Провадження № 11-кп/824/3147/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої застосовано

примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

законного представника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

До Дніпровського районного суду надійшло клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року клопотання задоволено частково та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Судом визнано доведеним, що 08.03.2024 року приблизно о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виносили будівельне сміття з п`ятого поверху будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. На першому поверсі будинку ОСОБА_10 побачив незнайомого йому раніше ОСОБА_7 , який звернувся до ОСОБА_10 та сказав зняти капюшон, після чого ОСОБА_7 , перебуваючи на відстані витягнутої руки від потерпілого ОСОБА_10 , наніс йому не менше двох ударів кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав, а ОСОБА_7 наніс йому ще не менше двох ударів ногою в тулуб та пішов з місця місця події.

У результаті вказаного суспільно-небезпечного діяння потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції послався на висновок судово-психіатричного експерта № 1071 від 22 серпня 2024 року, проте психоемоційний стан ОСОБА_7 з моменту проведення експертизі і до часу розгляду судом клопотання змінився в сторону покращення, в тому числі і через проходження ним терапії лікарськими препаратами. Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_7 з 12 липня 2024 року знаходиться під наглядом лікаря-психіатра амбулаторії, та регулярно, раз на два тижні відвідує психіатра та отримує підтримуючу медикаментозну терапію, виявляє позитивну динаміку у лікуванні, а госпіталізація ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, може призвести до пригнічення перебігу психічної хвороби останнього та повністю знівелює позитивну динаміку в його лікуванні.

Вислухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 , його захисника та законного представника в обгрунтування поданої апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 503 КПК України підставами застосування судом примусових заходів медичного характеру є: 1) наявність суспільно небезпечного діяння передбаченого КК; 2) доведеність вчинення цього діяння конкретною особою; 3) встановлення того факту, що особа в момент вчинення суспільно небезпечного діяння була в стані неосудності, чи захворіла після цього на психічну хворобу, яка виключає застосування до неї кримінального покарання; 4) визнання цієї особи небезпечною для суспільства в силу її хворобливого стану, характеру вчинення нею діяння і взагалі її поведінки. Відсутність хоча б однієї з цих підстав не дає суду права застосувати вказані заходи.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_12 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за наведених в ухвалі обставин ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин провадження в їх сукупності з наданням зібраним доказам належної оцінки.

Судом обґрунтовано покладені в основу рішення досліджені в порядку ст. 94 КПК України докази, які об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не мають суперечностей, прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та які у своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_12 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про суворість застосованого типу примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_12 , колегія суддів слушними, з огляду на наступне.

Так, висновок суду про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом мотивований тим, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1071 від 22.08.2024 року, ОСОБА_7 потребує застосування саме таких примусових заходів медичного характеру як поміщення в спеціальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги.

В той же час, як слушно зазначає захисник, поза увагою суду першої інстанції залишились фактичні обставини, які мали істотне значення для вирішення даної справи.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005р. «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру, тяжкості захворювання та тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом, або ж, не застосовувати їх та передати психічно хворого на піклування родичам.

Як зазначає Касаційний кримінальний Суд у складі Верховного суду у постанові від 30.05.2019 року №243/4632/17 (провадження № 51-5807км18 ) метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Так, дійсно висновком судово-психіатричного експерта № 1071 від 22.08.2024 року, встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки «Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Стійкий параноїдний синдром» (згідно МКХ-10 F20.00). За своїм психічним станом у теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_7 виявляв ознаки «Шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Стійкий параноїдний синдром» (згідно МКХ-10 F20.00) та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи клінічний перебіг наявних у ОСОБА_7 психічних порушень, він потребує поміщення в спеціальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги, а також запобігання вчинення ним суспільно-небезпечних діянь.

Разом з тим, відповідно до наданого епікризу № 1195, ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Міський заклад з надання психіатричної допомоги" з 08 травня 2024 року до 21 червня 2024 року, та згідно висновку, зазначеного в епікризі, не потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. Згідно встановленої динаміки стану пацієнта, ОСОБА_7 в поведінці впорядкований та спокійний, став менш напруженим, м`якшим у спілкуванні, емоційно живіший. Виписаний у задовільному стані. Рекомендації при виписці: спостереження психіатра, раціональний режим та відпочинку, медикаментозна терапія.

З наявних в матеріалах кримінального провадження даних, а саме листа КНП "Міський заклад з надання психіатричної допомоги" від 24.09.2024, слідує, що ОСОБА_7 знаходиться під наглядом лікаря-психіатра амбулаторії з 12 липня 2024 року по даний час, регулярно відвідує психіатра раз на два тижні, отримує медикаментозну терапію та в його лікуванні спостерігається позитивна динаміка, оскільки ОСОБА_7 поводить себе стримано та виважено, агресії та неадекватної поведінки в суспільстві не проявляє.

Також, в ході апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 працює, а саме допомагає своєму брату у розвитку підприємницької діяльності з розвитку тваринництва в с. Копачів, Обухівського району Київської області.

Колегія суддів також зауважує, що з дня вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, останній не вчиняв інших суспільно-небезпечних діянь.

Враховуючи викладене, а також характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, з урахуванням ступеня небезпечності ОСОБА_7 для себе або інших осіб, з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_7 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Таким чином, апеляційну скарга захисника слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції - змінити та застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024 року - змінити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: