Провадження №1-кп/761/1595/2024
В И Р О К

іменем України

28 листопада 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000424, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2022 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Челябінськ Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

установив:

І. Історія провадження.

02.08.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 надійшов (вхід. № 40064) обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000424, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_8 .

Ухвалою суду від 04.08.2022 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2023 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 09.05.2023 прийнято до розгляду зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.05.2023 призначено судовий розгляд та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України.

II. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він маючи умисел, спрямований на здійснення закликів до геноциду українського народу, виготовлення матеріалів із такими закликами, з метою їх подальшого розповсюдження, а також на розповсюдження таких матеріалів у невстановленому місці та не встановлений час, але не пізніше початку квітня 2022 року, написав статтю «ІНФОРМАЦІЯ_4». У вказаній статті ОСОБА_3 системно, безкомпромісно та безальтернативно просував свої ідеї про неспроможність української держави до подальшого існування, неповноцінність та другосортність української нації, а також про необхідність її знищення.

Зокрема, у вказаній вище статті ОСОБА_3 публічно закликає російську владу провести так звану «денацифікацію» України, яка передбачає в першу чергу фізичне знищення військовослужбовців Збройних сил України, «національних батальйонів» та територіальної оборони, а також встановлення контролю над територією України.

Також ОСОБА_3 , закликаючи до «денацифікації» України передбачає необхідність у ході цього процесу перевиховання українців через ідеологічні репресії, позбавлення України суверенності та самостійної державності, а також позбавлення самої назви «Україна» і утворення на її території декількох народних республік які опиратимуться на силову підтримку Російської Федерації.

Крім того, ОСОБА_3 в процесі «денацифікації» України закликає фізично знищити представників державної влади, ліквідувати патріотично, проукраїнських налаштованих громадян, а тих які залишаться живими - ув`язнити.

Разом з цим ОСОБА_3 , діючи умисно, переслідуючи мету закликання до геноциду українського народу, тобто до його часткового знищення шляхом позбавлення громадян України життя, а також створенням для них життєвих умов, розрахованих на їх часткове фізичне знищення, у своїй статті зазначив, що російська влада, як суб`єкт «денацифікації», повинна забезпечити тривалий процес «денацифікації» - орієнтовно 25 років, в ході якого повинна пройти повна деукраїнізація.

У вищевказаній статті ОСОБА_3 , з метою виправдання необхідності здійснення геноциду українського народу, закликаючи до нього, постійно здійснює підміну понять «націоналізму» на «нацизм», достовірно розуміючи різницю цих термінів та свідомо вводячи в оману осіб, до яких направлені його заклики.

Таким чином у статті «ІНФОРМАЦІЯ_4» ОСОБА_3 закликав до геноциду українського народу, а саме його часткового знищення, шляхом позбавлення життя його членів, створення для них життєвих умов, розрахованих на їх часткове фізичне знищення.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, а також для якнайширшого розповсюдження виготовленого ним матеріалу із закликами до геноциду українського народу, - статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», ОСОБА_3 о 08 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістив вказану статтю у своїй авторській колонці на популярному серед росіян та російськомовних громадян інших країн засобі масової інформації інтернет-ресурсі видання «РИА НОВОСТИ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет, де будь-яка особа могла завантажити її електронний варіант вільно та безоплатно, а також ознайомитись із її змістом. Вказані умисні дії ОСОБА_3 забезпечили розповсюдження матеріалів із його закликами до геноциду українського народу серед необмеженої кількості людей та на території усіх держав, де є доступ до всесвітньої мережі інтернет.

Станом на 06.05.2022 статтю ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_4» із його закликами до геноциду українського народу на сайті видання «РИА НОВОСТИ» переглянуло 1 475 041 осіб.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він маючи умисел на вчинення публічних закликів до насильницького повалення конституційного ладу, розповсюдження матеріалів із такими закликами з використанням засобів масової інформації у невстановленому місці та не встановлений час, але не пізніше початку квітня 2022 року, написав статтю «ІНФОРМАЦІЯ_4».

У вказаній статті ОСОБА_3 системно, безкомпромісно та безальтернативно просував свої ідеї про неспроможність української держави до подальшого існування, неповноцінність та другосортність української нації, а також про необхідність її знищення.

Зокрема ОСОБА_3 у своїй статті закликає до фізичного знищення керівництва держави, ліквідації Збройних Сил України та інших законно утворених та діючих на території України військових та збройних формувань, створення «органів самоуправління, міліції та оборони» не передбачених Конституцією України та законами України.

Крім того ОСОБА_3 у своїй статті закликає до переходу під російський контроль українського законодавства, застосування на території України російського законодавства.

Також у вищевказаній статті автор публічно закликає до позбавлення України суверенітету та назви держави «Україна».

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, а також для якнайширшого розповсюдження виготовленого ним матеріалу - статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», ОСОБА_3 о 08 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістив вказану статтю у своїй авторській колонці на популярному серед росіян та російськомовних громадян інших країн засобі масової інформації інтернет-ресурсі видання «РИА НОВОСТИ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет, де будь-яка особа могла завантажити її електронний варіант вільно та безоплатно, а також ознайомитись із її змістом. Вказані умисні дії ОСОБА_3 забезпечили розповсюдження матеріалів, із його закликами до насильницького повалення конституційного ладу, серед необмеженої кількості людей та на території усіх держав, де є доступ до всесвітньої мережі інтернет.

Станом на 06.05.2022 статтю ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_4» на сайті видання «РИА НОВОСТИ» переглянуло 1 475 041 осіб.

Також ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він маючи умисел на здійснення публічних закликів до зміни меж території та державного кордону України, у невстановленому місці та не встановлений час, але не пізніше початку квітня 2022 року, написав статтю «ІНФОРМАЦІЯ_4».

У вказаній статті ОСОБА_3 закликає насильницьким шляхом, з використанням Збройних сил Російської Федерації змінити межі території України та державного кордону України встановивши їх в межах п`яти областей західної України.

З цією метою ОСОБА_3 закликає фізично знищити Збройні сили України та інші її військові та збройні формування, фізично знищити представників державної влади України, впровадити на території України Російське законодавство.

Результатом вказаних дій за закликами ОСОБА_3 повинна стати зміна меж території України, а саме її суттєве зменшення шляхом включення до складу Російської Федерації, за винятком п`яти областей Західної України та, таким чином зміни меж кордонів України.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, а також для якнайширшого розповсюдження виготовленого ним матеріалу - статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», ОСОБА_3 о 08 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістив вказану статтю у своїй авторській колонці на популярному серед росіян та російськомовних громадян інших країн засобі масової інформації інтернет-ресурсі видання «РИА НОВОСТИ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет, де будь-яка особа могла завантажити її електронний варіант вільно та безоплатно, а також ознайомитись із її змістом. Вказані умисні дії ОСОБА_3 забезпечили розповсюдження матеріалів, із його закликами до зміни меж території та державного кордону України, серед необмеженої кількості людей та на території усіх держав, де є доступ до всесвітньої мережі інтернет.

Станом на 06.05.2022 статтю ОСОБА_3 «ІНФОРМАЦІЯ_4» на сайті видання «РИА НОВОСТИ» переглянуло 1 475 041 осіб.

ІІІ. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

- у публічних закликах до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади, розповсюдженні матеріалів із такими закликами з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України;

- у публічних закликах до зміни меж території та державного кордону України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України;

- у публічних закликах до геноциду, а також виготовленні матеріалів із закликами до геноциду з метою їх розповсюдження та розповсюдженні таких матеріалів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 442 КК України.

IV. Позиції учасників судового провадження.

Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що подані докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_3 , а кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною для того, щоб довести винуватість ОСОБА_3 поза розумним сумнівом.

Відтак, прокурор просила суд визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 109 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією майна, за ч. 1 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 442 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому.

Позиція сторони захисту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 зазначив, що стороною обвинувачення не доведено протиправність діянь, які інкримінуються ОСОБА_3 , докази наданні прокурором є неналежними, а тому просив виправдати ОСОБА_3 .

V. Щодо вчинення всіх можливих передбачених законом заходів щодо дотримання прав обвинуваченого.

Судовий розгляд у межах цього кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 (in absentia), який показань суду не надавав, та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення.

Відповідно до ухвали суду від 24.05.2023, постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України.

Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.

Так, стороною обвинувачення під час досудового розслідування вжито заходів для повідомлення ОСОБА_3 про здійснюване щодо нього кримінального провадження, шляхом публікування повідомлень з перекладом на російську мову на офіційному веб-сайті Офісу Генеральної прокуратури та у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме газеті «Урядовий кур`єр», та направлення всіх документів захиснику обвинуваченого.

Крім того, додатково 06.05.2022 на електронну адресу «ІНФОРМАЦІЯ_6», яка відповідно до листа першого заступника начальника Управління СБ України у Львівській області має відношення до ОСОБА_3 , було направлено повідомлення про підозру.

Також з матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення відповідних повідомлень його захиснику, а також шляхом опублікування оголошень у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Києва.

З огляду на наявні матеріали кримінального провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

За час спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 мав можливість визначитися з провадженням проти нього, та усвідомлюючи, що в нього виник юридичний обов`язок постати перед судом, не змінив свою процесуальну поведінку та продовжив подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про відмову ОСОБА_3 від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

Водночас це кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого судового розгляду цього кримінального провадження, судом у повному обсязі забезпечено участь захисника обвинуваченого.

Захиснику обвинуваченого надано достатньо часу для належного забезпечення права на захист ОСОБА_3 , судовий розгляд відбувався тривалий час.

VІ. Положення закону, яким керувався суд.

Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначено, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Склад злочину це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільне небезпечне діяння, як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Об`єктивними ознаками злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б однієї з цих ознак, складу злочину не утворюють.

Відповідно до ч. 2 ст. 110 КК України умисні дії, вчинені з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики чи розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення таких дій, якщо вони вчинені особою, яка є представником влади, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або поєднані з розпалюванням національної чи релігійної ворожнечі, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 332-1 КК України порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави - караються обмеженням волі на строк до трьох років або позбавленням волі на той самий строк. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища, - караються позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

При цьому суд бере до уваги таке.

У статті 17 Конституції України прямо зазначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: АР Крим, області, зокрема Донецька та Луганська, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom) від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

VIІ. Висновки суду.

Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України, поза розумним сумнівом.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребують доказуванню в межах цього провадження та викладені у обвинуваченні, факти про те, що Російська Федерація тимчасово окупувала частину території України.

Крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20.02.2014.

Відповідно до прийнятого 18.01.2018 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про введення військового стану в Україні» №2002-ІХ від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжено.

Дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема протоколами огляду, висновком експерта та іншими у сукупності доказами наданими прокурором підтверджений той факт, що ОСОБА_3 не пізніше початку квітня 2022 року, написав статтю «ІНФОРМАЦІЯ_4». У вказаній статті ОСОБА_3 системно, безкомпромісно та безальтернативно просував свої ідеї про неспроможність української держави до подальшого існування, неповноцінність та другосортність української нації, а також про необхідність її знищення. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_3 о 08 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістив вказану статтю у своїй авторській колонці на популярному серед росіян та російськомовних громадян інших країн засобі масової інформації інтернет-ресурсі видання «РИА НОВОСТИ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет, де будь-яка особа могла завантажити її електронний варіант вільно та безоплатно, а також ознайомитись із її змістом. Вказані умисні дії ОСОБА_3 забезпечили розповсюдження матеріалів із його закликами до геноциду українського народу серед необмеженої кількості людей та на території усіх держав, де є доступ до всесвітньої мережі інтернет.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_3 о 08 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістив вищевказану статтю у своїй авторській колонці на популярному серед росіян та російськомовних громадян інших країн засобі масової інформації інтернет-ресурсі видання «РИА НОВОСТИ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет, де будь-яка особа могла завантажити її електронний варіант вільно та безоплатно, а також ознайомитись із її змістом. Вказані умисні дії ОСОБА_3 забезпечили розповсюдження матеріалів, із його закликами до насильницького повалення конституційного ладу, серед необмеженої кількості людей та на території усіх держав, де є доступ до всесвітньої мережі інтернет.

Також встановлено, що ОСОБА_3 о 08 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_5 розмістив вказану статтю у своїй авторській колонці на популярному серед росіян та російськомовних громадян інших країн засобі масової інформації інтернет-ресурсі видання «РИА НОВОСТИ» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет, де будь-яка особа могла завантажити її електронний варіант вільно та безоплатно, а також ознайомитись із її змістом. Вказані умисні дії ОСОБА_3 забезпечили розповсюдження матеріалів, із його закликами до зміни меж території та державного кордону України, серед необмеженої кількості людей та на території усіх держав, де є доступ до всесвітньої мережі інтернет.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, а саме:

- публічні заклики до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади, розповсюдженні матеріалів із такими закликами з використанням засобів масової інформації, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України;

- публічні заклики до зміни меж території та державного кордону України, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України;

- публічні заклики до геноциду, а також виготовлення матеріалів із закликами до геноциду з метою їх розповсюдження та розповсюдження таких матеріалів, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 442 КК України.

Що стосується доводів захисника про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, то вони не заслуговують на увагу, оскільки встановлені судом обставини, наведені докази, спростовують версію сторони захисту.

Крім того, суд зауважує, що згідно з рішенням Ради адвокатів України № 183 від 27.12.2022 (1) неможливість в таких ситуаціях (йдеться про in absentia) виконання адвокатом правил адвокатської етики (наприклад, інформування адвокатом клієнта щодо ведення дорученої йому справи) не зумовлює обов`язкової неможливості здійснювати захист особи від кримінального обвинувачення за її відсутності. Можливість надання правової (правничої) допомоги визначається адвокатом, виходячи з конкретних обставин справи та інтересів клієнта у ній; (2) адвокат, діючи як захисник відсутньої особи, самостійно визначає свою правову позицію у справі. Ця правова позиція включає в себе форму участі (не участі) в засіданні, заявлення (не заявлення) клопотань, надання (не надання) доказів суду, позицію по суті справи чи клопотання, позицію щодо оскарження судових рішень тощо.

Суд належно проаналізував наявні в матеріалах кримінального провадження докази на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора) та суду, направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження та приходить до обґрунтованого висновку, що наведене свідчить про те, що ОСОБА_3 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав б отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

Держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) приймати участь в судових засіданнях та захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно.

Джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі.

Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченої ОСОБА_9 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Також досліджено процесуальні документи, які хоча не є доказами, але приймаються судом, як такі, що свідчать про дотримання вимог процесуального закону як щодо підстав розпочати досудове розслідування, так і дотримання вимог щодо його проведення, жодна із сторін не заявила про не дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства при їх отриманні на стадії досудового розслідування, про їх недопустимість чи неналежність.

У судовому засіданні судом забезпечено дотримання вимог ст. ст. 22, 23, 26 КПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності, оскільки досліджені усі докази, надані сторонами.

Враховуючи вищевикладене, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України.

Мотиви призначення покарання.

При призначенні ОСОБА_3 покарання за вчинені кримінальні правопорушення, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та те, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винної. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

При цьому встановлено наявність обставини відповідно до вимог ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення на ґрунті національної ворожнечі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, відомостей про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра у суду немає.

З огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України та злочинів проти миру безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також відсутність кількох обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 109 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією майна; за ч. 1 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 442 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців.

При цьому на підставі ч. 1 ст. 70 України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді конфіскації усього особистого майна, суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочини під час воєнного стану на території України, об`єктом яких є основи Національної безпеки України та мир безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Зважаючи на суспільну небезпеку вчинених злочинів, саме таке визначене покарання стосовно ОСОБА_3 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним, так і іншими особами кримінальних правопорушень.

Суд зазначає, що початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

VIІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Суд вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, як захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, враховуючи визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та призначення покарання у виді позбавлення волі в поєднані з даними про його особу, який слід залишити без змін до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст. 118 КПК України витрати пов`язані з залученням експерта є процесуальними витратами.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У кримінальному провадженні документально підтверджені витрати на залучення експерта становлять 15 479, 14 гривень, які включають в себе вартість складання експертами висновків.

Таким чином, суд вважає, що процесуальні витрати по проведенню експертизи слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 2, 7, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 442 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 109 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією майна;

- за ч. 1 ст. 110 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 442 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього майна, яке належить йому.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України до моменту його затримання на виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення судових експертиз у сумі 15 479 (п`ятнадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 14 копійок.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_10