УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 556/901/23

27 грудня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Костопіль клопотання прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000134 від 25.07.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України,

за участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000134 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в якому просить обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб та утримувати його в Рівненському слідчому ізоляторі.

В обгрунтування клопотання зазначає, що 02.01.2025 у ОСОБА_4 закінчується строк відбування покарання згідно вироку Володимир-Волинського міського суду від 30.09.2020 і у разі незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує ймовірність настання ризиків того, що останній спробує: переховуватися від органів досудового розслідування, суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Так, наявність ризику передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України обгрунтовує тим, що санкцією ч. 1 ст. 294 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а відповідно до практики ЄСПЛ (Сулаоя проти Естонії, Панченко проти росії), тяжкість вказаного покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як підставу, що може спонукати до втечі. Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Також, просить суд врахувати, зокрема, те, що до засудження ОСОБА_4 не працював та не навчався, не мав джерел постійного доходу та утриманців, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, під час відбування покарання бажання працювати чи навчатися не проявляв, а свідомо ігнорував.

Таким чином, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому просить суд задоволити його клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, щодо зазначеного вище клопотання, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Встановлено, що 02.01.2025 у обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується строк відбування покарання згідно вироку Володимир-Волинського міського суду від 30.09.2020.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Зібрані органом досудового розслідування матеріали свідчать, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України.

Таким чином, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів та за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років та визначені ст.177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які в повній мірі обґрунтовують тримання ОСОБА_4 під вартою, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Так, прокурором доведено, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду підтверджується тим, що будучи на волі ОСОБА_4 може переховуватись задля уникнення від відповідальності, так як санкція ч. 1 ст. 294 КК України передбачає безальтернативну міру покарання - позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, у справі «Ілійко проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик вчинення іншого кримінального провадження, підтверджується тим, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема вироком Володимир-Волинського міського суду від 30.09.2020.

Суд, враховуючи, обставини по справі та ризики передбачені ст. 177 КПК України, які унеможливлюють застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а також те, що він обвинувачуються в скоєнні тяжкого злочину, доцільно вирішувати питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінується обвинуваченому, та запобіганню можливості перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема і ухиленню від суду, а тому, суд приходить до висновку про відсутність на цей час підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу більш мякого ніж тримання під вартою.

Будь-яких даних про відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Перелічені вище обставини обумовлюють висновок суду про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному провадженні вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування суд не вбачає підстав для визначення застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 21, 31, 35, 75, 80-82, 197, 314, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задоволити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимир-Волинський Волинської області, раніше проживав за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 24 лютого 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1