Справа № 308/3401/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову начальника СД Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000661, відомості про яке 30.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із на на постанову начальника СД Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000661, відомості про яке 30.06.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Вказану постанову заявник вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що, на його переконання, органом досудового розслідування не проведені всі можливі слідчі дії та не надано запитуваної інформації щодо встановлення особи, яка скоїла кримінальне правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, був належним чином повідомленим, причини неявки не повідомив.

Дізнавач, постанова якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, був належнич чином повідомлений, причини неявки не повідомив.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, та положень ч. 3 ст. 306 КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутності особи, бездіяльність якої оскаржується, на підставі поданих заявником доказів.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, прокурора, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження № 0000661, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2024 за ч. 1 ст. 190 КК України.

З витягу встановлено, що 29.06.2024 до чергової частини Ужгородського РУП надійшла заява від гр. ОСОБА_3 , в якій містяться відомості про те, що 29.06.2024, близько 13 год. 25 хв., йому у месенджер «Телеграм» написала знайома ОСОБА_5 з проханням позичити грошові кошти в сумі 1000 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , однак пізніше дізналася, що акант її знайомої було взломано, а тому виявилось, що гроші він перераховував шахраям.

Постановою начальника СД Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 31 жовтня 2024 року кримінальне провадження закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю і діях невідомих осіб складу кримінального правопорушення.

Постанова мотивована тим, що на думку дізнавача у даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий, тобто суб`єкт кримінального правопорушення, а саме особа, якій завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

У відповідності до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого (дізнавача), прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Однак, під час проведення перевірки обставин вчинення кримінального правопорушення, дізнавачем в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження не було надано аналізу тих обставин, на які посилається скаржник, не проведено всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Зокрема, висновок дізнавача про те, що у даному кримінальному провадженні відсутній потерпілий, є безпідставним, з огляду на те, що з матеріалів кримінального провадження чітко вбачається, що є особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди заявник ОСОБА_3 , який поміж іншого, ще й допитаний слідчим у якості потерпілого.

З показань ОСОБА_3 чітко вбачається, що йому завдано матеріальної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень.

Дізнавач у своїх висновках у постанові про закриття кримінального провадження помилково ототожнює правові поняття «потерпілого» та «суб`єкта кримінального правопорушення», які є відмінними правовими поняттями.

Таким чином, обгрунтування підстав закриття кримінального провадження дізнавачем є необгунтованою та немотивованою.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається, що слідчим вживалися заходи, спрямовані на встановлення особи, яка заволоділа грошовими коштами потерпілого, а саме не здійснено тимчасовий доступ до документів банку щодо власника рахунку, на який перерахував грошові кошти потерпілий, руху грошових коштів, не вживалися заходи, спрямовані на ідентифікацію такої особи, встановлення місця проживання її та опитування з приводу обставин, вказаних потерпілим у своїх показаннях.

Таким чином, під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, дізнавач був зобов`язаний вжити цих заходів, провести відповідні процесуальні та слідчі дії.

Однак, дізнавачем під час досудового розслідування таких дій не вчинено.

Незважаючи на вищевказані обставини, дізнавач виніс постанову про закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного, дійшов до висновку, що скарга потерпілого ОСОБА_3 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 284, 303,304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити.

Постанову начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 31 жовтня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000661, відомості про яке внесені 30.06.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, скасувати та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1