Житомирський апеляційний суд
Справа №279/1713/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/46/25
Категорія ч.1 ст.309 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали судового провадження №279/1713/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2024 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язано ОСОБА_8 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів в сумі 1893 грн. 20 коп.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , 23 лютого 2024 року близько 13 години, перебуваючи неподалік будинку № 4, що по вул. Ольгінська, м. Коростень, на відкритій земельній ділянці місцевості знайшов-придбав згорток, в якому знаходилась кристалоподібна речовина. Упевнившись, що вказана речовина є наркотичним засобом, маючи умисел на її незаконне придбання та зберігання без мети збуту помістив вказаний згорток до зовнішньої кишені куртки та незаконно зберігаючи при собі без мети збуту, пішов на вул.Грушевського в м.Коростені. Цього ж дня, в період часу з 13 години 30 хвилини до 13 години 45 хвилин, під час проведення огляду місця події по вул. Грушевського, 15, біля магазину «Дніпро-М» видав співробітникам поліції Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області згорток, в якому знаходилась кристалоподібна речовина, яка являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон масою 0,1324г., яку незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту.

Діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації дій свого підзахисного, в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, як незаконний, а своїм рішенням на підставі ч.4 ст.309 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. При цьому, звертає увагу, що стороною обвинувачення не роз`яснено право ОСОБА_8 на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 309 КК України у зв`язку з добровільним його зверненням до лікувального закладу і початком лікування від наркоманії, а заява про надання згоди на спрощений розгляд обвинувального акту є сфабрикованою. Зазначає, що згідно довідки ТОВ «Медичний центр клінічної психології та психіатрії» від 28.03.24 ОСОБА_8 з 27.02.2024 по 28.03.2024 включно проходив медичне психологічне лікування та відновлення в Медичному центрі клінічної психології та психіатрії з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних препаратів. Проведені аналізи: ЕКГ, аналіз крові на вміст цукру натщесерце, аналіз на вміст ацетон Проведене лікування: дезінтоксикаційна терапія» зазначає, що на день повідомлення ОСОБА_8 про підозру за ч.1 ст.309 КК України, останній знаходився на лікуванні в м.Київ, і всі процесуальні документи (повідомлення про підозру, обвинувальний акт) вручалися йому в м. Київ в один день 12.03.2024 дізнавачем СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 при цьому, адвоката ОСОБА_10 , який залучений постановою дізнавача від 12.03.2024, не було в лікарні в м.Київ при проведенні процесуальних та слідчих дій з ОСОБА_8 , а заява про надання згоди на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності, ОСОБА_8 складалася без присутності захисника та була сфабрикована поліцейським та адвокатом. Також, в повідомленні про підозру від 12.03.2024 міститься перелік прав підозрюваного, однак права на звільнення від кримінальної відповідальності там не вказано, підозрюваному не роз`яснено. Крім того, обвинувальний акт не вручався особисто прокурором ОСОБА_11 , а був вручений дізнавачем ОСОБА_9 в присутності лікаря, тобто, стороною обвинувачення було порушено процедуру вручення обвинувального акту підозрюваному ОСОБА_8 наголошує, що в даному випадку, пройшовши курс лікування від наркоманії ОСОБА_8 має право на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України. Зазначає, що діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних препаратів» встановлений у обвинуваченого відповідає діагнозу «Наркоманія», при цьому, сам діагноз «Наркоманія» на підставі наказу МОЗ України від 08.10.1998 року 3297 «Про перехід органів і закладів охорони здоров`я України на Міжнародну статистичну класифікацію хвороб і споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду» з 01.01.1999 року в Україні не застосовується. Таким чином, ОСОБА_8 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї. Звертає увагу і на п.1 ч.2 ст.284 КПК України, та наголошує, що в даному випаду кримінальне провадження слід закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження. А також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Так, судовий розгляд провадження №279/1713/24 проведено в порядку ст.382 КПК України, тобто, у спрощеному провадженні розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку.

Згідно норм ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у відповідності до оскаржуваного рішення та відповідних матеріалів провадження, 13.03.2024 до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з Коростенської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000055 від 12.03.2024 відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України, з відповідним клопотанням прокурора про розгляд провадження по суті у спрощеному провадженні (а.п.1-5, 10-11).

В свою чергу, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_8 від 12.03.2024 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку (а.п.12), останній в присутності свого захисника ОСОБА_10 , зазначив, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення, та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності, що підтверджено особистими підписами самого обвинуваченого та його захисника.

Жодних об`єктивних підстав стверджувати що вище зазначена заява обвинуваченого ОСОБА_8 від 12.03.2024 є сфабрикованою органом досудового розслідування, як то зазначає захисник в своїй апеляційній скарзі, не виявлено, як і не надано відповідних доказів в підтвердження цього стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Апеляційні посилання захисника на факт вручення всіх процесуальних документів (повідомлення про підозру, обвинувального акту) ОСОБА_8 в місті м.Києві під час знаходження на лікуванні, фактично зумовлюється довідкою від 28.03.2024 з ТОВ «Медичний центр клінічної психології та психіатрії» про те, що останній перебував на лікуванні з 27.02.2024 по 28.03.2024 та аналізом його крові від 28.03.2024 (а.п.85, 86), однак, за відсутності відповідних медичних документів підтверджуючих, принаймні, дійсність перебування останнього в цей період в медичному закладі медичних висновків, епікризів, вірогідної вартості перебування на стаціонарному лікуванні, тощо.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку орган досудового розслідування в повній мірі дотримався вимог Глави 25 КПК України, якою регламентовано досудове розслідування кримінальних проступків, а суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.382 КПК України провів судовий розгляд. Таким чином апеляційні посилання сторони захисту на порушення вимог КПК України при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000055 від 12.03.2024 відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України, є безпідставними. Переконливих доказів протилежного стороною захисту не надано.

Одночасно, апеляційний суд вважає безпідставними і апеляційні посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_8 , як такий, що пройшов курс лікування від наркоманії, має право на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Дійсно, положеннями ч.4 ст.309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При цьому, приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію; 2) особою розпочато лікування від наркоманії.

Водночас для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону №62/95-ВР, які містять дефініції таких понять: добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія»; медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

При цьому, стороною захисту надано апеляційному суду довідку від 28.03.2024 з ТОВ «Медичний центр клінічної психології та психіатрії» про те, що останній перебував на лікуванні з 27.02.2024 по 28.03.2024 (а.п.85) з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних препаратів», який на думку, сторони захисту, відповідає діагнозу «Наркоманія».

Разом з цим, згідно приписів ст.12 Закону № 62/95-ВР діагноз "наркоманія" встановлюється лікарсько-консультаційною комісією. Аналогічна норма є і в п. 7 Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами, затвердженого на виконання ст.13 Закону № 62/95-ВР спільним наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України № 158/417 від 16 червня 1998 року.

В свою чергу, відповідно до висновку про застосування норми права, а саме ч. 4 ст. 309 КК, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року в справі № 357/11205/19, для правильного застосування положень ч.4 ст.309 КК (щодо встановлення наявності передбачених у цій нормі умов для звільнення від кримінальної відповідальності) суду належить визначити, зокрема, і те, чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону № 62/95-ВР, обвинуваченій особі було встановлено діагноз "наркоманія".

Апеляційний суд в даному випадку зауважує, що із зазначеної довідки від 28.03.2024 ТОВ «Медичний центр клінічної психології та психіатрії» (а.п.85), є недоведеним факт дійсності встановлення ОСОБА_8 діагнозу «наркоманія» за результатами проходження медичного обстеження відповідно до наведеного вище Закону й Порядку проведення медичного огляду та медичного обстеження осіб, які зловживають наркотичними засобами або психотропними речовинами.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу і на те, що як підстава для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, як такого, що пройшов курс лікування від наркоманії, вище зазначена довідка від 28.03.2024 ТОВ «Медичний центр клінічної психології та психіатрії» (а.п.85), є об`єктивно сумнівною, за відсутності надання стороною захисту медичний документів щодо лікування останнього, принаймні, відповідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого, або висновку за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону №62/95-ВР, яким особі було встановлено діагноз «наркоманія».

З огляду на наведене апеляційні вимоги сторони захисту щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, є недоведеними належними та достатніми доказами доказами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни з мотивів викладених в апеляційних скаргах захисників не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.2024 відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді :