Єдиний унікальний номер:448/256/25
Провадження № 1-кп/448/97/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

(повний текст)

24.02.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні залу суду в м.Мостиська клопотання прокурора ОСОБА_6 щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадження №0000278 від 04.02.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.239, ч.1 ст.367 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за №0000278 від 04.02.2025 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.239 та ч.1 ст.367 КК України.

Ухвалою судді від 12.02.2025 року підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, котре було відкладено.

21.02.2025 року прокурором скеровано на адресу суду (вх.ел.пошта 289/25) письмове клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , з посиланням на те, що ризики, визначені ст.177 КПК України, які були встановленні під час досудового слідства та були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому не зменшились та не змінились, а саме існує ризик переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вимоги клопотання підтримав. Разом з тим просив викласти обов`язок зазначений у п.2 прохальної частини клопотання у такому вигляді «не відлучатись за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду».

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник-адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні покликалися на те, що відносно обвинуваченого вже обрано запобіжний захід в іншому кримінальному провадженні. Щодо обов`язку здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, то зазначив, що його підзахисний здав наявні у нього документи для виїзду за кордон ще під час досудового слідства, тому на його переконання не слід застосовувати даний обов`язок до його підзахисного.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, дослідивши подане стороною обвинувачення клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно положень ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Окрім того, при вирішенні клопотання прокурора, суд крім наявності ризиків зазначених у ч.1 ст.177 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 179 КПК України передбачено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 19.12.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, а саме по 19 лютого 2025 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. На даний час строк дії вказаного запобіжного заходу сплив.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.239, ч.1 ст.367 КК України, за які законом передбачено покарання, відповідно у виді штрафу від однієї до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч.1 ст.239 КК України), та покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років (ч.1 ст.367 КК України).

Обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, які зазначенні в обвинувальному акті і клопотанні прокурора.

Також судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 , має міцні соціальні зв`язки, зокрема такий є одружений, має постійне місце проживання, на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень мав постійне місце праці, тощо.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені у п.п. 1, 3, 4, ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Щодо зазначеного стороною обвинувачення ризику незаконно переховуватися від суду, суд зазначає наступне.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

Вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, оскільки усвідомлення імовірності встановлення вини особи за висунутим йому обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду.

Отже, наведений прокурором ризик, визначений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає доведеним.

Щодо зазначеного стороною обвинувачення ризику незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста, суд зазначає наступне.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, спеціаліста, експерта, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від вказаних осіб, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків, спеціаліста, експерта існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням осіб, обвинувачений знатиме як їх персональні данні, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків, експерта, спеціалістів з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Отже, наведений прокурором ризик, визначений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає доведеним.

Щодо зазначеного стороною обвинувачення ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд зазначає наступне.

Вказаний ризик обґрунтовується тим, що до закінчення судового розгляду та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести допит свідків в судовому засіданні. В свою чергу ОСОБА_4 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід дослідження доказів в судовому порядку, узгоджувати свої показання з показаннями свідків та осіб, які ще не допитані в ході судового розгляду, давати вказаним особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового розгляду з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Отже, наведений прокурором ризик, визначений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає доведеним.

Вирішуючи питання наявності ризиків, які дають підстави суду обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд доходить висновку, що вказані прокурором у клопотанні ризики віднайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання.

В свою чергу стороною захисту не було спростовано доводи прокурора та не було доведено наявність обставин, в разі існування яких, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу - особистого зобов`язання, як про це ініційовано питання захисником та обвинуваченим.

Таким чином, такий запобіжний захід як особисте зобов`язання, на переконання суду, є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу.

При цьому, суд погоджується з пропозицією сторони обвинувачення щодо покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 декількох обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що зазначені у клопотанні.

Разом з тим, щодо покладення на обвинуваченого обов`язку - «не відлучатись за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду», котрий уточнено в судовому засіданні прокурором, то даний обов`язок в такій редакції задоволенню не підлягає, з огляду на його суперечність вимогам ч.5 ст.194 КПК України, де в свою чергу перелічені обов`язки, котрі суд може покласти на обвинуваченого, які розширеному тлумаченню не підлягають.

Водночас, суд вважає можливим не покладати на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки, як прибувати до прокурора по першому виклику чи повідомляти прокурора про зміну свого місця проживання, чи не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора,- з огляду на їх недоцільність на стадії судового розгляду.

За таких обставини, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі на час розгляду клопотання, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку щодо питань, які підлягають доказуванню у даному випадку, вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню частково з вищевказаних підстав.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 193-194, 196, 205, 314, 315, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_6 щодо обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду по першому виклику;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утриматися від спілкування з потерпілим, представником потерпілого та свідками у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до такого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - два місяці, тобто до 24.04.2025 року включно.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_7 .

Копію цієї ухвали для відома та виконання негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , повідомивши його під підпис про покладені на нього обов`язки.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 26.02.2025 року.

Суддя ОСОБА_1