Справа № 204/2780/25
Провадження № 1-кс/204/644/25
УХВАЛА

Іменем України

14 березня 2025 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області капітана юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001377 від 18.11.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

встановив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області капітана юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001377 від 18.11.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001377 від 18.11.2024 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В ході досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України. Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацію (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом. Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права невстановлені досудовим розслідуванням представники влади РФ) діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на військове вторгнення збройних сил та інших збройних підрозділів Російської Федерації на територію України, з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого із 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. У подальшому, представниками Російської Федерації на тимчасово окупованій території м. Луганськ Луганської області створено підпорядковану, керовану та фінансовану російською федерацією окупаційну адміністрацію, в яку входять органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України. При цьому, представники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території Луганської області, здійснюють підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які перебувають на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу російської федерації, а також налагодження функціонування економіки на користь держави-агресора. Так, керівництвом самопроголошеної «ЛНР» на тимчасово окупованій території Луганської області створено та організовано роботу незаконних органів влади, у тому числі воєнізованих органів т.зв. «Министерство внутренних дел Луганськой народной республики» (далі «МВД ЛНР»), т.зв. «Министерство чрезвычайных ситуаций Луганськой народной республики» (далі «МЧС ЛНР») та т.зв. «Федеральное государственное унитарное предприятия «Охрана» Федеральной службы войск национальной гвардии Российской Федерации» (далі «ФГУП «Охорона» Росгвардії»), підпорядкованих окупаційній владі. Встановлено, що 19.03.2003 громадянин України ОСОБА_7 зареєстрував приватне підприємство «Айленд» , юридична адреса: м. Луганськ, вул. Херсонська, буд. 5а, кв. 58 (далі ПП «Айленд»). Основним видом діяльності ПП «Айленд» є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, зокрема: Торговельного центру «Кристал» (далі ТЦ «Кристал») за адресою: Луганська область, м. Свердловськ, вул. Косіора, 7, а також ТЦ «Кристал» за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Радянська, 73. Після тимчасової окупації Російською Федерацією Луганської області, тобто після 20.02.2014, громадяни України ОСОБА_7 та його рідний брат ОСОБА_5 , достовірно розуміючи, що положенням ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, продовжили здійснення господарської діяльності та передачу матеріальних активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням. Усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі інших активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням, за попередньою змовою групою осіб, володіючи організаторськими здібностями і якостями лідера, усвідомлюючи суспільну небезпеку і наслідки своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 створили та очолили групу, до складу якої увійшли ОСОБА_8 , яка працювала економістом ПП «Айленд» та ОСОБА_9 , який призначений директором ПП «Айленд», з яким вони підтримували тривалі стосунки. У своєму розпорядженні члени групи мали та використовували офісне приміщення, комп`ютерну техніку, автомобілі та засоби зв`язку, телефонні апарати з SIM-картками операторів стільникового мобільного зв`язку. Для конспірації діяльності ОСОБА_7 зосередив спілкування між учасниками групи на собі та ОСОБА_5 , з яким підтримував постійний зв`язок через власні мобільні телефони шляхом листування у месенджері «Telegram» та в ході особистих зустрічей, під час яких вони координували свої дії та узгоджували їх зі між собою і ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 . При цьому, за собою ОСОБА_7 та своїм рідним братом ОСОБА_5 залишили загальне керівництво діяльністю створеним ним підприємством ПП «Айленд», у тому числі керували його поточною господарською діяльністю на тимчасово окупованій території у Луганській області, надавали вказівки щодо укладання договорів з представниками держави-агресора, визначали предмет таких договорів, умови оплати, а також способи перерахування коштів з тимчасово окупованої території на їх особисті рахунки, відкриті у банківським установах України тощо. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 постійно знаходилися на тимчасово окупованій території у Луганській області та безпосередньо виконували вказівки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , забезпечували ведення господарської діяльності ПП «Айленд», вели бухгалтерський та податковий облік, безпосередньо забезпечували передачу матеріальних активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням шляхом перерахування на розрахункові рахунки незаконних органів влади і збройних формувань, а також вели листування через електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з використанням якої щомісячно надавали звіти щодо передачі таких матеріальних активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням. На виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі інших активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ПП «Айленд» укладено договір з незаконним органом т.зв. «МЧС ЛНР» про надання пожежно-технічних послуг та обслуговування об`єктів нерухомості, що знаходяться у на вул. Косіора, 7 у м. Свердловськ та на вул. Радянська, 73 у м. Луганськ Луганської області, на виконання якого за погодженням власника ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , директор ПП «Айленд» ОСОБА_9 і економіст цього підприємства ОСОБА_8 здійснили перерахунок коштів представникам держави-агресора - т.зв. «МЧС ЛНР», у наступних розмірах: у червні 2022 року 1 350 рублів рф та 40 000 рублів рф, всього на загальну суму 41 350 рублів рф, чим здійснили передачу матеріальних активів представникам держави-агресора. У подальшому, на виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на допомогу державі-агресору її збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів державі-агресору та її збройним формуванням, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ПП «Айленд» укладено Договір № 7-ОТТ/СВ/79 від 01.01.2016, а також за вказівкою власника ПП «Айленд» ОСОБА_7 та ОСОБА_5 27.12.2022 директор ПП «Айленд» ОСОБА_10 уклав додаткову угоду № 6 від 27.12.2022 до Договору № 7-ОТТ/СВ/79 від 01.01.2016 з т.зв. «Управление Государственной службы охраны Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» про охорону та обслуговування об`єктів нерухомості, що знаходяться м. Луганськ та м. Свердловськ Луганської області, на виконання якого та за погодженням ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , директором ПП «Айленд» ОСОБА_10 та економістом ОСОБА_8 здійснено перерахунок коштів до т.зв. «Управление Государственной службы охраны Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», у наступних розмірах: у червні 2022 року 1 350 рублів рф; у липні 2022 року 1 350 рублів рф; у серпні 2022 року 1 350 рублів рф; у вересні 2022 року 1 350 рублів рф; у листопаді 2022 року 1 350 рублів рф; у січні 2023 року 1 800 рублів рф; у лютому 2023 року 1 800 рублів рф; у травні 2023 року 1 800 рублів рф; у липні 2023 року 1 800 рублів рф, всього на суму 13 950 рублів рф, чим вчинено передачу матеріальних активів представникам збройних формувань. Надалі, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 для продовження здійснення допомоги державі-агресору та її збройним формуванням з метою завдання шкоди України у порушення ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вирішили зареєструвати юридичну особу відповідно до законодавства Російської Федерації. З цією метою рішенням № 1 єдиного засновника ОСОБА_7 від 25.05.2023 затверджено Статут «Общество с ограниченой ответственностью «Айленд» (далі Статут), відповідно до якого: п. 2 розділу 3 Статуту визначено: предметом діяльності Товариства є: оренда и управління власним та орендованим нерухомим майном. Відповідно до Статуту ООО «Айленд» зазначено, що учасник Товариства вправі: брати участь у управлінні справами Товариства; отримувати інформацію про діяльність Товариства та знайомитися з її бухгалтерською та іншою документацією. На вимогу учасника Товариства останнє зобов`язане надати йому для ознайомлення річні та квартальні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність (п. 2 розділу 4 Статуту); номінальна вартість та розмір частки учасника складає: ОСОБА_7 вклад на суму 30 000 000 російських рублів, що становить 100% (п. 2 розділу 5 Статуту), найвищим органом Товариства є єдиний учасник Товариства. Усі рішення приймаються учасником Товариства одноосібно та оформлюються письмово (п. 1 розділу 7 Статуту); до компетенції єдиного учасника Товариства належить: визначення основних напрямів діяльності Товариства, принципів освіти та використання його майна, а також ухвалення рішення щодо участі в асоціаціях та інших об`єднаннях комерційних організацій; ухвалення рішення про розподіл чистого прибутку (п. 2 розділу 7 Статуту). Після цього, 05.06.2023 ОСОБА_7 дав вказівку ОСОБА_9 , який за невстановлених обставин, подав до т.зв. «Управление Федеральной налоговой службы Луганской Народной Республики №1» за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 4-Л, необхідні документи, на підставі яких вказаним незаконним податковим органом влади, створеним на тимчасово окупованій території, внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб відомостей Російської Федерації про «Общество с ограниченой ответсвенностью «Айленд» (далі ООО «Айленд») як юридичну особу, зареєстровану відповідно до законодавства Російської Федерації, на підставі відомостей реєстру юридичних осіб, який вівся до прийняття до Російської Федерації тимчасово окупованих територій України, у тому числі Луганської області. Відповідні зміни внесено до «Единый государственный реестр юридических лиц» «ЕГРЮЛ» за номером 413, а також ООО «Айленд» (юридична адреса: м. Луганськ, вул. Радянська, б. 73) постановлено на облік у вказаному незаконному податковому органі. Директором зазначеного підприємства призначено ОСОБА_9 , економістом ОСОБА_8 . Потім, засновник ООО «Айленд» ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також директор цього підприємства ОСОБА_10 та економіст ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, вирішили продовжити свій спільний злочинний умисел, спрямований на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним та воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території. Так, на виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на допомогу державі-агресору її збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів державі-агресору та її збройним формуванням за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , 26.02.2024 директор «ООО «Айленд» ОСОБА_10 уклав Договір № 62-ЛНР-03-00157 про надання послуг технічного обслуговування технічних засобів охорони на об`єктах на вул. Косіора, 7 у м. Свердловськ та на вул. Радянська, 73 у м. Луганськ Луганської області з т.зв. «ФГУП «Охорона» Росгвардії», на виконання якого за погодженням ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , директором ОСОБА_10 і економістом ОСОБА_8 здійснено перерахунок коштів до т.зв. «ФГУП «Охорона» Росгвардії», у наступних розмірах 26.02.2024 у сумі 65 153 рублів рф; у квітні 2024 року 1 078 рублів рф; у травні 2024 року 1 078 рублів рф; у червні 2024 року 1 078 рублів рф; у серпні 2024 року 1 078 рублів рф; у вересні 2024 року 1 078 рублів рф; 09.10.2024 у сумі 1 078 рублів рф та 25.10.2024 у сумі 1 078 рублів рф; у листопаді 2024 року 1 078 рублів рф; у грудні 2024 року 1 078 рублів рф, всього на загальну суму 74 855 рублів рф, чим вчинено передачу матеріальних активів представникам збройних формувань. При цьому, такі дії засновника ООО «Айленд» ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , директора цього підприємства ОСОБА_10 та економіста ОСОБА_8 , пов`язані з добровільною співпрацею з ворогом та не є способом виживання в умовах окупації. Умисні дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилися у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28,

ч. 1 ст. 111-2 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 30.10.2024; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 03.02.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 03.02.2025; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 03.02.2025; протоколами оглядів мережі Інтернет; протоколом обшуку за адресою: м. Київ, провулок Тихорецький, буд. 4-6; іншими матеріалами досудового розслідування у сукупності. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії. Виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: Переховуватися від органів досудового розслідування та суду: Так, існує висока ступінь ймовірності можливих спроб підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та суду. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді від десяти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Невідворотність покарання за злочин вже сама по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Також, прошу врахувати практику Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Також, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). При цьому, фактичні обставини та характер інкримінованих ОСОБА_5 злочину, який свідчать про підвищену суспільну небезпеку та винятковий цинізм протиправної поведінки вказаної особи, зокрема, останній згідно повідомлення про підозру навіть після повномасштабної агресії Російської Федерації проти України, як особа, яка здійснювала фактичне керівництво юридичною особою, не тільки не припинив здійснення господарської діяльності підконтрольного йому підприємства, а й продовжив володіти та керувати господарською його діяльністю на території Російської Федерації, організувавши разом зі своїм братом ОСОБА_7 реєстрацію «ООО «Айленд» відповідно до законодавства держави-агресора. Слід зазначити, що ОСОБА_5 було достовірно відомо, що в ході здійснення вказаної протиправної господарської діяльності укладення договорів з саме воєнізованими органами призведе до забезпечення функціонування діяльності органів державної влади, а також підрозділів збройних сил та інших формувань Російської Федерації Крім того, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в інтересах Російської Федерації, обставини здійснення протиправної діяльності свідчать про зв`язок із представниками держави-агресора, а матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій свідчать про стійкі зв`язки останнього з особами, які на теперішній час перебувають на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з викладеним, існує ризик, що, перебуваючи на волі, останній може виїхати за межі країни або на тимчасово окуповані території України або іншим чином переховуватись від суду. Слід зазначити, що 06.06.2023 ОСОБА_5 виключено з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з чим останній згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, має право безперешкодного перетину державного кордону. Крім того, на даний час триває агресія Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим частина державного кордону не контролюється державними органами України, тому ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може покинути територію країни з метою уникнення кримінальної відповідальності. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: На теперішній час у ході досудового розслідування встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, у тому числі знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення. Кримінальне правопорушення, пов`язані з проведенням господарської діяльністю українського підприємства ПП «Айленд» та «ООО «Айленд», зареєстрованого за законодавством Російської Федерації, у зв`язку з чим на даний час не вилучено всіх необхідних первинних бухгалтерських документів, не зібрано інших доказів. Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 через власні аккаунти у месенджерах спілкувався з приводу планування та виконання умисних дій, спрямованих на допомогу державіагресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні, а також фактично керував господарською діяльністю російської компанії «ООО «Айленд» та українського підприємства ПП «Айленд». Тому існує висока ступінь вірогідності, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину, може вчинити дії спрямовані на знищення облікових записів та публікацій, листувань, інших доказів, що підтверджують його протиправну діяльність. Продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: У ході досудового розслідування встановлено, що представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), Гаазьких конвенцій 1907 року, IV Женевської конвенції 1949 року, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних формувань Російської Федерації на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого із 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Установлено, що російська компанія «ООО «Айленд», власником якого є ОСОБА_7 та керівництво якою здійснює ОСОБА_5 , продовжує свою господарську діяльність на території Російської Федерації, в ході якої продовжує сплату податків та зборів до бюджету Російської Федерації. Таким чином, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 продовжить вчиняти умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом продовження володіння та керування діяльністю російської компанії «ООО «Айленд» та, як наслідок, сплати податків та внесків до бюджету Російської Федерації, за рахунок яких забезпечено функціонування діяльності органів державної влади, а також підрозділів збройних сил та інших формувань Російської Федерації, які розпочали і продовжують агресивну війну проти України. Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів: При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, зокрема вчинення злочину проти основ національної безпеки в умовах воєнного стану, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства. Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Крім того, оцінюючи в сукупності викладене, інші запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_7 . Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також, надали письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримали в повному обсязі та на які спирались при обґрунтуванні заперечень.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Згідно ч.1 ст.176 КПК України, Запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Прокурором доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, підозрюваний відповідно, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просили підозрюваний та його захисник, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,2,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти національної безпеки України, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, беручи до уваги, що на даний час на території України введено воєнний стан, враховуючи, характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, вважає за доцільне не визначати розміру застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області капітана юстиції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001377 від 18.11.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 10 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1