Справа № 243/1505/25
Провадження № 1-кп/243/566/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0005576 від 04 лютого 2025 рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, стрільця-санітара 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-санітара 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 19 січня 2025 року о 08 годині 53 хвилини, перебуваючи в місці району зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 , відкрито відмовився виконати бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , майора ОСОБА_7 № 159 дск від 19.01.2025, доведене заступником командира батальйону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , майором ОСОБА_8 , про здійснення переміщення до 10 год. 30 хв. 19.01.2025 на транспортних засобах військової частини НОМЕР_1 за маршрутом Святогірськ - ОСОБА_9 до позиції відділення «Пальма», де перейти до оборонного бою та стійкого утримання визначеної позиції, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 402 КК України.

11 лютого 2025 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості, згідно якої прокурор з однієї сторони, а обвинувачений і його захисник з іншої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, вчинене ним за викладених вище обставин у повному обсязі висунутого обвинувачення, щиро покаявся у вчиненому злочині, зобов`язується під час судового провадження беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, щиро каятися, у разі затвердження угоди про визнання винуватості виконати призначене покарання, не вчиняти інших військових, тяжких та особливо тяжких злочинів та зобов`язується виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником та на визначеному місці служби або у військовій частині. При укладенні угоди сторонами враховано характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння ним розкриттю злочину, а також беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості, інтереси суспільства, відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , характеристику за місцем проживання та місцем служби, стан здоров`я обвинуваченого та інші обставини, що його характеризують. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України та погодилися на призначення останньому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців та на підставі ст. 62 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 рік 6 місяців.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, щиро розкаювався у вчиненому, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладанні даної угоди про визнання винуватості були дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив затвердити дану угоду та призначити ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Так, згідно вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода при визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно з вимогами ст.12 КК України є тяжким злочином.

Узгоджена угодою міра покарання встановлена в межах санкції ч. 4 ст. 402 КК України, із урахуванням ст. 69 КК України та даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання. Суд погоджується з таким висновком і не вважає за можливо його змінювати.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, а також враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, яке на підставі ст. 62 КК України замінити триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 1 рік 6 місяців. Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.

Оскільки вказані умови угоди про визнання винуватості повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін, або інших осіб, відсутня неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, а також не встановлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 лютого 2025 року укладену між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0005576 від 04 лютого 2025 року.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді одного року шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 402 КК України у виді одного року шість місяців позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на один рік шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши йому на підставі ч. 5 ст.72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19 січня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Слов`янського міськрайонного

суду Донецької області ОСОБА_1