ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 208/4046/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/686/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст537, 539 КПК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання задоволено.

Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року за ч.4 ст.185 КК України (2-й епізод), на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння.

Призначене ОСОБА_7 за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року покарання за ч.4 ст.186 КК України (1-й епізод) залишено без змін, виключивши посилання про призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.1 ст.70 КК України.

Суд дійшов висновку, що оскільки за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року вартість викраденого ОСОБА_7 майна по епізоду за ч.4 ст.185 КК України не перевищувала 2481 гривню, вказане діяння перестало бути кримінально-караним, тому необхідно привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог Закону України №3886-ІХ, звільнивши засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати його дії з ч.4 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України, оскільки він провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, своє скрутне становище. Крім того, засуджений звертає увагу на те, що у нього наявна 2 група інвалідності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи засудженого, який просив перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.186 КК України та пом`якшити призначене покарання, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та вважав ухвалу районного суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У частині 1 ст. 539 КПК України зазначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

У статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, яким були внесені зміни до ст.51 КУпАП та посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону №3886-IX від 18 липня 2024 року, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 року становить 2481 гривень, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян на 2022 рік становив 1240,5 гривень, а два неоподаткованих мінімумів становить 2481 гривень.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначає, що зміна до ст.51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваних мінімумів для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів. У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двом неоподатковуваних мінімумів, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року затверджена угода про визнання винуватості, укладену 22 серпня 2022 року на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 та притягнутим в якості обвинуваченого у цьому провадженні ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, вчинив 31 травня 2022 року, а вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 2366,78 гривень, що менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на викладене, вчинене ОСОБА_7 діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України, відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, не є кримінально-караними на теперішній час, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про звільнення засудженого відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, згідно вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року.

Поряд із цим, згідно цього ж вироку ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано залишив без змін призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, виключивши посилання про призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.1 ст.70 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на стадії виконання вироку, в порядку ст.ст.537,539 КПК України, суд не може вирішувати питання щодо іншої правової кваліфікації дій засудженого, а саме з ч.4 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України, оскільки це можливо лише при проведенні судового розгляду в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за правилами визначеними ч.3 ст. 337 КПК України.

При цьому, матеріали цієї справи не містять відомостей про оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року в апеляційному чи касаційному порядку.

Крім того, зазначені твердження засудженого можливі при перегляді вироку, який набрав законної сили за нововивявленими обставинами, в порядку ст.459 КПК України.

Натомість, предметом цього апеляційного розгляду є апеляційний перегляд ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року за наслідками розгляду подання Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» про звільнення від покарання і пом`якшення покарання в порядку, передбаченому ст.ст.537, 539 КПК України, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вирішувати питання щодо вірної кваліфікації дій засудженого за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року.

Окремо належить врахувати, що відповідно до ч.5 ст.459 КПК України, перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Тобто, набрання 09 серпня 2024 року Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18 липня 2024 року, не є підставою для перегляду вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про необхідність пом`якшення йому покарання є необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 і ч.3 ст.74 КК України.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст.74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі Закону України про амністію чи акта помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ч.4 ст.186 КК України, за якою ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, не була змінена, тому, питання перегляду розміру покарання, визначеного вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року, не може вирішуватись на підставі ст.537 КПК України.

Таким чином, ухвала Балаклійського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року є законною та обґрунтованою, та не підлягає скасуванню чи зміні з урахуванням доводів апеляційної скарги засудженого, у зв`язку з чим апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: