Справа № 635/9561/24
Провадження № 1-в/635/617/2024

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухова Сумської області, громадянин України, раніше судимого: 26.07.2022 Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік; Засуджений 30.03.2023 Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі; відповідно до ч 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Глухівського міськрайсуду Сумської області від 26.07.2022 та остаточно визначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

про звільнення від відбування призначеного покарання за вироком суду, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з клопотанням про приведення вироку Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023, який винесено стосовно нього, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

Представник ДУ «Хролівський виправний центр № 140», засуджений ОСОБА_3 , прокурор, подали заяви про слухання справи у їх відсутність, заяву підтримали.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд зазначає про таке.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023, ОСОБА_3 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 ркоів 6 місяців обмеження волі; Відповідно до ч 1 ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Глухівського міськрайсуду Сумської області від 26.07.2022 та остаточно визначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

Початок строку - 26.07.2023. Кінець строку 31.05.2026.

Цим вироком ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення 24.10.2022, чим завдано матеріальної шкоди на суму 620,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 481,00 грн.).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, діяння, за вчинення якого ОСОБА_3 засуджено вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 за ч.4 ст. 185 КК України, наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за заволодіння яким останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Крім того, ОСОБА_3 засуджений вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2023, скасовано іспитовий строк.

Строк покарання рахувати з дати прибуття та взяття на облік у виправному центрі згідно вироку Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 з 26.07.2023.

В строк відбування покарання зарахувати час тримання та слідування під вартою до виправного центру з 28.06.2023 до 26.07.2023 включно, із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, відповідно до правил ст. 72 КК України.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 усунута, суд дійшов висновку про те, що на підставі ч. 2 ст. 74 КК України останнього необхідно звільнити від призначеного покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 69 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування призначеного покарання за вироком суду, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 69 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 засудженим вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.07.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, з врахуванням ухвали Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15.03.2023, якою скасовано іспитовий строк, до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Строк покарання рахувати з дати прибуття та взяття на облік у виправному центрі згідно вироку Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.03.2023 з 26.07.2023.

В строк відбування покарання зарахувати час тримання та слідування під вартою до виправного центру з 28.06.2023 до 26.07.2023 включно, із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, відповідно до правил ст. 72 КК України.

Покарання вважати відбутим повністю.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з Державної установи «Хролівський виправний центр № 140», негайно.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Хролівський виправний центр № 140», для виконання в частині звільнення засудженого.

Ухвала суду в частині звільнення засудженого з ДУ «Хролівський виправний центр № 140», підлягає негайному виконанню.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1