхала, надала першу медичну допомогу та доставила потерпілого в лікарню № 17 де останньому було проведено операцію та лікування. Самоспричинення тяжкого тілесного ушкодження, на яке натякала сторона захисту виглядає не переконливим, з огляду на вищезазначені докази і висновок судово - медичного експерта.

Захист скаржився на порушення порядку продовження строків досудового розслідування, зокрема щодо ненаправлення прокурору заперечення сторони захисту, яке ним не було враховане. На це слід вказати, що продовження строків досудового розслідування у цій справі до 3-х місяців, порядок розгляду таких клопотань та рішення за результатом розгляду клопотання старшого слідчого ОСОБА_37 відносилось до дискреційних повноважень прокурора, які він використав (ст. 219, 294,295 КПК України) а.с. 148-150. Порядок скасування цієї постанови або визнання її незаконною судом законодавець в КПК не передбачив. Тобто вона була діючою, а проведені в цей період процесуальних дій є законними.

Інші зауваження щодо неналежного проведення слідчих експерементів із свідками, які були разом є не суттєвими і на допустимість доказів не впливають. Кожен свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за введення в оману суду або іншого уповноваженого органу, давали свідчення і показували спосіб нанесення тілесних ушкоджень послідовно, правдиво. Підтвердили свої показання перед безстороннім судом будучи приведеними до присяги.

До протоколів слідчих експерементів долучені додатки у виді фототаблиць, які судом досліджувались та описувались вище.

Обставин, що пом`якшують, чи обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України класифікується як тяжкий, відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, збитків не відшкодував, не жалкує про вчинене.

Одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші регулятори. Так, справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція ґрунтується, в тому числі, в рішенні КСУ від 02.11.2004 №15 у справі №1-33/2004.

Згідно рішення «Орлов проти України» від 11.02.2016, «національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки..».

З урахуванням характеру і тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, об`єктом яких є здоров`я людини, зухвалості дій обвинуваченого, поведінку останнього під час судового розгляду, яка свідчить про те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому злочині, підстав для застосування ст.ст.75, 69 КК України не встановлено, а тому суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливе без ізоляції від суспільства, і йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі.

Також, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень та забезпечення належної процесуальної поведінки, обвинуваченому ОСОБА_3 , слід обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2,3,4 ст. 194 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної шкоди на суму 300 000 грн., до обвинуваченого ОСОБА_3 , необхідно залишити без розгляду, оскільки потерпій не подав будь-яких доказів для їх обгрунтування. Разом з тим, не підтримав позовні вимоги та не здійснював дії у змагальному процесі по доведенні перед судом переконливості своїх вимог. Залишення позову без розгляду, не позбавляє його права після вступу вироку в законну силу, звернутися в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 103-104, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відрахавувати з дня його фактичного затримання.

До вступу вироку в законну силу, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_7 , 300 000 грн. матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Реві докази: - змиви з речовини бурого кольору, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- джинсові штани з плямами бурого кольору, що зберігається в камері схову речових доказів Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві квитанція №ФП-012681 - знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави, процесуальні витрати на залучення експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи за проведення експертизи №042-1166-2020 від 26.10.2020 року в сумі 3 416 грн., 00 коп.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1