Номер провадження: 11-сс/813/437/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження № 0001146, внесеного до ЄРДР 10.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволені скарги на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження № 0001146, внесеного до ЄРДР 10.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що вимоги даної скарги не можуть бути предметом судового розгляд у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджуються з ухвалою слідчого судді та вважає її необґрунтованою та незаконною, оскільки позбавляє останню можливості реалізувати свої права під час досудового розслідування.

Слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання потерпілої про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у порядку ч. 1 ст. 221 КПК України, не може бути предметом розгляду у порядку оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

На підставі наведено апелянти просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати слідчого надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Позиції учасників судового розгляду.

ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Прокурор ОСОБА_7 та слідчий ОСОБА_8 надали письмові заперечення, де зазначили про те, що ОСОБА_6 не є стороною кримінального провадження, оскільки постановою від 11.12.2024 року останній відмовлено у визнанні потерпілою в рамках вказаного кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та/або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні до слідчого судді, наведений у п.п. 1-11 ч. 1 статті 303 КПК України. Зазначений перелік не підлягає розширеному тлумаченню, оскільки скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду на іншій стадії кримінального провадження - зокрема, під час підготовчого провадження згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що може бути предметом оскарження, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2019 року у справі за №807/1456/17, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої у порядку ст. 303 КПК України заявником ОСОБА_6 до слідчого судді (а.с. 1-4), убачається, що заявник в рамках кримінального провадження № 0001146, внесеного до ЄРДР 10.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, яке перебувало у провадженні СУ ГУНП в Одеській області 17 грудня 2024 року, у порядку ст. 221 КПК України, звернулась до органу досудового розслідування із заявою про ознайомлення з матеріалами вищевказаного кримінального провадження.

Оскільки у триденний строк її заява слідчим розглянуто не була, то вона звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси зі скаргою, у якій просила зобов`язати слідчого надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення, в якому вона є потерпілою.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя постановив рішення, яким відмовив у задоволені скарги, оскільки вимоги даної скарги не можуть бути предметом судового розгляд, у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.

У цьому контексті колегія суддів погоджується із доводами заявника щодо помилковості висновків слідчого судді у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Конструкція ст. 221 КПК України вказує на те, що питання про надання можливості стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, ознайомитись з матеріалами судового розслідування вирішується за відповідним клопотанням. У свою чергу, порядок вирішення клопотань про виконання будь-яких процесуальних дій врегульований приписами ст. 220 КПК України.

Частиною 2 статті 220 КПК України передбачено право повної або часткової відмови в задоволенні клопотання, про що виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Отже, під час розгляду клопотання сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у разі наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 221 КПК України, слідчий або прокурор мають право відмовити у задоволенні клопотання та наданні для ознайомлення матеріалів досудового розслідування, і така відмова має бути оформлена у вигляді вмотивованої постанови, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Враховуючи вказані норми, бездіяльність слідчого або прокурора у вигляді нездійснення процесуальної дії - не наданні стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, матеріалів досудового розслідування для ознайомлення, буде вбачатись у разі несвоєчасного розгляду клопотання або у разі фактичного нездійснення такої процесуальної дії без винесення постанови про повну або часткову відмову у задоволенні відповідного клопотання.

Таким чином, ОСОБА_6 оскаржує до суду бездіяльність слідчого щодо невиконання процесуальних дій, стосовно яких КПК України визначено строки їх вчинення, тобто, частина 1 статті 303 КПК України передбачає право на оскарження такої бездіяльності.

У свою чергу, відповідно до положень п.п. 3 та 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може постановити ухвалу про зобов`язання вчинити певну дію або відмову у задоволенні скарги. Таким чином, слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу по суті.

Проте, слідчим суддею у даному випадку не були розглянуті по суті викладені доводи скарги, оскільки, слідчий суддя у мотивувальній частині ухвали констатував, що вимоги даної скарги не можуть бути предметом судового розгляд, у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, що відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, є підставою для повернення скарги, тобто мотивувальна частина оскаржуваної ухвали суперечить її резолютивній частині.

Відтак, з урахуванням фактичного нерозгляду слідчим суддею скарги заявника по суті викладених у ній вимог, колегія суддів констатує, що слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що, як наслідок, перешкодило йому прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали у відповідності до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

У той же час, колегія суддів не може залишити поза увагою те, що під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 ненаділена процесуальним правом звернення до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження № 0001146, внесеного до ЄРДР 10.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, яка полягає у не наданні потерпілому матеріалів досудового розслідування для ознайомлення у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки слідчим винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою в рамках вказаного кримінального провадження.

Відповідно додо вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд повертає скаргу у разі, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 309, 370, 404, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2025 року про відмову у задоволені скарги на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження № 0001146, внесеного до ЄРДР 10.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України,- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого в рамках кримінального провадження № 0001146, внесеного до ЄРДР 10.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, - повернути особі, яка її попала відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3