Справа №127/3359/25
Провадження №1-кс/127/1545/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 , яке внесене в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Горлівка Донецької області, у кримінальному провадженні № 0000003 від 02.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000003 від 02.01.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , діючи умисно, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не пізніше 24 лютого 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, вступив на військову службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 збройних сил російської федерації на посаду командира розвідувального взводу розвідувальної роти, тобто перейшов на бік держави-агресора в умовах збройного конфлікту.

У подальшому, не пізніше 30 жовтня 2022 року, будучи командиром розвідувального взводу розвідувальної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 , систематично брав участь у бойових діях проти військовослужбовців Збройних Сил України, що відбувалися поблизу населеного пункту Курганка, який є передмістям Горлівки Донецької області.

Також, продовжуючи свою протиправну діяльність та на виконання єдиного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній безпеці України, громадянин України ОСОБА_6 , будучи командиром розвідувального взводу розвідувальної роти ІНФОРМАЦІЯ_4 округу збройних сил російської федерації, приймав участь в організованому представниками російської федерації політичному мітинг-концерту «Слава защитникам Отечества», що проходив 22 лютого 2023 року у Москві на стадіоні «Лужники, де спільно з «Хором академического ансамбля самбль песни и пляски Российской Армии имени ОСОБА_7 » виконав свою авторську пісню під назвою «Катюша».

17 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та відповідно до ч. 3 ст. 111 та ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України 17 січня 2025 року у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_8 на 10 год. 00 хв. 21 січня, 22 січня та 23 січня 2025 року до слідчого для допиту як підозрюваної, а також проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваного. При цьому, ОСОБА_6 у визначені дні не з`явився та про поважні причини не явки не повідомив.

Водночас, у ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України.

24 січня 2025 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено співробітникам ГВ КР УСБУ у Вінницькій області.

На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування і суду, та знаходиться на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності за учинене ним кримінальне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 111 КК України.

Притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, яка підтверджується зібраними у ході досудового слідства доказами, а саме протоколами огляду, висновком експерта.

При цьому, під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час, підозрюваний знаходиться на тимчасово окупованій території України. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на території російської федерації.

Водночас, у ОСОБА_6 , який поділяє погляди політичного та військового керівництва країни агресора щодо необхідності проведення т. зв. «спеціальної військової операції на території України» з метою «демілітаризації та денацифікації України, захисту українського населення від геноциду київського режиму», можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на території російської федерації, у його діях наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме можливість незаконно впливати на свідків, спеціалістів у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки вищевказаного кримінального правопорушення дають підстави вважати, що підозрюваний, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер вищевказаних злочинів та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин, жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію в Україні на даний час, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на оборону та деокупацію окремих території України, небезпека вчинення підозрюваним вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини.

Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі може вчинити спробу незаконно впливати на свідків та спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки слідством не здобуто доказів, що підтверджують перебування підозрюваного на території держави-агресора або на тимчасово окупованій території України.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

17 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та відповідно до ч. 3 ст. 111 та ст. 135 КПК України вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 135 КПК України 17 січня 2025 року у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_6 на 10 год. 00 хв. 21 січня, 22 січня та 23 січня 2025 року до слідчого для допиту як підозрюваної особи, а також проведення інших слідчих і процесуальних дій у статусі підозрюваного. При цьому, ОСОБА_6 у визначені дні до слідчого не з`явився та про поважні причини неявки не повідомив.

Водночас, у ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України.

24 січня 2025 року постановою слідчого ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено співробітникам ГВ КР УСБУ у Вінницькій області.

На даний час, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування і суду, та знаходиться на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що існують ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ОСОБА_6 , через захисника може отримувати інформацію про кримінальне провадження відносно нього та обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні, тому може безперешкодно знищити речі і документи, які мають значення для кримінального провадження, однак наразі не виявлені органом досудового розслідування. Отже, відповідний ризик існує.

Також підозрюваний, будучи обізнаним про можливих свідків вчинення злочину, у силу тяжкості покарання, що йому загрожує, може впливати на зміст їх показань.

Слідчий суддя виходить з того, що для здійснення тиску не обов`язково осіб знати особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі, після ознайомлення з матеріалами справи, у т.ч. й цього клопотання слідчого, стануть відомі анкетні дані свідків. Тому з метою уникнення покарання, ця особа може вчиняти дії, покликані на примушення їх до зміни показань чи до відмови від їх надання. Отже, викладені обставини дають достатні підстави вважати, що існує ризик впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує, що дії, які інкримінуються підозрюваному підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Описана у клопотанні та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з такими кримінальними правопорушеннями.

Вище викладені обставини, у сукупності зі встановленими ризиками переконують слідчого суддю у тому, що запобігти останнім, можна шляхом обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та наявні достатні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Поряд з цим, у рамках цього провадження слідчий суддя не перевірятиме питання недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Адже, відповідно до ст. 194 КПК України такі обставини встановлюються під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Натомість, згідно із ч. 6 ст. 193 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя перевіряє наявність тільки підстав, встановлених у ст. 177 КПК України. До того ж, КПК України визначає єдиний запобіжний захід, щодо якого можливе саме обрання це тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Відповідно до положень абз. 7 ч. 4 ст. 183, ч. 4 ст. 197 КПК України слідчий суддя не визначає розмір застави та не зазначає строку дії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 177, 178, абз. 7 ч. 4 ст. 183, ч. 6 ст. 193, ч. 4 ст. 197, ст. 372 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_6 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя