КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/138/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія-ст.392 ч. 2 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у закритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2024, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02.02.2025, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України /ЄУН 401/4369/21/.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, проти статевої свободи та недоторканості: 15-16 квітня 2021 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем отримав доступ до графічних файлів з ознаками дитячої порнографії, зберігав їх без мети збуту або розповсюдження, 13 червня 2021 року вчинив розпусні дії стосовно малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , 2012 року народження.

У межах даного кримінального провадження, під час судового розгляду, прокурором заявлене клопотання про продовження стосовно ОСОБА_8 тримання під вартою.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, погодився із його доводами.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2024 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 02.02.2025.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких є вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, покарання за який передбачено виключно позбавлення волі до 8 років, що свідчить про його суспільну небезпечність; враховуючи, що обвинувачений розуміє в чому його обвинувачують та наслідки, що можуть настати для нього у виді кримінальної відповідальності, існує ризик щодо переховування від суду, не припинили існування й інші, раніше заявлені ризики: можливе продовження злочинної діяльності, незаконний вплив на потерпілу та свідків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу місцевого суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього та застосувати до більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у певний період доби з 22.00 години до 07.00 години, за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що ухвала суду є не мотивованою та не обґрунтованою.

Досудове розслідування у справі закінчилось, допитані всі особи, а також вилучені речові докази: ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні.

При продовженні строку дії запобіжного заходу судом не враховано те, що він з часу виявлення кримінального правопорушення до обрання запобіжного заходу, весь час перебував на волі та сумлінно виконував свої обов`язки. Не переховувався від органів досудового слідства та суду. До нього жодного разу не було застосовано заходів примусу. Крім того, він жодним чином не намагався перешкодити кримінальному провадженні, не вчиняв інших кримінальних правопорушень та не зробив жодної спроби зустрітись з потерпілою чи свідками, якимось чином впливати на них.

Крім того, судом не взято уваги положення ст. 178 КПК України. Не враховано те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має батьків похилого віку, до відповідальності раніше не притягався, працював неофіційно. Перебуваючи тривалий час під вартою, в неналежних умовах тримання, у нього значно погіршився стан здоров`я. Крім того, згідно досудової доповіді, його виправлення можливе без позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його адвоката, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційних вимог, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (справа «Харченко проти України»).

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Зауважується, що суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленого обвинувачення та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, не вдається до оцінки правильності кваліфікації дій обвинуваченого.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, - розбещення малолітньої, що відноситься до категорії тяжких умисних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, - умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, умисне її зберігання без мети збуту чи розповсюдження, що відноситься до категорії тяжких умисних кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності, карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк від двох до шести років.

Обвинувачений ОСОБА_8 безробітний, неодружений, без утриманців, не має міцних соціальних зв`язків.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та міру покарання, яка може йому загрожувати, зважаючи на ряд вчинених злочинних діянь, наявний ризик переховуватись від суду, ОСОБА_8 може виїхати до іншого регіону, області, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню.

Допустимий й ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на малолітню потерпілу, свідків, дані які можуть бути відомими ми обвинуваченому ОСОБА_8 , - з метою зміни ними показань або відмови від показань.

Враховуючи викладене, на даний час продовжують існувати ризики передбачені ч. 1 ст.177 КПК України. Судом першої інстанції правильно враховано суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченій, суворість можливого покарання ОСОБА_8 .

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Доводи апеляційної скарги про наявність постійного місця проживання, позитивних характеристик у обвинуваченого, батьків похилоговіку як гарантію дотримання ним належної поведінки - заслуговують на увагу, проте, уособлено, зважаючи на інші обставини, це не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, дотримання ним процесуальних обов`язків та, в цілому, завдань кримінального провадження.

З приводу доводів відносно стану здоров`я обвинуваченого, слід вказати, що, як слідує з матеріалів, йому проведено численні медичні огляди, встановлені діагнози, при тому, висновки комісії, будь-які медичні документи про неможливість за станом здоров`я подальшого тримання під вартою - не надані. Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Отже, доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 , не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення, не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 02.02.2025, без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4