Єдиний унікальний номер 205/1798/25
1-кс/205/118/25
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання ст.слідчого СВ №1 ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000155 від 02 лютого 2025 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше навчався у Дніпровському фаховому коледжі залізничного транспорту та транспортної інфраструктури на 3 курсі, офіційно не працевлаштованого, не зареєстрованого на території України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2025 року ст. слідчий СВ №1 ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , звернулась до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копія клопотання та додані до нього матеріали вручені підозрюваному 04 лютого 2025 року.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 , знаючи про те, що з 24.02.2022 року Указом Президента України за № 64/2022 введено на території України воєнний стан вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , 02 лютого 2025 року приблизно о 12.30 годині, діючи умисно, в умовах воєнного стану, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я, перебуваючи поруч з домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де як достовірно йому було відомо проживають потерпілі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , скориставшись тим, що потерпілі його знають, та з дозволу власника ОСОБА_8 , безперешкодно зайшов до приміщення кв. АДРЕСА_3 . При цьому ОСОБА_6 заздалегідь підготувався до вчинення злочину та приніс з собою предмет, ззовні схожий на пістолет, який він визначив знаряддям злочину для подолання опору потерпілих.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, вчинений в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 перебуваючи в кімнаті вищевказаної квартири разом з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 здійснив на останніх напад поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, який виразився в погрозі застосування предмету заздалегідь підготованого для вчинення злочину та зовні схожого на пістолет, який ОСОБА_6 дістав з правої кишені куртки, яка була одягнена на ньому та діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці раніше заготовлений ним предмет ззовні схожий на пістолет почав погрожувати ним, а саме демонстрував його потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на близькій відстані та висловлював погрози у сторону потерпілих про вчинення насильства відносно їх, з метою безперешкодного переходу майна потерпілих на свою користь, внаслідок чого потерпілі сприйняли вказану загрозу своєму життю та здоров`ю як реальну.

Не зупиняючись на вчиненому ОСОБА_6 переклавши предмет ззовні схожий на пістолет в ліву руку, продовжив вчиняти напад поєднаний із насильством з метою заволодіння майном потерпілих, шляхом застосування фізичної сили, а саме нанесенні декілька ударів по обличчю та тулубу потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , від чого останні впали на підлогу та реально не мали можливості чинити опір останньому.

Продовжуючи свою злочинну діяльність та скориставшись безпорадним станом потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_6 підійшов до сейфу, який знаходився в коридорі та відчинив його за допомогою ключа, який знаходився поруч, звідки викрав ювелірні вироби, а саме сережки та кільце з жовтого металу, а також мобільний телефон «Samsung», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , із sim-картою НОМЕР_3 .

Після вчинення вищевказаних дій ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину, отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном, чим спричинив потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 майнову шкоду.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 187 КК України.

03.02.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.02.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 від 03.02.2025 року; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 03.02.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 03.02.2025 року; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом огляду місця події за адресою: м. Дніпро, вул. Моніторна, 2; та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Вказані здобуті під час досудового розслідування докази є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, адже ОСОБА_6 загрожує застосування реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років у разі визнання його винуватим за вчинення злочину, яке відносяться до категорії особливо тяжкого. Крім того, ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України може незаконно впливати на потерпілих і свідків з метою зміни показань наданих під час досудового розслідування або відмови від них. Також підозрюваний ОСОБА_6 може без перешкод виїхати закордон, оскільки він є неповнолітньою особою та проживає у Болгарії, м. Сонячний берег, та не має постійного місця проживання в м. Дніпро оскільки ніде не зареєстрований.

Слідчий вважає, що через наведені обставини більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну поведінку останнього.

В судовому засіданні прокурор наполягала на задоволенні поданого клопотання, надавши обґрунтування необхідності його задоволення аналогічні тим, що викладені в клопотанні слідчого.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він розкаюється у вчиненому. Пояснити свій вчинок не може, висловив щирий жаль з приводу скоєного.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що його підзахисний - неповнолітня особа, яка ще не в повній мірі усвідомлює наслідки своїх дій. На теперішній час його підзахисний щиро розкаюється, а тому він вважає за можливе обмежитися більш м`яким запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 батько ОСОБА_4 пояснив, що син на протязі трьох років проживає в Болгарії зі своєю матір`ю, а тому він як батько не може ручатися за нього. Категорично заперечує проти перебування його сина ОСОБА_6 під цілодобовим домашнім арештом за його місцем проживання, оскільки він не зможе забезпечити йому цілодобовий контроль з метою виконання покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши прокурора, підозрюваного, захисника, законного представника підозрюваного, дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні СВ №1 ВП № 1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000155 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

03 лютого 2025 року ОСОБА_6 за вчинення даного кримінального правопорушення був затриманий в порядку ст.208 КПК України.

03 лютого 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч.4 КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині його обґрунтування, свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України.

При цьому вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення за викладених обставин.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Таким чином, слід визнати підозру щодо ОСОБА_6 обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішувати питання про обрання певного виду запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_6 .

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Стаття 492 КПК України передбачає що затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, офіційного місця роботи не має, сім`ї та неповнолітніх дітей не має. Був затриманий в Одеській області, під час спроби покинути територію України. Також підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця проживання на території України та враховуючи його неповнолітній вік може без перешкод виїхати закордон, оскільки проживає у Болгарії, м. Сонячний берег. Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_4 , будучи його батьком не може гарантувати правослухняної поведінки свого сина під час обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що зможуть утримати підозрюваного за місцем визначеного перебування під домашнім арештом, що свідчить про можливість неповнолітнього ОСОБА_6 вчинити спроби переховування від слідства та суду з метою уникнення відповідальності.

Наведені обставини дають підстави слідчому судді вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України, не зможе запобігти визначеним ризикам.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише зазначає, що причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною а тяжкість можливого покарання є достатніми для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини визначені ст. 177, 178 КПК України має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.. 187 ч.4 КК України, а саме: у вчиненні розбійного нападу в умовах воєнного стану, із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, слідчий суддя вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі наведеного, слідчий суддя вважає доцільним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ №1 ВП №1 ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000155 від 02 лютого 2025 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпропетровська установа виконання покарань № 4» строком на 60 днів - до 03 квітня 2025 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з 03 лютого 2025 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 .

Строк дії ухвали спливає 03 квітня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1