Справа № 645/1140/24
Провадження № 1-кп/645/282/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2024 року м. Харків
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 26.04.2007 вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст.117, ч. 2 ст. 118, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст.185, ст. 69, ч. 4 ст. 187, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 6 років, додаткові заходи: конфіскація майна, звільнений 17.04.2008 у зв`язку із відбуттям строку покарання; 28.02.2013 року вироком Дергачівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 24.05.2014 у зв`язку із відбуттям строку покарання; 11.09.2018 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, 29.01.2020 Харківським апеляційним судом вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.09.2018 залишений без змін; звільнений 10.10.2019 у зв`язку із відбуттям строку покарання; 18.12.2020 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений 16.12.2022 у зв`язку із відбуттям покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , 23.11.2023 року, близько 20 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, знаходився біля під`їзду № 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де спілкувався разом із малознайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через деякий час ОСОБА_5 відправився до своєї квартири АДРЕСА_3 , та в цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел на незаконне заволодіння майном, яке ОСОБА_5 залишив у пакеті біля лавки на вулиці за вище вказаною адресою. Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення майна, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, підняв із землі вказаний вище пакет та, оглянувши його вміст, останній виявив, що в середині знаходиться паспорт громадянина України в синій обкладинці на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03 вересня 1997 року, в обкладинці якого знаходилась пластикова банківська картка «Акцент-банк» № НОМЕР_2 . У подальшому ОСОБА_4 , виявивши в середині попередньо піднятого пакету вказаний вище паспорт громадянина України, та усвідомлюючи, що він являється важливими особистим документом іншої особи, залишив даний документ собі, чим саме здійснив заволодіння паспортом громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_5 . Після цього, ОСОБА_4 , утримуючи паспорт громадянина України в синій обкладинці ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03 вересня 1997 року при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився привласненим документом на власний розсуд.
Також, 23.11.2023 року, близько 20 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився біля під`їзду № 1, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де спілкувався разом із малознайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через деякий час ОСОБА_5 відправився до своєї квартири АДРЕСА_3 , та в цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння майном, яке ОСОБА_5 залишив у пакеті біля лавки на вулиці за вище вказаною адресою. Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення майна, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, підняв із землі вказаний вище пакет та, оглянувши його вміст, останній виявив, що в середині знаходиться паспорт громадянина України в синій обкладинці на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03 вересня 1997 року, в обкладинці якого знаходилась пластикова банківська картка «Акцент-банк» № НОМЕР_2 із безконтактною технологією проведення платежів «PayPass». У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документа - вищевказаної банківської картки, яку він обрав як об`єкт свого злочинного посягання, з метою подальшого використання в особистих корисливих цілях для викрадення грошових коштів із банківського рахунку шляхом незаконного використання вказаної банківської картки. У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, не вживаючи будь-яких заходів для його повернення, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, із корисливих мотивів взяв зазначену пластикову банківську картку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_2 , з безконтактною технологією проведення платежів «PayPass», яка належить потерпілому ОСОБА_5 , що є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_3 , та згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», примітки до ст. 358 КК України, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, фактично заволодів вказаною банківською карткою задля вчинення крадіжки грошових коштів шляхом її використання. Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи вищевказаний офіційний документ вказану банківську картку при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився привласненим майном на власний розсуд.
Окрім того, На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами № 133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2022 року, №58/2022 від 06 лютого 2023 року, №254/2023 від 01 травня 2023 року, №451/2023 від 26 липня 2023 року, №734/2023 від 06 листопада 2023 року, №49/2024 від 05 лютого 2024 року), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан. Так, 23.11.2023, близько 20 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , викравши пластикову банківську картку АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 , що обладнана технологією безконтактних платежів «PayPass», та є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 , керуючись єдиним протиправним умислом на таємне викрадення чужого майна - грошових коштів із вищевказаного банківського рахунку, розробив злочинний план вчинення кримінального правопорушення, а саме - здійснення крадіжки грошових коштів наявних на вказаному банківському рахунку, шляхом здійснення тотожних протиправних діянь у вигляді оплати товарів у магазині із використанням вищевказаної банківської картки, на суми що не перевищують ліміти оплати (не потребують введення PIN-коду). Надалі ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену та викрадену ним банківську карту АТ «Акцент-банк» № НОМЕР_2 , без дозволу держателя спеціального платіжного засобу або уповноваженої особи 24.11.2023, здійснив ряд тотожних протиправних діянь у вигляді оплати товарів у магазині із використанням вищевказаної банківської платіжної картки, на суми що не перевищують ліміти оплати (не потребують введення PIN-коду), а саме: 24.11.2023, о 00:57 год., перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 269-А, грошові кошти в сумі 1299 гривень 00 копійок, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1299 гривень 00 копійок; 24.11.2023, о 01:00 год., перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 269-А, грошові кошти в сумі 494 гривні 70 копійок, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 494 гривні 70 копійок; 24.11.2023, о 01:01 год., перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 269-А, грошові кошти в сумі 54 гривні 90 копійок, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 54 гривні 90 копійок; 24.11.2023, о 01:02 год., перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 269-А, грошові кошти в сумі 140 гривень 00 копійок, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 140 гривень 00 копійок; 24.11.2023, о 03:24 год., перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «ОККО-ДРАЙВ», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 269-А, грошові кошти в сумі 501 гривня 50 копійок, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, розпорядившись коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 501 гривня 50 копійок. У результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 2490 гривень 01 копійка.
Допитаний в судовому засіданні обвинуваченийОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.3 ст. 157, ч.4 ст. 185 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені. Дійсно, у листопада 2023 року, в вечірній час, він знаходився біля під`їзду будинку 6/2 по вул.Харківських Дивізій, у м.Харкові, з малознайомим йому ОСОБА_5 , який залишив пакет біля лавки. Він підняв пакет та дістав з нього паспорт, в обкладинці якого знаходилася банківська картка, забрав їх собі та пішов. В цей же день, в нічний час, він використав зазначену банківську карту, придбавши товари в магазині за адресою: АДРЕСА_4
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих йому кримінальним правопорушенням погоджується з кваліфікацією вчинених ним кримінальних діяннях, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, кількість та вартість викраденого майна, та документів, прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_4 по епізоду заволодіння паспортом ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення зач. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння паспортом.
Дії ОСОБА_4 по епізоду заволодіння банківською карткою ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення зач. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.
Дії ОСОБА_4 по епізоду заволодіння банківською карткою ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК Ураїни як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого, процесуальних витрат, речових доказів. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Вину обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає доведеною.
Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Зазначений підхід закріплено у частині 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч. 1 ст. 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, що набув чинності 09.08.2024, змінено максимальний розмір дрібного викрадення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, з набранням чинності вказаним Законом змінено диференціюючий критерій розмежування адміністративного проступку та кримінального правопорушення: викрадення майна крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на даний час утворює склад адміністративного, а не кримінального правопорушення.
Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Згідно з під. 169.1.1, п.169.1 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2024 - встановлений в розмірі 3028 грн.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.08.2024 у справі №567/507/23 (провадження №51-7110 км 23), ч.2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону України №3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 цього кодексу настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 НМДГ. Отже, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст.51 КУпАП, а саме 2 НМДГ (3028 грн. в 2024 році),
Таким чином, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст. 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 , що становило 302 грн. 80 коп. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3 028 грн., тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 3 028 грн.
Тобто, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185КК України надійшло до суду 01 березня 2024 року, на момент розгляду цього кримінального провадження судом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України № 3886-ХІ від 18.07.2024 внесено зміни до ст.51КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.
Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Так, в обвинувальному акті вказано, що протиправними діями ОСОБА_4 заподіяна матеріальна шкода ОСОБА_5 в сумі 2490 гривень 01 копійка тобто встановлена досудовим розслідуванням заподіяна шкода обвинуваченим не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.
Положення п. 4-1 ч.1 ст.284КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
В судовому засіданні прокурор завив клопотання про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, обвинувачений клопотання підтримав, тим самим надав згоду на його закриття.
Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст.185КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, наслідки вчинення кримінальних правопорушень, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статей, які передбачають відповідальність за вчинене, остаточно призначивши покарання ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
ПризначенняОСОБА_4 у саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експертів по еп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.3 ст.357, ч. 1ст. 357КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 3ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 1ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч. 1ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
Речові докази - оптичний DVD-R диск ТМ «hp» з об`ємом пам`яті на 4,7 GB, на якому міститься відеозаписами з камер спостереження, що знаходилися в магазині ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 269-А, чеки з магазину ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, буд. 269-А, оптичний DVD-R диск, з об`ємом пам`яті на 4,7 GB та оптичний CD-R диск, ТМ «EMTEC» з об`ємом пам`яті на 700 MB, на яких міститься інформація з банківського рахунку ОСОБА_5 , які знаходяться на відповідальному зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити там зберігати.
Речовий доказ - паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 03 вересня 1997 року, який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили вважати йому повернутим.
Речовий доказ - блютуз навушники білого кольору ТМ ASPOR, які знаходяться в спеціальному сейф пакеті № WAR 1188578, які зберігаються в камері схову ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили повернути законному власнику.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити

Головуючий суддя: