печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою на повідомлення ОСОБА_5 про підозру у кримінальному провадженні №0000296 від 31.05.2024, складене і вручене старшим слідчим СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302 КК України.

В обґрунтування доводів скарга зазначив, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню через істотні порушення КПК України, зокрема, на думку сторони захисту, у сторони обвинувачення відсутні достатні докази для підозри ОСОБА_5 , наголошує про передчасність та надуманість тверджень слідчого про те, що ОСОБА_5 вчинив описаними у письмовому повідомленні про підозру діями будь-який злочин, а обставини викладені у повідомленні про підозру, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, за своєю природою ґрунтуються на припущеннях та у своїй сукупності не утворюють складу будь-якого злочину, та спростовується наданими стороною захисту документами.

У судовому засіданні адвокат скаргу підтримав з підстав уній зазначених.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вказавши, що повідомлення про підозру є законним і обґрунтованим, просив відмовити в задоволенні скарги.

Слідчим суддею встановлено, що Першим СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 31.05.2024 відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302 КК України.

Вказане кримінальне провадження №0000296 від 31.05.2024є виділеним з кримінального провадження №0000305 від 09.05.2023, відносно групи осіб, яке розслідувалось СУ ГУ НП в Київській області.

В рамках кримінального провадження №0000305 від 09.05.2023, ОСОБА_5 , 06.12.2023 старшим слідчим СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302 КК України.

Відповідно до версії слідства, ОСОБА_5 та інші особи, за попередньою змовою групою осіб створили, облаштували та утримували місця розпусти «веб-кам» студії, де в подальшому сприяли виготовленню та розповсюдженню відеопродукції порнографічного матеріалу

Вислухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги, письмові заперечення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України. Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру визначено ст. 277 КПК України.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Імперативною нормою ч. 1 ст. 276 КПК України встановлено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Доказами у кримінальному провадженні у відповідності до змісту ст. 84 КПК України є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність вагомих доказів на обґрунтування підозри, оскільки надані учасниками судового провадження на обґрунтування своїх позицій, на думку слідчого судді не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди, зібрані під час досудового розслідування докази встановлюють відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, на цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 302 КК України з суб`єктивної сторони характеризуються прямим умислом. Натомість у тексті оскаржуваного повідомлення про підозру від 06.12.2023 ОСОБА_5 щодо наявності умислу в останнього на вчинення інкримінованих діянь існує виключно твердження сторони обвинувачення, яке жодним чином не підтверджено матеріалами кримінального провадження, а сукупність зібраних у справі доказів на даному етапі досудового розслідування не дає достатніх підстав для висновку про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Згідно заперечень прокурора на скаргу захисника, підозра ОСОБА_5 обґрунтовується протоколами обшуків за місцем розташування веб-кам студій, під час яких вилучено велику кількість камер, секс-іграшки, роздруківки з «правилами функціонування» тощо, зокрема, протокол огляду від 14.12.2023, предметом якого був мобільний телефон марки Iphone 11 Pro Max, IMEI НОМЕР_1 , який вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 .

Разом з тим, з матеріалів скарги адвоката вбачається, що 20.12.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/45767/23 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області про накладення арешту на майно, що вилучено 06.12.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 . Під час розгляду 20.12.2023 слідчим суддею було встановлено, що стороною обвинувачення не надано доказів причетності, зокрема ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в рамках якого здійснюється досудове розслідування.

13.12.2024 ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 20.12.2023 у справі №761/45767/23 залишено без змін.

Поруч з наведеним, 18.12.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/45758/23 відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області про накладення арешту на майно, що вилучено 06.12.2023, а саме транспортного засобу та інших речей, що належать ОСОБА_5 . Під час розгляду 18.12.2023 було встановлено, що стороною обвинувачення не надано доказів причетності, зокрема ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, в рамках якого здійснюється досудове розслідування.

В подальшому, 30.01.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/712/24 повторно відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області про накладення арешту на майно, що вилучено 06.12.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_8

12.12.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/45616/23 відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .

Слідчий суддя підчас розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прийшов до висновку, що на підтвердження обґрунтованості підозри прокурор посилається на зібрані у кримінальному провадженні докази, перелік яких наведений у клопотанні, про що судом також зазначено вище. Разом із тим, показання свідків протоколи допиту, яких долучені до клопотання не містяться даних, які б свідчили про причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про нього навіть мови не йде. Таких даних не міститься і у протоколах НСРД, які долучені до матеріалів клопотання.

Таким чином відсутні дані, які б поза розумним сумнівом свідчили про обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, та які б могли переконати неупередженого спостерігача, що останній можливо вчинив дане кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного, стороною обвинувачення не доведено наявності обґрунтованої підозри, а також в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України наявності вагомих та достатніх доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

20.12.2024 ухвалою Колегії суддів Київського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/45616/23 залишено без змін, оскільки органом досудового розслідування не доведено обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, і про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує сторона обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 Кодексу: повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В постанові від 25.112020 у справі №627/927/19 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276 - 278 КПК дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань.

Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Кримінальний процесуальний кодекс України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Повідомлення про підозру, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Тобто, під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

Стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для здійснення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя в ході розгляду скарг на повідомлення про підозру не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності в особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, а зібрані у кримінальному провадженні на день складення повідомлення про підозру докази були достатніми для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Фактичною підставою для повідомлення про підозру є безсумнівна система належних до справи, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи.

Для повідомлення особі про підозру, виходячи з принципу презумпції невинуватості, необхідна наявність такої системи доказів, яка виключала б будь-які сумніви щодо того, що: 1) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення; 4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.

Прокурором не було спростовано належним чином доводів адвоката щодо підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає наявними підстави для задоволення скарги та скасування повідомлення від 06.12.2023 про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 28 ч. 2 ст. 302 КК України.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 42, 276-278, 303,305-307, 309 слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру - задовольнити частково.

Скасувати повідомлення про підозру від 06.12.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 302 КК України, у кримінальному провадженні № 0000296 від 31.05.2024.

В задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1