ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 592/6563/16-к Номер провадження 11-кп/814/545/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне №0001071 за апеляційними скаргами прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зестафоні, Грузія, грузина, громадянина України, розлученого, освіта середня, що не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України не судимого,
засуджено за ст. 198 КК України на 3 роки позбавлення волі та звільнено його від призначеного покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

У задоволенні цивільних позовів потерпілих до ОСОБА_8 , поданих у зв`язку з обвинуваченням його за ч. 3 ст. 185 ч.4, ст. 185 КК України - відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Уріадмкопелі ОСОБА_10 в період часу 08.03.2016 у квартирі АДРЕСА_3 , якою він користувався, та в багажнику автомобіля Ауді А4, н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, здійснював заздалегідь необіцяне зберігання майна, частина якого належить потерпілим, яке завідомо для нього було здобуто злочинним шляхом.

Перекваліфікуючи дії обвинуваченого з ч. 3,4 ст.185 КК України на ст. 198 КК України суд вказав, що ст. 198 КК України передбачає відповідальність за заздалегідь необіцяне зберігання майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, що підтверджується дослідженими в суді доказами.

ОСОБА_8 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна та таємному викраденні чужого майна у великих розмірах за таких обставин.

У період часу з 13:00 год. 06.11.2015 по 17:30 год. 08.11.2015 (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження), зайшов до будинку АДРЕСА_4 з метою незаконного особистого збагачення, де, діючи таємно, шляхом пошкодження циліндрового механізму врізного замка вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали особисте майно ОСОБА_11 , а саме: гроші в сумі 4200 доларів США, згідно довідки НБУ еквівалентно 96 287,24грн., гроші в сумі 12 грн., сережки вагою 1,2 г, вартістю 1026 грн., сережки із золота вагою 1,8 г, вартістю 1710 грн., сережки золоті вагою 0,8 г, вартістю 684 грн., сережки золоті вагою 0,8 г вартістю 684 грн., сережки золоті, вагою 2,5 г вартістю 2138 грн., сережки золоті вагою 1,4 г, вартістю 1197 грн., сережки золоті вагою 1,5 г, вартістю 1283 грн., сережки золоті вагою 4 г, вартістю 3420 грн., каблучку золоту вагою 2,5 г, вартістю 2138 грн., каблучку золоту вагою 1,8 г, вартістю 1539 грн., каблучку золоту вагою 1,5 г, вартістю 5400 грн., ланцюжок золотий, вагою 3 г, вартістю 1995 грн., кулон золотий вагою 1,9 г, вартістю 1444 грн., булавку золоту вагою 0,7 г, вартістю 599 грн., булавку золоту вагою 0,9 г, вартістю 770 грн., камінь бурштин вагою 5 г, вартістю 300 грн., камінь бурштин вагою 3 г, вартістю 200 грн., каблучку чоловічу-печатка вартістю 6080 грн., шубу хутряну вартістю 17775 грн., фотоапарат Casio EX-JE10 вартістю 1100 грн., мобільний телефон LG Optimus L7 P705 White вартістю 1200 грн., пляшку віскі «The Macallan Fine Oak» ємністю 0,7 л, вартістю 1818 грн., пляшку горілки «Абсолют» ємністю 0,7 л, вартістю 273 грн., пляшку віскі «Jach Daniels» ємністю 1л, вартістю 621 грн., пляшку віскі «Red Label» ємністю 1 л, вартістю 619 грн., чим заподіяв потерплій збитку згідно висновку товарознавчої експертизи №1726 від 12.05.2016, висновку гемологічної експертизи, висновку товарознавчої експертизи №1726 від 12.05.2016, №2147 від 30.05.2016 та довідці з Національного банку №61-0057/42912 від 20.05.2016 року на загальну суму 158085 грн.

У подальшому ОСОБА_8 та невстановлена особа з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

У період часу з 13:00 год. 25.02.2016 до 15:00 год. 28.02.2016 (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою спільно з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження), зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_6 , з метою незаконного особистого збагачення та вирішив скоїти крадіжку з приміщення квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку, що належить ОСОБА_12 . Реалізуючи злочинний умисел, діючи таємно, повторно в групі з невстановленою особою, ОСОБА_8 шляхом підбору ключа до замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_6 вказаного будинку, звідки таємно викрали особисте майно ОСОБА_12 , а саме: фотоапарат «Canon» E0S600D Body вартістю 9116, 25 грн., гроші в сумі 1500 грн., фото об`єктив «Canon E-S» вартістю 8189,10 грн., ноутбук Dell Inspiron 5758 (I577810DDL-T1) вартістю 24450,70 грн., ноутбук HP 550 T5270 DOS вартістю 2470 грн., шубу хутряну жіночу вартістю 13115 грн., дублянку чоловічу вартістю 19864, 80 грн., шкатулку срібну вартістю 12300 грн, чайні ложки зі срібла вартістю 4680 грн., іграшку срібну вартістю 2080 грн., ланцюжок, вагою 4 г, вартістю 2483,36 грн., наручний годинник «Guess» W0176G 1, вартістю 4432 грн., чим заподіяли потерпілому збитку згідно висновку товарознавчої експертизи №1958 від 23.05.2016 - на загальну суму 104 681, 21 гривень.

У подальшому ОСОБА_8 та невстановлена особа з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

04.03.2016 у період часу з 17:50 год. до 21:10 год. (точного часу не встановлено) ОСОБА_8 , діючи повторно за попередньою змовою спільно з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження), маючи намір на таємне викрадення чужого майна, зайшли до будинку АДРЕСА_7 . Реалізуючи злочинний умисел, діючи таємно, повторно в групі з невстановленою особою, ОСОБА_8 шляхом віджиму пластикового вікна проник до квартири АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_13 звідки таємно викрали особисте майно ОСОБА_13 , а саме: гроші в сумі 700 доларів США, (18,347 грн.), гроші в сумі 400 грн., фотоапарат «Samsung Levant NV 3» вартістю 333 грн., планшетний ПК Samsung GT P 5110 ZWASEK Tab2, вартістю 3167 грн., ноутбук «Toshiba L30» вартістю 2067 грн., мобільний телефон Samsung Galaxy Trend (GT-S7390MRZSEK) вартістю 775 грн., карту пам`яті micro-sd, об`ємом в 8 Gb, вартістю 65 грн., чохол-книга, що не становить цінності для потерпілого, перстень вагою 6,5 г, вартістю 5034,58 грн., каблучку вагою 2 г, вартістю 1208,30 грн., сережки вагою 3 г, вартістю 1812,45 грн., сережки вагою 3 г, вартістю 2323, 65 грн., хрестик золотий вагою 3 г, вартістю 1812,45 грн., ланцюжок вагою 1,5 г, вартістю 1161,83 грн., кулон вагою 2,5 г, вартістю 1936,38 грн., сережки «гвіздочки» вагою 2 г, вартістю 1208,30 грн., туфлі жіночі «Bass», вартістю 723 грн., туфлі чоловічі «Tommy Hilfieger» вартістю 988 грн., кросівки чоловічі «New Balance» вартістю 562 грн., кросівки чоловічі «Reebok», вартістю 1036 грн., парфуми жіночі «Guerlain La Petit Robe Noir» 50 мл, вартістю 557 грн., парфуми жіночі «Zara» у кількості 2 шт., вартістю 155 грн., парфуми чоловічі «Zara» у кількості 2 шт., вартістю 288 грн., парфуми чоловічі «Amway» об`ємом в 50 мл, вартістю 504 грн., сумку жіночу вартістю 284 грн., шубу жіночу, вартістю 3600 грн., шапку хутряну, вартістю 726 грн., монету золоту номіналом в 5 рублів з зображенням Миколи II, вартістю 5250 грн., монету золоту номіналом в 10 рублів з зображенням Миколи II вартістю 10500 грн., монету срібну номіналом в 1 рубль з зображенням Петра I, вартістю 65000 грн., монету срібну номіналом в 1 рубль з зображенням імператриці Катерини, вартістю 39,000 грн., монету срібну номіналом в 1 рубль з зображенням Миколи II, вартістю 1000 грн., монету срібну номіналом в 1 рубль з зображенням Миколи II, вартістю 800 грн., монету срібну номіналом в 1 рубль з зображенням Миколи II, вартістю 1000 грн., монету срібну номіналом в 1 рубль з зображенням Миколи II, вартістю 2000 грн., монету срібну «полтина» з зображенням Миколи II, вартістю 700 грн., монету срібну «полтина» з зображенням Миколи II, вартістю 700 грн., чим заподіяв потерплій матеріального збитку згідно висновку товарознавчої експертизи №1472 від 29.04.2016, мистецтвознавчої експертизи №2077/16 від 05.05.2016 на загальну суму 177024,94 грн.

У подальшому ОСОБА_8 та невстановлена особа з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

У період часу з 16:00 год. 06.03.2016 до 01:30 год. 07.03.2016 (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_8 , діючи повторно за попередньою змовою спільно з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження), маючи намір на таємне викрадення чужого майна прийшли до будинку АДРЕСА_9 .

Реалізуючи злочинний умисел, діючи таємно, повторно в групі з невстановленою особою, ОСОБА_8 шляхом віджиму дверей балкону проникли до квартири АДРЕСА_10 , що належить ОСОБА_14 звідки повторно, за попередньою змовою з невстановленою особою, таємно викрали особисте майно ОСОБА_14 , а саме: печатку золоту вагою 7 г, вартістю 4347,42 грн., ланцюжок золотий вагою 7,69 г, вартістю 4775,95 грн., машину перукарську «Philips QC5115», вартістю 439,28 грн., ключ автомобільний (ключ «зажигания») марки «Ford», вартістю 566 грн., наручний годинник «Apрella», вартістю 11797 грн., сумку «Tommy Hilfiger», вартістю 1215,24 грн., барсетку, вартістю 256,36 грн., папку для документів, вартістю 300 грн., куртку, вартістю 290,50 грн., рюкзак «Arena», вартістю 430 грн., рюкзак, «Dakine Foundation 26L Black», вартістю 554,53 грн., парфуми «Paco Rabanne 1 Million» 100 мл., вартістю717,08 грн., віскі «Ballantines Finest» 1 л, вартістю 456 грн., лікер «43 Cuarenta y Tres» 1 л вартістю 743,08 грн., шампанське «Французький бульвар» 0,75 л., вартістю 64,20 грн., лікер «Bombardino» 1 л., вартістю 455,85 грн., монету зі срібла серії «Східний календар» «Рік коня», монету «Year of the Mouse 1 oz Silver gold-plated», перепустку у басейн «Динамо», що не становить цінності для потерпілого, чим заподіяв власнику згідно висновку товарознавчої експертизи №1475 від 04.05.2016, автотоварознавчої експертизи №132 від 24.05.2016 матеріального збитку на загальну суму 27408,49 грн.

У подальшому ОСОБА_8 та невстановлена особа з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Не зупиняючись на скоєному, у період часу з 13:00 год. 07.03.2016 до 04:30 год. 08.03.2016 (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_8 , діючи повторно за попередньою змовою спільно з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділенні в окреме провадження), маючи намір на таємне викрадення чужого майна, зайшли до будинку АДРЕСА_11 де, діючи таємно, повторно в групі з невстановленою особою, шляхом підбору ключа до вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_12 , що належить ОСОБА_15 , звідки таємно викрали особисте майно ОСОБА_15 , а саме: гроші в сумі 100 доларів США, шо згідно довідки НБУ еквівалентно 2700 грн., шубу з хутра норки з капюшоном, вартістю 10697,50 грн., шубу з хутра норки без капюшона, вартістю 23999 грн., жилетку з хутра норки, вартістю 7,477 грн., жилетку з хутра кролика та норки, вартістю 1800 грн., куртку чоловічу шкіряну, вартістю 1871,74 грн., ноутбук «НР» модель, , вартістю 4510 вартістю 3450 грн., комплект постільної білизни «Le Vele», вартістю 1793 грн., ковдру «Віlliгbек», вартістю 828,67 грн., парфуми «Versace Pour Homme EDT» 50 мл., вартістю 852 грн., сережки з перлами, вагою 5,00 г, вартістю 4950 грн., сережки золоті зі вставкою з сапфірами та діамантами, вагою 5,00 г, вартістю 10,000 грн., сережки з білого золота зі вставками з сапфірів та діамантів, вагою 2,99 г, вартістю 5,800 грн., сережки золоті зі вставкою каменю фіаніту, вагою 3,00 г, вартістю 1863,18 грн., золоті сережки з вставками з фіаніту, вагою 7,00 г, вартістю 4347,42 грн., каблучку золоту з камінцями фіаніту, вагою 5,00 г, вартістю 3105,30 грн., каблучку золоту зі вставкою з каменю фіаніту, вагою 5,00 г, вартістю 3105,30 грн., злиток золотий вагою 10 г, вартістю 6210,60 грн., золотий ланцюжок, вагою 2,00 г, вартістю 1242,12 грн., підвіска золота у формі букви «А», вагою 3,00 г, вартістю 3105,30 грн., браслет золотий, вагою 2,00 г, вартістю 3105,30 грн., ланцюжок золотий, вагою 10 г, вартістю 6210,60 грн., пляшку горілки «Yeni Rакі» 0,5 л, вартістю 446 грн., пляшку горілки «Yeni Rакі» 0,7 л, вартістю 893 грн., пляшку горілки Tekirdag 0,5 л, вартістю 446 грн., пляшку шампанського «Ореанда» 0,7 л, пляшку шампанського «Мартіні» 0,7 л, сумку спортивного типу, наколінник для занять спортом, рулон поліетиленової харчової плівки, сумку клітчата середнього розміру з написом «ІS», абонемент до спортзалу Stal, що не становить цінності для потерпілого, чим заподіяв власнику матеріального збитку згідно висновку товарознавчої експертизи №1473 від 29.04.2016, товарознавчої експертизи №2360 від 23.06.2016, гемологічної експертизи від 20.05.2016, гемологічної експертизи від 10.06.2016 на загальну суму 48391 грн., 99 коп.

У подальшому ОСОБА_8 та невстановлена особа з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у таємному, поєднаному з проникненням до житла, з корисливою метою викраденні чужого майна, скоєними за попередньою змовою з невстановленою особою, тобто ;у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та вчиненні крадіжки у великих розмірах, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 з ч.3, ч.4 ст. 185 на ст. 198 КК України суд першої інстанції зазначив, що частина речей, яка була викрадена із квартир потерпілих, знаходилася в квартирі, якою користувався обвинувачений, при цьому ці речі в великій кількості були належні особам як чоловічої, так і жіночої статі: предмети одягу, взуття, парфумерії тощо, що нехарактерно для використання чоловіками у відрядженнях при поїздках в інші міста та поїздки за кордон (із Грузії), які гостювали у обвинуваченого.

Характер та різноплановість речей, безсистемність їх зберігання вказують на незаконний спосіб їх придбання, що було очевидно для стороннього спостерігача, як і повинно було бути очевидним для обвинуваченого.

Також викрадені речі знаходилися в валізах невстановленого чоловіка, який зник із автомобіля під керуванням обвинуваченого при зупинці його працівниками поліції.

Тому вважає, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України, а саме: в період часу 08.03.2016 у квартирі АДРЕСА_13 , якою він користувався, та в багажнику автомобиля Ауді А4, н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, здійснював заздалегідь необіцяне зберігання майна, частина якого належить потерпілим, яке завідомо для нього було здобуто злочинним шляхом.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд безпідставно визнав окремі докази недопустимими, зокрема протокол огляду місця події від 08.03.2016, так як вказаний огляд був проведений на підставі добровільного дозволу потерпілого ОСОБА_16 ..

Суд неправильно вказав, про те, що огляд місця події 08.03.2016 проводився в квартирі АДРЕСА_14 . Під час вказаного огляду були виявлені сліди низу підошви взуття, які є того ж типу, що і взуття ОСОБА_8 , надане на дослідження, що залишилося поза увагою суду.

Не надано належної уваги, що під час огляду місця події 08.03.2016 було виявлено картку «ПриваБанк Голд», яка видана на ім`я ОСОБА_8 , що підтвердив свідок ОСОБА_17 , який був понятим під час проведення слідчої дії.

Ці докази вказують на причетність та винуватість ОСОБА_8 до вчинення крадіжки з квартири потерпілого ОСОБА_15 .

Вина обвинуваченого до вчинення крадіжок з квартир ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтверджуються письмовими доказами. Зокрема протоколом огляду місця події від 08.03.2016 автомобіля «Ауді А4» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_18 , яким користувався ОСОБА_8 , проведеного за письмовою згодою власника автомобіля; протоколом огляду місця події від 09.03.2016 за адресою АДРЕСА_2 , проведеного за добровільною згодою власника майна ОСОБА_19 ; протоколом огляду предметів від 11.03.2016 за участю ОСОБА_12 ; протоколом огляду предметів за участю потерпілої ОСОБА_13 від 07.04.2016; протоколом огляду предметів від 21.03.2016 за участю потерпілого ОСОБА_14 ; протоколом огляду місця події від 09.03.2016 за адресою: АДРЕСА_2 .

Тому вважає перекваліфікацію дій ОСОБА_8 з ч.3, ч.4 ст. 185 КК України на ст. 198 КК України безпідставною.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов безпідставного висновку, що оскільки в квартирі та в автомобілі, якими користувався обвинувачений були знайдені речі потерпілих, тому вина ОСОБА_8 в здійсненні заздалегідь необізнаного зберігання майна здобутого злочинним шляхом, доведена. Вказує, що суд не надав належну оцінку показанням ОСОБА_8 про те, що у вказаній квартирі він на час проведення слідчої дії не проживав, квартиру здавав в оренду подобово чоловікам грузинської національності, які приїздили з Грузії у відрядження до України. Речі, які були у чоловіків він не розглядав. При цьому сусіди бачили, що до вказаної квартири заходили різні сторонні чоловіки. Тому висновки суду, що ОСОБА_20 знав про зберігання у зазначеній квартирі речей, придбаних злочинним шляхом, помилковий.

Також обвинувачений не знав, що речі, які знайдені в автомобілі були здобуті злочинним шляхом. Вказані речі залишив чоловік на ім`я ОСОБА_21 , вони були в закритих сумках та чемоданах. Вказаного чоловіка ОСОБА_8 підвозив до залізничного вокзалу з його валізами та сумками і не повинен був знати, що в них знаходиться.

Вважає недопустимими докази, які стосуються вилучення викрадених речей в ході проведення огляду місця події, а саме автомобіля від 08.03.2016, оскільки, слідча дія проведена без дозволу власника автомобіля та слідчий не звернувся до слідчого судді для узаконенням вказаної слідчої дії.

Тому вважає, що вина ОСОБА_8 за ст. 198 КК України не доведена.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, у постанові від 23.09.2019 (справа № 728/2724/16-к) КПК України визначає вичерпний перелік випадків, коли при новому розгляді суд може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а саме тільки за умови, якщо рішення суду було оскаржене прокурором або потерпілим чи його представником у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Як вбачається ч.3 ст. 439 КПК України при новому розгляді у суді першої чи апеляційної інстанції застосування суворішого покарання або закону про більш тяжке кримінальне правопорушення допускається тільки за умови, що вирок було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника, а також якщо при новому розгляді буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, або якщо збільшився обсяг обвинувачення.

Оскільки ухвала Сумського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року була скасована постановою Верховного Суду від 16 листопада 2023 року не з підстав необхідності зміни кваліфікації чи необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_8 необхідно визнати винуватим та засудити за ч.3, ч.4 ст. 185 КК України колегія суддів не розглядає.

Вивчивши доводи прокурора та захисника в апеляційних скаргах, необхідно зазначити таке.

Скасовуючи ухвалу Сумського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2023 року вказав про необхідність повторного дослідження доказів, про які зазначено в апеляційній скарзі захисника.

На виконання постанови Верховного Суду від 16 листопада 2023 року колегією суддів апеляційного суду в судовому засіданні були досліджені докази кримінального провадження.

Перевіривши вирок суду першої інстанції та досліджені докази колегія суддів дійшла такого висновку.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості й умотивованості судового рішення, вбачається, що: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за частинами 3 і 4 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він, діючи за попередньою змовою групою осіб, проникнувши у житло, повторно, таємно викрав майно, належне потерпілим: ОСОБА_13 (у великих розмірах), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (завдавши їм значної шкоди), ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

Для доведення того, що ОСОБА_8 вчинив ці кримінальні правопорушення, сторона обвинувачення посилалася на показання потерпілих, свідків, а також фактичні дані, що містяться, зокрема, у протоколах огляду житла потерпілих, висновках судових експертиз щодо вартості викраденого майна, а також у протоколах огляду житла й автомобіля, де були вилучені належні потерпілим речі, та пред`явлення їх потерпілим для впізнання, тощо.

Місцевий суд, оцінивши докази, зазначив, що показання самого обвинуваченого, потерпілих, свідків і дані, що зафіксовані в протоколах огляду місць подій, поза розумним сумнівом не підтверджують перебування ОСОБА_8 у квартирах, з яких було викрадено майно, та вказав на порушення правил проведення оглядів місць подій та умисне викривлення органом досудового розслідування їх результатів, що спричинило визнання недопустимими письмових доказів, якими сторона обвинувачення намагалася довести перебування ОСОБА_8 на місцях вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст. 185 КК України.

Разом з цим місцевий суд перекваліфікував дії ОСОБА_8 із ч. 3, ч.4 ст. 185 на ст. 198 КК України, пославшись на те, що аналіз матеріалів кримінального провадження вказує, що ОСОБА_8 у квартирі, які він винаймав, та автомобілі здійснював заздалегідь не обіцяне зберігання майна, частина якого належить потерпілим, яке завідомо здобуто злочинним шляхом.

При цьому, дійшовши такого висновку, суд першої інстанції не навів у вироку доказів, які б вказували, що ОСОБА_8 був обізнаний у тому, що в квартирі, яку він винаймав та здавав в оренду іншим особам та у валізах, які належали іншим особам, що були знайдені в його автомобілі, були частина речей, які викрадені у потерпілих.

Доводи сторони захисту, що в квартирі по АДРЕСА_15 ОСОБА_8 не проживав, а надавав у користування подобово іншим особам, стороною обвинувачення не спростовані.

При цьому доводи прокурора, що огляд квартири по АДРЕСА_15 проведено за участю та добровільною згодою власника майна ОСОБА_19 , є безпідставними.

Верховний Суд неодноразово визнавав неприпустимість проведення обшуку під виглядом огляду місця події, зокрема в постановах від 7.06.2018 (справа №740/5066/15-к), від 26.02.2019 (справа №266/4000/14-к), від 19.03.2019 (справа №380/157/14-к), оскільки таким чином нівелюються вимоги судового контролю, передбачені в ст.233, ч.2 ст.234 КПК України.

З клопотанням про проведення обшуку прокурор, слідчий до слідчого судді не зверталися, тому відповідно до згаданих положень отримані внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані судом при прийнятті рішення.

Запис у протоколі про те, що огляд проведений на підставі заяви власника, не можна брати до уваги як підставу для проникнення до житла без ухвали слідчого судді. Як уже зазначав ВС у рішеннях (постанови від 26.02.2019 у справі №266/4000/14-к, від 12.02.2019 у справі №159/451/16-к), для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, не обмежуючись наявністю письмового підтвердження такої.

Згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного й сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України» зазначив, що будь-яке втручання згідно з п.1 ст.8 конвенції повинне бути виправданим у розумінні п.2 як таке, що здійснюється «згідно із законом» і є «необхідним у демократичному суспільстві» задля досягнення однієї або більше законних цілей, що в ньому наводяться. Формулювання «згідно із законом» вимагає від оскаржуваного заходу як підґрунтя в національному законодавстві, так і його відповідності принципові верховенства права. Головною метою ст.8 конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів. У цьому рішенні ЄСПЛ дійшов висновку, що огляд працівниками міліції житла заявника не проводився згідно із законом, оскільки дозвіл на огляд отримано за обставин, в яких були відсутні процесуальні гарантії, що захищають його здатність висловлювати свою справжню думку.

Аналогічної позиції колегія суддів дотримується і щодо проведення огляду автомобіля Ауді А4 н.з. НОМЕР_1 за добровільною згодою власника автомобіля ОСОБА_18 . При цьому будь-якого добровільного дозволу на огляд автомобіля від ОСОБА_8 , який користувався транспортним засобом на час огляду, стороною обвинувачення не надається.

Більше того, незважаючи на те, що ОСОБА_19 є власником квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_18 власником автомобіля Ауді А4 н.з. НОМЕР_1 , вони не мали права давати дозвіл на огляд орендованого майна, тобто без дозволу осіб, які на час проведення слідчої дії користувалися житлом та автомобілем, відповідно, тому проведення цих слідчих дій без ухвали слідчого судді чи дозволу особи, яка на правових підставах фактично користувалась цим майном, є безумовним порушенням права на недоторканість житла чи іншого володіння особи.

Частиною 1 ст. 233 КПК України регламентовано, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді.

У зв`язку з визнанням недопустимими доказами вказаних вище слідчих дій, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недопустимість і похідних від цих слідчих дій доказів.

Отже, зважаючи на те, що недопустимі докази не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 86 КПК України).

Інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України матеріали справи не містять та суд першої інстанції в судовому рішенні не наводить.

При цьому суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення передбачає прямий умисел, тобто, що особа усвідомлює, що придбає, отримує, зберігає чи збуває майно, набуте злочинним шляхом, і бажає цього. При цьому винний достовірно може не знати конкретних обставин вчиненого злочину. Достатньо, щоб він усвідомлював, що майно здобуте шляхом вчинення іншою особою суспільно небезпечного діяння, що визнається злочином.

Визнаючи ОСОБА_8 винуватим за ст. 198 КК України суд зазначив, що обвинувачений повинен був усвідомлювати, що викрадене майно зберігається в квартирі, де він проживає та перевозилося ним в автомобілі. Проте суд не вказав, які саме докази свідчать про те, що ОСОБА_8 знав про зберігання викраденого майна. Показання свідків, а саме працівників поліції, які зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_8 , про те, що він хвилювався, коли вони з ним спілкувалися, не є достатнім доказом обізнаності обвинуваченого про перевезення ним викрадених речей, які знаходилися у валізі іншої особи.

Отже, будь-яких належних та допустимих доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень матеріалами кримінального провадження не містять та вичерпані можливості їх отримання.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Положенням ст. 17 КПК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів детально досліджено всі наявні докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, та вжито всіх можливих заходів у рамках кримінального провадження для з`ясування обставин та усунення протиріч. Проте апеляційним судом не встановленно достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України в суді і вичерпанні можливості їх отримання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, апеляційну скаргу захисника задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 18 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4