ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/108/25 Справа № 703/1057/25 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.02.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла

Черкаської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх

дітей не має, не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше

не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 21.02.2025 по 21.04.2025 включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 21.02.2025 по 21.04.2025 включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведеності органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та даних про особу підозрюваного.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, вказуючи на те, що обраний запобіжний захід є надмірним та обтяжливим, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків.

Мотивуючи апеляційну скаргу адвокат вказує на те, що прокурором не обґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до його підзахисного. Також, на думку захисника, ризики на які вказує прокурор, поспішні і передчасні, а ризики, що могли бути у справі на початку розслідування, зменшилися.

При цьому, зазначено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має місце проживання, зі слів за місцем проживання характеризується добре, скарг від сусідів останнього не надходило, раніше проходив службу у ЗСУ, є учасником бойових дій, повідомив, що наразі проживає з жінкою, за межі міста не виїжджає, має міцні соціальні зв`язки, надалі буде прибувати за першою вимогою до слідчого та суду, на потерпілого, свідків, інших учасників провадження не тиснув і тиснути не буде, активно сприятиме у розслідуванні справи, має вади психічного здоров`я, перебував на лікуванні в психіатричній лікарні, потребує медичного консультування та обстеження як у лікаря психіатра так і інших лікарів з приводу стану свого здоров`я та своєю поведінкою зможе довести обґрунтованість довіри до нього.

Адвокат вважає, що тримання під вартою підозрюваного є надмірним та обтяжливим, а обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання підозрюваним покладених судом обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів та встановлено слідчим суддею, 21.02.2025 зареєстроване кримінальне провадження №0000109 за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 187 КК України.

21.02.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 05.04.1990.

22.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням до житла, в умовах воєнного стану.

До клопотання додано копії документів, відомості з яких обґрунтовують підозру ОСОБА_7 , а саме: рапорт про виявлене кримінальне правопорушення чергового ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про виявлене правопорушення від 21.02.2025; протокол прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.02.2025; протокол обшуку від 21.02.2025 за місцем проживання ОСОБА_7 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 21.02.2025; протоколи допитів свідків ОСОБА_12 від 21.02.2025 та ОСОБА_13 від 21.02.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.02.2025.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, доведеності органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та даних про особу підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, не одружений, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, не має постійного джерела доходів, наразі прокуратурою з`ясовується його перебування в статусі військовослужбовця, який самовільно залишив частину (СЗЧ).

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, адже стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою, як і наявність конкретного суспільного інтересу у цій справі, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на позитивну характеристику підозрюваного не може бути взято до уваги, оскільки долучена адвокатом характеристика №60 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видана Балаклеївською сільської радою Черкаської області, як до слідчого судді так і до суду апеляційної інстанції, датована 07.10.2021 і не може свідчити, що на даний час поведінка ОСОБА_7 не змінилася, тим більше, що наразі останній проживає у місті Сміла Черкаської області.

При цьому наданий захисником консультаційний висновок спеціаліста (лікаря) від 13.02.2025 року не містить відомостей про неможливість перебування ОСОБА_7 саме у слідчому ізоляторі.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення, отже доводи апеляційної скарги захисника зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням,

Таким чином, слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді та апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23.02.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 21.02.2025 по 21.04.2025 включно, без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді