Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1007/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/177/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2025 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Звягельського РВП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Довбиш, Баранівського району, Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб, до 21 квітня 2025 року включно,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою : АДРЕСА_1 із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, та звільнити з під варти в залі суду. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог КПК України. Зазначає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не доведені, та не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має тимчасові заробітки, за місцем проживання характеризується позитивно, осіб на утриманні не має, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. Вважає, що підстав для застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу не має та прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Вказує, що ухвала не відповідає вимогам КПК України, оскільки слідчім суддею не визначено альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та не наведено мотивів на спростування доводів сторони захисту.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 20.02.2025 у точно невстановлений слідством час та місці, однак не пізніше 7 год. ОСОБА_11 , підозрюючи ОСОБА_12 у вчиненні крадіжки з його будинку, вирішив вчинити відносно останнього катування з метою зізнання у вчиненні крадіжки та повернення викраденого майна.

Про свій злочинний умисел ОСОБА_11 повідомив своїх знайомих ОСОБА_13 та ОСОБА_7 і попросив їх допомогти вчиняти протиправні дії відносно ОСОБА_12 , на що останні погодились, підтримали злочинні наміри ОСОБА_11 і таким чином вступили з ним у попередню злочинну змову.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, 20.02.2025 року близько 7 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , який для реалізації умислу взяв із собою мисливську рушницю (номер 92276-63), на невстановленому транспортному засобі приїхали до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_12 .

Усвідомлюючи наслідки своїх злочинних дій, та знаючи, що у приміщенні будинку АДРЕСА_2 проживають також інші особи, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , керуючись єдиним злочинним умислом, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи фізичну силу вибили вхідні двері до вказаного будинку, після чого з метою вчинення протиправних дій по відношенню до ОСОБА_12 , незаконно проникли в будинок. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на катування ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , діючи спільно, погрожуючи рушницею, з метою отримання зізнання ОСОБА_12 у вчиненні крадіжки, без розриву в часі, нанесли декілька ударів ногами та руками по різних частинах тіла ОСОБА_12 .

Оскільки ОСОБА_12 не зізнавався у скоєнні крадіжки, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , діючи спільно, погрожуючи насильством небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_12 , яке потерпілий сприймав як реальне, проти волі ОСОБА_12 , тримаючи потерпілого за руки вивели його з будинку та посадили у невстановлений слідством автомобіль, таким чином позбавивши його волі. В салоні автомобіля, продовжуючи незаконно утримувати ОСОБА_12 , із значною силою прикладання нанесли один удар стволом рушниці по голові ОСОБА_12 .

Подолавши у такий спосіб волю до опору ОСОБА_12 , підозрювані ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на невстановленому автомобілі вивезли потерпілого в лісопосадку в урочище «Гойдалки» поблизу селища Довбиш.

Прибувши в лісопосадку ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , намагаючись отримати зізнання у вчиненні крадіжки від ОСОБА_14 , діючи з єдиним злочинним умислом, спрямованим на катування, витягли ОСОБА_12 з автомобіля, після чого прив`язали останнього металевим тросом до дерева, таким чином продовжували утримувати потерпілого проти його волі.

В подальшому, застосовуючи психологічний тиск, який проявився у погрозах застосування зброї та здійсненням пострілів поруч з тілом ОСОБА_12 , що супроводжувалося нанесенням чисельних ударів руками та ногами по різним частинам тіла, ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 продовжували утримувати потерпілого в лісопосадці в супереч волі останнього до поки ОСОБА_12 , переживаючи за своє життя та здоров`я, з метою припинення насильницьких дій відносно нього, зізнався у вчиненні крадіжки та повідомив місце знаходження викраденого майна.

У подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , діючи спільно, всупереч волі ОСОБА_14 посадили його у невстановлений слідством автомобіль, та поїхали до місця, на яке вказав ОСОБА_14 , а саме біля будинку його батьків по АДРЕСА_3 , де потерпілий, скориставшись нагодою, утік від правопорушників.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, потерпілого чи іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

21.02.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст.162 КК України.

Усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Також існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що для вчинення кримінальних правопорушень було використано транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Форд» білого кольору. Органом досудового розслідування вживаються заходи для його пошуку. Підозрюваний, перебуваючи на волі може здійснити заходи з метою його знищення або переховування. Крім того, згідно показань потерпілого ОСОБА_12 , підозрювані прив`язали його металевим тросом до дерева, таким чином продовжували утримувати потерпілого проти його волі, але цей трос не виявлений, а підозрювані не вказують на місце знаходження тросу та автомобіля.

Також ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, показання яких викривають злочинну діяльність підозрюваних, з метою зміни показань.

Ризик вчинення нового злочину обгрунтований тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень одне з яких є тяжким.

Слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, оскільки більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, доведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зухвалість злочину та неможливість запобігіння вказаним ризикам застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та застосував запобіжний захід до підозрюваного у вигляді трмимання під вартою, але в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, дослідивши дані про особу підозрюваного за клопотанням сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі дотримано вимоги ст.ст 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, одне з яких (ч.2 ст.127 КК України) є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту підтвердила, що не заперечує причетність ОСОБА_7 до вказаних подій.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, одружений, має тимчасові заробітки, за місцем проживання характеризується позитивно, осіб на утриманні не має, раніше не судимий, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, потерпілого чи іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не зможе запобігти вказаним ризикам.

Так, ризик можливого переховування підозрюваного обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтований тим, що на даний час ще не всі речові докази виявлено та вилучено, а перебуваючи на волі підозрюваний зможе реалізувати вказаний ризик.

Можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, може чинити тиск на вказаних осіб з метою зміни останніми показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення нового кримінального правопорушення обгрунтований тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього, та доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчім суддею безпідставно не визначено розмір застави, колегія суддів також вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, з врахуванням висновку СМЕ про наявність у потерпілого тілесних ушкоджень, обставин кримінальних правопорушень, у яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , колегія суддів також не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Доводи апеляційної скарги захисника по те, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, одружений, має тимчасові заробітки, за місцем проживання характеризується позитивно, осіб на утриманні не має, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу. Більш того, вказані дані про особу ОСОБА_7 враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання та апеляційним судом не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу і в апеляційній скарзі.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 діб, до 21 квітня 2025 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :