ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/4125/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/352/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борщівка Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-21.08.2012 Славянським міським судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

-23.05.2013 Димитровським міським судом Донецької області за ст.15, ч.3 ст.185, ч.ч.1, 2 ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-07.06.2013 Димитровським міським судом Донецької області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі. 26.11.2013 Апеляційним судом Донецької області вирок скасовано та призначено покарання за ч.1 ст.309, ч.4 ст.70 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-16.09.2021 Димитровським міським судом Донецької області за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк призначеного покарання строк тримання під вартою з 28.05.2021 до 09.12.2021, -

засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, 07 січня 2021 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 з дозволу користувача ОСОБА_8 знаходився в приміщенні літньої кухні, яка знаходиться на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де разом вживали алкогольні напої, після чого ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння заснув, в цей час у ОСОБА_7 виник раптовий умисел направлений на збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи який, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи той факт, що ОСОБА_8 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння та спить, тобто перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається, протиправно заволодів телевізором марки «Elenberg» моделі «40DF4030», а також мобільним телефоном марки «ZTE» моделі «Blade A7 2019», які належать ОСОБА_8 , з якими з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В результаті злочинних дій з боку ОСОБА_7 , згідно висновку експерта від 14.01.2021, потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 7 064 грн. 00 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав. що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення 07.01.2021. тобто до постановлення вироку Димитровським міським судом Донецької області від 16.09.2021. Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_7 необхідно призначати за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень. Також указав, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі врахував дані, що характеризують особу останнього та характер вчинених ним дій. Зауважив, що ОСОБА_7 , будучі працездатною людиною не працевлаштований, не одружений, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності. Вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання. принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості. Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дмитровського міського суду Донецької області від 16.09.2021 та призначити остаточне покарання - 5 років позбавлення волі.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор частково підтримав апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно виписки з медичної карти хворого перебуває під медичним наглядом як ВІЛ позитивна особа з 14.08.2019, за місцем проживання характеризується посередньо, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Доводи апеляційної скарги першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню ч.4 ст.70 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, тоді суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дмитровського міського суду Донецької області від 16 вересня 2021 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджено вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2024 року він вчинив 07 січня 2021 року. тобто до його засудження Дмитровським міським судом Донецької області.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував вимоги ч.4 ст.70 КК України, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвалення нового вироку апеляційним судом згідно п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України - 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворго покарання більш суворим покаранням за вироком Дмитровського міського суду Донецької області від 16.09.2021 визначити ОСОБА_7 остаточне покарання - 3 роки позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий:

Судді: