Провадження № 1-в/127/898/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року у відповідність до вимог чинного законодавства,-

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області 16.09.2024 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року у відповідність до вимог чинного законодавства.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі на підставі вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року.

09.08.2024 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП, а саме викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засуджений ОСОБА_5 просить привести вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 у відповідність до вимог чинного законодавства.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що клопотання ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню. Зазначив, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року, яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання вказаного покарання з покаранням, призначеним вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.05.2023 року підлягає частковій декриміналізації, оскільки сума заподіяних збитків, завданих ОСОБА_5 не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім цього, вказав, що вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11.05.2022 року також підлягає декриміналізації. Однак вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022 року не підлягає декриміналізації, оскільки вчинене ним діяння за кожним епізодом є кримінально караними.

Заявив клопотання на підставі п. 11 ч. 1 ст. 357 КПК України про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, а саме застосування ч. 4 ст. 70 КК України і призначення ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю вироків. Просив визначити ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70 КК України, та призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до заяви засудженого ОСОБА_5 , він просив суд розглянути клопотання у його відсутність.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч.1 ст. 62 КК України), 11, 13, 13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких посилень відповідальності за дрібне викрадення чужого майна».

Вказаним Законом внесені зміни до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З особової справи засудженого вбачається наступне :

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання на підставі вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України на 4 роки позбавлення волі. Вказаним вироком застосовано до ОСОБА_5 вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднано вирок Тульчинського районного суду від 16.05.2023 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.05.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 на 3 роки позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України приєднано частково покарання за вироком Калинівського районного суду від 11.05.2022 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно із вказаним вироком ОСОБА_5 судимий за вчинення двох епізодів крадіжки, вчинених 05.01.2021 року на суму 500 грн. та 913 грн.

Відповідно до вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 11.05.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання приєднано частково покарання, призначене вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Згідно із вказаним вироком ОСОБА_5 судимий за вчинення 01.11.2021 року крадіжки на суму 733,02 грн.

Відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. Згідно із вказаним вироком сума заподіяної ОСОБА_5 шкоди крадіжками від 25.08.2021 року становить 4700 грн., від 17.09.2021 року - 5647,30 грн., від 24.10.2021 року - 11594,72 грн., 26.10.2021 року ним вчинено грабіж на суму 1000 грн. (ч. 3 ст. 186 КК України).

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі - ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2270 грн. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2021 році для кримінально-правової кваліфікації становить 1135 грн.

Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 2270 грн.

Таким чином, діяння за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 11.05.2022 року та за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.05.2023 року підпадають під дію Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Вказане є підставою для звільнення ОСОБА_5 від покарань, призначених вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 11.05.2022 року та за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.05.2023 року.

Враховуючи вказане з вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, за яким ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання і яким на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано вирок Тульчинського районного суду від 16.05.2023 року із призначенням остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, підлягає виключенню застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

В той же час, звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 11.05.2022 року не звільняє ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. Згідно із вказаним вироком сума заподіяної ОСОБА_5 шкоди крадіжками від 25.08.2021 року становить 4700 грн., від 17.09.2021 року - 5647,30 грн., від 24.10.2021 року - 11594,72 грн., 26.10.2021 року ним вчинено грабіж на суму 1000 грн. (ч. 3 ст. 186 КК України).

Таким чином, після декриміналізації щодо ОСОБА_5 існують одночасно два вироки, а саме вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, яким ОСОБА_5 засуджено на 4 роки позбавлення волі та вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 357, ч. 2 п. 2 ст. 539 КПК України, місцевий суд в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок має право вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Про необхідність вирішення вказаного питання заявив клопотання прокурор.

Враховуючи сукупність зазначеного, суд приймає рішення про застосування ч. 4 ст. 70 КК України із призначенням ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю вироків, чим вирішує питання про застосування покарання за наявністю кількох вироків. При цьому спосіб призначення остаточного покарання (часткове приєднання) та його остаточний розмір суд визначає з урахуванням вже застосованих судом принципів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 74 КК України, ст. 537.539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про приведення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року у відповідність до вимог чинного законодавства задоволити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 16.05.2023 року.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 11.05.2022 року.

Привести вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України у відповідність до вимог чинного законодавства.

Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків та вважати ОСОБА_4 остаточно засудженим вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2023 року за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання вказаного покарання з покаранням, призначеним вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2022 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70 КК України, та призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: