Номер провадження 1-кп/201/1082/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з наданням психіатричної допомоги в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені 17 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001603 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська знаходиться клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 вересня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001603 відносно ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Під час підготовчого провадженні прокурором ОСОБА_3 подане клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, застосованого в межах вказаного кримінального провадження, строком на 60 днів.

Своє клопотання прокурор ОСОБА_3 мотивував тим, що відповідно до висновку експерта № 564-к від 23 жовтня 2024 року, складеного за результатами проведення судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 в період часу що відноситься до інкримінованого йому діяння виявляв і в даний час виявляє психічний розлад у формі органічного маячного розладу. Зазначений психічний розлад позбавляє ОСОБА_6 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні суспільно небезпечного діяння, станом на момент інкримінованого діяння був у стані неосудності, з огляду на те, що останній внаслідок свого психічного стану представляє небезпеку для оточуючих його осіб та необхідність забезпечення його належної процесуальної поведінки, на переконання прокурора, є доцільним продовжити ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. На думку прокурора, з огляду на психічний стан ОСОБА_6 , останній може переховуватися від суду, оскільки не одружений і не має міцних соціальних зв`язків, а його вік та стан здоров`я не перешкоджають поміщенню до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 може впливати на потерпілого, свідків, експерта, які ще допитані судом і висновки не досліджені. Тим більше, ОСОБА_6 може впливати на вказаних осіб і шляхом вільного спілкування з іншими особами, які за його проханням можуть незаконно здійснювати вплив на потерпілого, свідків та експертів в цьому кримінальному провадження, з метою змусити їх до зміни показів в суді.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку відносно ОСОБА_6 з викладених у клопотанні обставин.

Потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_7 підтримали в судовому засіданні позицію сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу.

Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід та передати його на піклування членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_5 підтримала позицію сторони захисту та просила передати сина на їх піклування. Стверджувала, що зможе здійснювати відповідний нагляд та піклування за своїм сином.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та законного представника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про необхідність продовження застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до абзаців 1, 2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Частиною 3 статті 94 КК України встановлено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано судом, зокрема, запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно із ч. 2 ст. 508 КПК України передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Частиною 3 статті 508 КПК України передбачено, що застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку строком до 18 години 10 хвилин 15 листопада 2024 року, який в подальшому буд продовжений.

Відповідно до висновку експерта № 564-к від 23.10.2024 року складеного за результатами проведення судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_6 в період часу що відноситься до інкримінованого йому діяння виявляв і в даний час виявляє психічний розлад у формі органічного маячного розладу. Зазначений психічний розлад позбавляє ОСОБА_6 можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Оцінюючи обґрунтування прокурора на підтвердження продовження існування наведених у клопотанні ризиків, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що ризики можливих спроб ОСОБА_6 переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта в цьому кримінальному провадженні не зменшилися та продовжують існувати, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, судом враховуються конкретні обставини, характер та суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_6 діяння, зокрема, нанесення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 ножових поранень, а також дані про особу ОСОБА_6 , який хоча і має певні соціальні зв`язки, тривалий час страждає на психічне захворювання - органічний маячний розлад внаслідок важкої черепно-мозкової травми (F06.22), з 2009 року по теперішній час неодноразово проходив стаціонарне лікування у КП «ДБКЛПД» ДОР», є інвалідом 2 групи по психічному захворюванню, що є тими обставинами, які у достатній мірі свідчать про небезпечну поведінку ОСОБА_6 для оточуючих, справдження існуючих ризиків та неможливість більш м`якого запобіжного заходу у вигляді передання на піклування членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти вказаним ризикам.

В цьому контексті, суд вважає непереконливими доводи сторони захисту та законного представника ОСОБА_6 щодо можливості зміни застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який у вигляді передачі його на піклування членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, оскільки, як встановлено під цього розгляду, до інкримінованих ОСОБА_6 подій, останній фактично знаходився під наглядом своїх батьків та лікаря за місцем проживання, проте цього виявилось недостатнім та призвело до вказаних у клопотанні наслідків, про що вже зазначалося у попередньому судовому рішенні.

Таким чином, суд погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає продовження існування цих ризиків доведеним у повній мірі.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вагомості доказів про вчинення останнім вказаного суспільно небезпечного діяння, зважаючи на висновок експерта № 564-к від 23.10.2024 року, складений за результатами проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 , суд приходить до переконання, що клопотання прокурора ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та є таким, що підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про доцільність продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, 84, на строк 60 днів, тобто до 16 лютого 2025 року включно.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення судового розгляду за наданим суду клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду та його відповідності вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України, суд виходить з наступного.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав, що клопотання в цілому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підтвердив, що у ньому допущені певні порушення, які не є, на його думку, суттєвими та такими, що унеможливлюють призначення судового розгляду.

Законний представник потерпілого ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 не заперечували проти призначення судового розгляду.

Захисник, законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не висловили заперечень проти призначення судового розгляду за наданим суду клопотанням.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника та законного представника.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо можливості призначення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до судового розгляду, дослідивши його зміст на відповідність вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати.

З вищезазначених положень кримінального процесуального закону випливає те, що оформлення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру повинно відповідати вимогам щодо обвинувального акту з певними особливостями, встановленими ст. 291 КПК України, а також з урахуванням положень глави 39 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема таке клопотання має містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Виходячи з положень ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Таким чином, у разі якщо на момент вчинення протиправного діяння у особи встановлено стан неосудності, то вона вважається такою, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а не кримінального правопорушення.

До того ж така особа у кримінальному провадженні має процесуальний статус особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, а її близький родич, який обов`язково залучається до участі у цьому провадженні, має процесуальний статус законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.

Як встановлено з клопотання ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на психічний розлад у формі органічного мячного розладу, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 564-к від 23.10.2024 року.

Проте, слідчий за погодженням з прокурором не дотрималися наведених вище вимог кримінального процесуального закону, вказавши у клопотанні, що дії ОСОБА_6 кваліфікуються, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в той час коли період часу, що відноситься до інкримінованого діяння, ОСОБА_6 перебував у стані неосудності, а, отже, з огляду, на вимоги ст. 503 КПК України є особою, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Тим більше, на аркуші 6 клопотання слідчий, що погоджено прокурором, просить застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги до підозрюваного ОСОБА_6 .

До того ж, у клопотанні на 1 аркуші мати ОСОБА_6 - ОСОБА_5 вказана у процесуальному статусі законного представника підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру повинно містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати.

Види примусових заходів медичного характеру визначені у статті 94 КК України, зокрема, 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом, які залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, можуть бути застосовані до такої особи.

Втім, слідчий за погодженням з прокурором, не дотрималися вимог кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 292 КПК України, ст. 94 КК України, оскільки у поданому клопотанні відсутня інформація щодо виду примусового заходу медичного характеру, який останніми пропонується застосувати.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 17 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001603 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94 КК України, ст. ст. 32, 176-178, 194, 196, 291-292, 314-316, 369-372, 376, 503, 508 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - задовольнити.

Застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психіатричного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, 84, продовжити на строк 60 днів до 16 лютого 2025 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо поміщення ОСОБА_6 до зазначеного закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку є 16 лютого 2025 року включно.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з наданням психіатричної допомоги в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені 17 вересня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001603 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України повернути прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду в частині повернення клопотання прокурору може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 11 годині 40 хвилин 20 грудня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1