Справа №212/7100/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 17.05.2023 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Згідно з положеннями ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з вимогами ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію, та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє до цього часу.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022, на території України оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а також Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 342/2022 від 17.05.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 25 травня 2022 року на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 574/2022 від 12.08.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 23 серпня 2022 року на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 758/2022 від 07.11.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 21 листопада 2022 року на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 59/2023 від 06.02.2023 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 19 лютого 2023 року на 90 діб, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 255/2023 від 01.05.2023 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 20 травня 2023 року на 90 діб.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпеченням оборони держави.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

ОСОБА_3 відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 70/2785 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 07.04.2023 визнаний придатним до військової служби, віднесений до рядового складу із військовим званням - солдат, а також встановлено відсутність у останнього підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та на воєнний час.

У подальшому 19 квітня 2023 року ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, солдатом запасу, будучи придатним до військової служби, отримав під особистий підпис повістку про необхідність явки до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 28 квітня 2023 року о 07.00 годині для подальшого проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 .

Проте, ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим, не маючи відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, без поважних на це причин, умисно, не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 о 07.00 годині 28 квітня 2023 року для подальшого проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України та ст. 65 Конституції України, Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» та Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав частково, на підставі ст. 63 Конституції України відмовився надавати пояснення та відповідати на питання, у подальшому в судових дебатах заявив, що вину визнає, пояснив, що у нього помер брат військовослужбовець, він залишився у матері один, ходив у військкомат, де йому відмовили у відстрочці, просив суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, вона повністю знайшла своє об`єктивне підтвердження в ході дослідження всієї сукупності доказів по даній справі.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона працює в ІНФОРМАЦІЯ_4 головним спеціалістом. 07 квітня 2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_3 пройшов військово-лікарську комісію, згідно з висновком якої він є придатним до військової служби. 19 квітня 2023 року ОСОБА_3 отримав під особистий підпис повістку про необхідність прибути 28 квітня 2023 року до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак у визначений день ОСОБА_3 не прибув, про причини неявки не повідомив. Також, пояснила, що 07 квітня 2023 року ОСОБА_3 подав на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про відстрочку від проходження військової служби як такий, брат якого загинув. До цієї заяви він надав довідку про причину смерті від 21 березня 2023 року. 19 квітня 2023 року військовозобов`язаному була надана відповідь про відмову у наданні відстрочки, оскільки його брат не загинув, а помер внаслідок хвороби. Будь-яких скарг на рішення ВЛК, рішення про відмову у наданні відстрочки від ОСОБА_3 не надходило. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачається відстрочка від проходження військової служби, зокрема якщо близький родич загинув або безвісті зник, і в довідці повинно бути зазначена причина смерті - внаслідок загибелі, а ОСОБА_3 надав довідку про причини смерті брата, у якій зазначено, що смерть настала внаслідок загального захворювання. У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_3 у визначений у повістці день, начальником мобілізаційного відділу був складений рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , до якого додано розписку про отримання повістки, довідку ВЛК, на підставі цих документів нею за доручення начальника РТЦК було складено заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що він працював у мобілізаційному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 . В квітні 2023 року ОСОБА_3 було видано повістку на 28 квітня 2023 року на 07.00 годину, так як він був визнаний придатним за станом здоров`я та не мав підстав для відстрочки, і також ОСОБА_3 розписався в журналі мобілізаційних розпоряджень про відправку 28 квітня 2023 року. У зазначену дату він не з`явився, причини неявки не повідомив. ОСОБА_3 подавав документи на відстрочку, у зв`язку із смертю брата, але йому було відмовлено, оскільки як було з`ясовано брат помер у лікарні в м. Запоріжжя через хворобу. Також, пояснив, що 28 квітня 2023 року, коли ОСОБА_3 не з`явився по повістці, він (свідок) йому телефонував, але вже не пам`ятає, що ОСОБА_3 говорив, оскільки зазначено, що відомості про причини неявки відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що він лікар-хірург, за призначенням вже п`ять років працює у ІНФОРМАЦІЯ_4 головою військово-лікарської комісії. Як лікар-хірург він дає висновок щодо стану здоров`я, а як голова ВЛК робить висновок щодо придатності особи до військової служби. ОСОБА_3 пройшов комісію за один день, скарг на стан здоров`я в нього не було, за висновком визнаний придатний до військової служби.

Крім вищезазначених показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України при встановлених судом обставинах, підтверджується також іншими дослідженими судом доказами, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000758, згідно з яким 17.05.2023 внесені відомості про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ст. 336 КК України на підставі матеріалів ІНФОРМАЦІЯ_4 про те, що військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно з 28.04.2023 без поважних причин, ухиляється від призову за мобілізацією відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію»;

/а.к.п. 39/

повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.05.2023 про кримінальне правопорушення у якому зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_3 07.04.2023 пройшов ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 , придатний до військової служби, 19.04.2023 під особистий підпис отримав повістку про необхідність явки до збірного пункту 28.04.2023 о 07.00 годині. Проте у зазначений термін військовозобов`язаний не прибув, про причини неявки не повідомив;

/а.к.п. 46-48/

копією рапорту заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 - начальника мобілізаційного відділу на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.05.2023 про те, що солдат запасу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. не з`явився до збірного пункту для подальшої відправки до військової частини НОМЕР_2 НГУ (28.04.2023 о 07.00) для проходження військової служби за мобілізацією на підставі УПУ №59/2023;

/а.к.п. 49/

копією довідки військово-лікарської комісії від 07.04.2023 №70/2785, копією картки обстеження та медичного огляду від 07.04.2023, згідно з якими 07.04.2023 проведено медичний огляд ВЛК солдата ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, за результатом якого останній визнаний придатним для військової служби;

/а.к.п 50, 63/

копією поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_4 у складі команди № НОМЕР_2 від 28.04.2023 №3/2475, згідно з яким 28.04.2023 солдат ОСОБА_3 , який входить до цього списку не з`явився до збірного пункту;

/а.к.п 64/

копією заяви ОСОБА_3 від 07.04.2023 про надання відстрочки як такому, чий брат загинув, захищаючи Україну;

/а.к.п. 94/

копією сповіщення від 21.03.2023 №228/23 ІНФОРМАЦІЯ_8 про те що ОСОБА_13 , призваний за мобілізацією помер ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок хвороби в лікарні м. Запоріжжя;

/а.к.п 97/

копією відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.04.2023 на заяву ОСОБА_3 про надання відстрочки, відповідно до якої ОСОБА_3 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією за відсутності підстав відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

/а.к.п 93/

протоколом огляду документу від 29.08.2023 згідно з яким слідчим оглянуто розписку про отримання повістки від ОСОБА_3 від 19.04.2023, яку добровільно надала для огляду ОСОБА_12 ;

/а.к.п. 98-100/

Крім цього на підтвердження самої події кримінального правопорушення за ст. 336 КК України та законності процесуальних дій органу досудового розслідування судом також досліджені: постанова про визначення слідчого від 17.05.2023, повідомлення про початок досудового розслідування від 17.05.2023, постанова про визначення групи прокурорів від 17.05.2023, рапорт від 16.05.2023 про надходження матеріалів від ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно ОСОБА_3 , доручення про проведення слідчих дій, матеріали перевірки на виконання доручення, постанова про зміну групи прокурорів від 21.08.2023, запити слідчого, постанова про визнання речовим доказом від 29.08.2023, повідомлення про підозру від 13.09.2023, протокол роз`яснення права на захист від 14.09.2023, постанова про призначення адвоката від 13.09.2023, матеріали кримінального провадження щодо завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 15.09.2023.

Оцінюючи вищевказані докази, суд визнає їх належними та допустимими доказами, оскільки вони зібрані стороною обвинувачення у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 93 КПК України та без порушення норм Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази в сукупності суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення доведена та кваліфікує його дії за ст. 336 КК України за ознаками ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, керуючись вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного і обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_3 скоїв нетяжкий злочин.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує дані про обвинуваченого, а саме його вік, 1988 року народження, те, що він має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимий.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлені.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження того, що ОСОБА_3 намагався виправити наслідки вчиненого, які дії для цього вживав, а тому суд розцінює визнання ним своєї вини у судових дебатах таким, що зроблене під тиском неспростовних доказів з метою уникнення справедливого покарання.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України і в умовах збройної агресії з боку іншої держави, Захист Вітчизни набуває особливого значення, а тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, про що зазначено в ст. 50 КК України.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у мінімальному розмірі санкції статті кримінального закону без застосування до нього випробування, передбаченого ст. 75 КК України, буде достатньою мірою відповідати загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, оскільки протягом розгляду кримінального провадження останній належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема не ухилявся від суду.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Речовий доказ - оригінал розписки про отримання повістки від 19.04.2023, залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1