Справа №760/6116/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, на майно якої слідчий

просить накласти арешт ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Максима Кривоноса, буд. 25 клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 18.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №т 0000269 від 18.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №т 0000269 від 18.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України. Зазначається, що 26.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України. 26.09.2024 у рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.09.2024 було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 у банківському сейфі, договір на використання якого укладено із ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено 629 700 доларів США, 35 000 євро в коробці № 1, 493 200 доларів США у коробці № 2, 806 986 доларів США, 36 550 євро, документи на чорнові записи. 08.11.2024 слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва було винесено ухвалу про накладення арешту на частину спільно нажитого майна в шлюбі, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 та яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у банківському сейфі, договір на використання якого укладено із ОСОБА_4 , із забороною відчужувати, користуватись та розпоряджатись майном, а саме на: 315 850 долари США, 17 500 євро, які виявлено у коробці № 1, 246 600 доларів США, які виявлено в коробці № 2, 403 493 доларів США, 18 275 євро, які виявлено в коробці № 3, документи та чорнові записи. В подальшому, 06.03.2025 слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва було задоволено клопотання ОСОБА_8 та частково скасовано арешт на майно, який було накладено ухвалою слідчого судді від 08.11.2024 в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 240 000 доларів США, як на майно, яке належить ОСОБА_8 . Проте, як слідує зі змісту клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 у період часу з 10.11.2020 по 20.02.2023 був працівником Міністерства юстиції України, де працював на посаді державного експерта експертної групи з цифрових рішень та юридичного дизайну, тобто був особою, на виконання функцій держави, зобов`язаною подавати декларації про доходи. Встановлено, що згідно поданої декларації від 10.11.2020 року ОСОБА_8 було отримано дохід у розмірі 85 000 грн. в якості заробітної плати за основним місцем роботи - ТОВ «Вісленд» та дохід від зайняття підприємницькою діяльністю у розмірі 35 183 грн., а також останнім було задекларовано грошові активи, передані на зберігання до АТ «Укрексімбанк» в розмірі 13 458 доларів США та 67 072 грн., як кошти, розміщені на банківських рахунках, та готівкові кошти у розмірі 38 772 грн. Також, встановлено, що згідно поданої декларації від 15.03.2021 року ОСОБА_8 було отримано дохід у розмірі 97 323 грн. в якості заробітної плати за основним місцем роботи - ТОВ «Вісленд», дохід від зайняття підприємницькою діяльністю у розмірі 250 904 грн., заробітна плата, отримана за основним місцем роботи у розмірі 28 774 грн. та проценти у розмірі 12 162 грн., а також останнім було задекларовано грошові активи, передані на зберігання до АТ «Укрексімбанк», у розмірі 13 458 доларів США, та 67 072 грн., як кошти, які розміщені на банківських рахунках. У зв`язку із чим у органу досудового розслідування є підстави вважати, що кошти, на які було скасовано арешт слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва на підставі ухвали від 06.03.2025 р. у сумі 240 000 доларів США, не належать ОСОБА_9 , а є власністю підозрюваного ОСОБА_4 . Постановою слідчого від 26.09.2024 вказані грошові кошти були визнані речовими доказами. У зв`язку із викладеним, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий просить накласти арешт на грошові кошти у сумі 240 000 доларів США.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав та за обставин, викладених у клопотанні, наполягав на його задоволенні, зазначив, що під час розгляду слідчим суддею клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту із 240 000 доларів США, стороною обвинувачення надавались слідчому судді ОСОБА_10 , у якості доказів, на спростування доводів клопотання ОСОБА_11 , матеріали декларацій останнього, та зверталась увага слідчого судді на те, що вказані грошові кошти є власністю підозрюваного ОСОБА_4 , а тому слідчим суддею ОСОБА_12 правомірно було накладено арешт на вказані грошові кошти. Однак, дані доводи сторони обвинувачення, були відхилені слідчим суддею, внаслідок чого відповідно до ухвали від 06.03.2025 арешт із вказаних грошових коштів було скасовано, на ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду було подано апеляційну скаргу, та слідчим повторно скеровано на адресу суду клопотання про арешт грошових коштів підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та його представник заперечували проти накладення арешту на грошові кошти, зазначивши, що вказані грошові кошти у сумі 240 000 доларів США, не є власністю підозрюваного, а належать сину останнього - ОСОБА_8 , та зберігались у банківській скринці, відкритій на ім`я дружини підозрюваного.

За клопотанням підозрюваного слідчим суддею було допитано у якості свідка ОСОБА_4 , яка суду показала, що грошові кошти у сумі 240 000 доларів США, які були вилучені під час обшуку із належної їй банківської ячейки, належали її синові ОСОБА_13 , ці кошти вони подарували сину у 2013 році, без укладення письмових договорів. Вони зберігались у ганчірці, підписаній іменем сина, яку для нього пошила його дружина.

За клопотанням підозрюваного слідчим суддею вживались заходи з метою допиту у якості свідка ОСОБА_8 , в режимі відеоконференції, однак встановити належний відеоконферентзв`язок із свідком ОСОБА_8 суду не вдалось із незалежних від суду причин.

У слуханні клопотання слідчого декілька разів оголошувалась перерва з метою отримання повного тексту ухвали слідчого судді від 06.03.2025 р., яка надійшла на адресу суду 21.03.2025 р.

Дослідивши клопотання слідчого про накладення арешту на майно та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими слідчий обґрунтовував доводи клопотання, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного, його захисника, свідка, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України має застосовуватись з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює повноваження в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є тимчасовий доступ до речей та документів.

Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України та ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №т 0000269 від 18.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України.

26.09.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

26.09.2024 у рамках вказаного кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.09.2024 було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 у банківському сейфі, договір на використання якого укладено із ОСОБА_4 , в ході якого виявлено та вилучено 629 700 доларів США, 35 000 євро в коробці № 1, 493 200 доларів США у коробці № 2, 806 986 доларів США, 36 550 євро, документи на чорнові записи.

08.11.2024 слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_12 було винесено ухвалу про накладення арешту на частину спільно нажитого майна в шлюбі, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 та яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у банківському сейфі, договір на використання якого укладено із ОСОБА_4 , із забороною відчужувати, користуватись та розпоряджатись майном, а саме на: 315 850 долари США, 17 500 євро, які виявлено у коробці № 1, 246 600 доларів США, які виявлено в коробці № 2, 403 493 доларів США, 18 275 євро, які виявлено в коробці № 3, документи та чорнові записи.

06.03.2025 слідчим суддею Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_10 було задоволено клопотання ОСОБА_8 та частково скасовано арешт з майна, який було накладено ухвалою слідчого судді від 08.11.2024, в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 240 000 доларів США.

При цьому, як було встановлено слідчим суддею у справі № 760/1497/25 під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, грошові кошти в розмірі 240 000 доларів США належать ОСОБА_8 , а не підозрюваному у даному кримінальному провадженні ОСОБА_14 .

Стороною обвинувачення не надано суду допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів, що вказують про прямий, або опосередкований зв`язок ОСОБА_8 та інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення з обставинами, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а також відсутні підстави відповідальності ОСОБА_8 за незаконні дії третіх осіб.

Слідчим суддею було встановлено, що відповідно до довідки Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» від 31.10.2024 №0024402/30086-24 вбачається, що клієнтом банку ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у період з 09.04.2015 по 31.05.2016 було отримано з рахунків через касу банку готівкові кошти у розмірі 234 688,01 доларів США.

Відповідно до картки реєстрації договору про надання у майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа від 06.07.2022 № вбачається, що ОСОБА_4 орендувала банківський сейф та визначили довіреними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

04.04.2023 ОСОБА_4 надала довіреність ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на представництво її інтересів, яка зокрема включала доступ до вищевказаного індивідуального сейфу.

Згідно із щорічною декларацією особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік ОСОБА_8 мав кошти, розміщені на банківських рахунка:

- АТ «Укрексімбанк» у розмірі 13 458 дол. США;

- АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 25 379 грн;

- АТ «Укрексімбанк» у розмірі 41 693 грн.

Заперечення прокурора в частині не відображення ОСОБА_8 наявності вказаних коштів у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не є беззаперечним доказом, що вказані кошти не перебували у володінні ОСОБА_8 , та не можуть бути покладені в основу заперечень розгляду скарги про скасування арешту майна, а є видом відповідальності самого ОСОБА_8 .

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із врахуванням викладеного, та відсутності обставин подання з боку сторони обвинувачення слідчому судді нових доказів, які б не були предметом дослідження під час розгляду клопотання ОСОБА_8 про скасування арешту майна у справі № 760/1497/25, слідчий суддя доходить до висновку про відсутність підстав для повторного арешту грошових коштів у сумі 240 000 доларів США., оскільки слідчому судді не доведено обставин належності вказаних грошових коштів підозрюваному ОСОБА_4 .

Таким чином, слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 175, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 18.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1