Справа № 466/9983/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1283/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15 листопада 2024 року виправлено описку у вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Доповнено резолютивну частину даного вироку наступними абзацами:

«Речовий доказ по справі згідно з постановою про визнання речовим доказом від 30.09.2024 року, а саме: 4-ММС (4-метилметкатинон), який поміщений у поліетиленовий пакет чорного кольору із біркою встановленого зразка МВС України знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні, а саме: висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів №СЕ-19/114-24/23050-НЗПРАП від 30.09.2024 року на користь держави у розмірі 3029 гривень 12 копійок.».

В решті, текст резолютивної частини вироку залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_7 , 25.09.2024 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою м. Львів, вул. Золота, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, у порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, придбав (знайшов) на землі зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору.

Усвідомлюючи по зовнішньому вигляді, що у зіп-пакеті знаходиться психотропна речовина, підняв його, та помістив у праву кишеню штанів, забрав із собою, з метою власного вживання без мети збуту, таким чином незаконно придбав (знайшов) та зберігав психотропну речовину без мети збуту.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/114-24/23050-НЗПРАП від 30.09.2024 року: надана на експертизу кристалоподібна речовина білого кольору, що міститься в полімерному пакеті, містить 3-ММС (4-метиметкатинон). 4-ММС (4-метиметкатинон) віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса 4-ММС (4-метиметкатинон) становить 0,4725 грам.

В подальшому ОСОБА_7 , 25.09.2024 року, близько 20 год. 15 хв., перебуваючи поблизу житлового будинку, що за адресою м. Львів, вул. Золота, буд. 25, був виявлений працівником поліції та в подальшому добровільно видав зазначену психотропну речовину працівникам поліції, яку він попередньо незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

На вказану ухвалу та вирок прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі на ухвалу про виправлення описки прокурор просить скасувати цю ухвалу у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається, що даною ухвалою резолютивну частину вироку місцевого суду від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 доповнено двома абзацами з приводу рішення суду щодо речових доказів та судових витрати, про які взагалі не було зазначено у згаданому вироку, що не може вважатись виправленням описки у розумінні ст.379 КПК України.

В апеляційній скарзі на вирок суду щодо ОСОБА_7 прокурор просить скасувати цей вирок з зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, доповнивши його резолютивну частину такими абзацами:

«Речовий доказ по справі згідно з постановою про визнання речовим доказом від 30.09.2024 року, а саме: 4-ММС (4-метилметкатинон), який поміщений у поліетиленовий пакет чорного кольору із біркою встановленого зразка МВС України знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні, а саме: висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів №СЕ-19/114-24/23050-НЗПРАП від 30.09.2024 року на користь держави у розмірі 3029 гривень 12 копійок.». В іншій частині даний вирок просить залишити без змін.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається на незаконність оскаржуваного вироку у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що всупереч вимогам п.1 ч.4 ст.374 КПК України, у резолютивній частині оскаржуваного вироку не зазначено рішення суду щодо речових доказів та процесуальних витрат, документи щодо яких досліджувались місцевим судом під час судового розгляду.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав подані апеляційні скарги та просив такі задоволити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційних скарг, пояснення прокура на підтримання апеляційних вимог, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів ухвала місцевого суду про виправлення описки у вироку суду від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 не відповідає вимога КПК України.

Так, згідно положень ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Під описками слід розуміти неправильне написання слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення. Очевидна арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропущення цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки. Не є арифметичними помилками, а отже, не може бути виправлене в порядку, передбаченому коментованою статтею, застосування неправильних методик підрахунку, а так само застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився. Якщо такі помилки наявні у висновку експерта або в письмових доказах, такі помилки судом не виправляються. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).

Враховуючи вищезазначене, виправлення допущених у вироку описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не змінюється суть судових рішень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року про виправлення описки у вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 , резолютивну частину вказаного вироку суду доповнено двома новими абзацами, а саме щодо вирішення судом питання про речові докази та процесуальні витрати.

Разом з тим, у резолютивній частині вироку місцевого суду від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 взагалі не було зазначено при прийняте місцевим судом рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора про те, що доповнення резолютивної частини вироку місцевого суду від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 двома новими абзацами , а саме щодо вирішення судом питання про речові докази ти процесуальні витрати, про що взагалі не було зазначено у резолютивній частині вироку, не може вважатись виправленням описки у розумінні ст. 379 КПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, ухвала місцевого суду від 15 листопада 2024 року про виправлення описки у вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню, як така, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З приводу апеляційної скарги прокурора на вирок місцевого суду від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 , колегією суддів встановлене наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Також в апеляційному порядку не оскаржується вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора про те, що у резолютивній частині вироку не зазначено про рішення місцевого суду щодо вирішення питання про наявні у даному кримінальному провадженні речові доказі та процесуальні витрати, колегія суддів визнає такі обґрунтованими.

Згідно п. 2 ч.4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації, а також рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Як передбачено ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення

Згідно п. 3 даної норми закону майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Згідно наявної у матеріалах справи постанови про визнання речовим доказом від 30.09.2024 у даному кримінальному провадженні було визнано речовим доказом - 4-ММС (4-метилметкатинон), який поміщений у поліетиленовий пакет чорного кольору із біркою встановленого зразка МВС України.

Однак, в резолютивній частині вироку місцевого суду що ОСОБА_7 відсутнє рішення місцевого суду про долю зазначеного вище речового доказу.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно даних обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні наявні витрати на проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів (висновок № СЕ-19/114-24/23050-НЗПРАП від 30.09.2024) у розмірі 3029,12 гривень.

Разом з тим, в резолютивній частині обвинувального вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 відсутнє рішення місцевого суду про стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта у розмірі 3029,12 гривень.

Таким чином, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про те, що при ухваленні оскаржуваного вироку місцевий суд всупереч вимогам КПК не вказав в резолютивній частині вироку про рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з апеляційними вимогами прокурора про необхідність скасування оскаржуваного вироку та ухвалення нового вироку, оскільки у даному випадку відсутні обставини, передбачені ст. 420 КПК України, наявність яких і обумовлює скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Ураховуючи наведене вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 слід змінити шляхом доповнення його резолютивної частини рішенням про вирішення питання про речові докази та процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 листопада 2024 року про виправлення описки задоволити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 15 листопада 2024 року про виправлення описки у вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Зазначити в резолютивній частині вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 23 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 наступне:

«Речовий доказ по справі згідно з постановою про визнання речовим доказом від 30.09.2024 року, а саме: 4-ММС (4-метилметкатинон), який поміщений у поліетиленовий пакет чорного кольору із біркою встановленого зразка МВС України знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні, а саме: висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів №СЕ-19/114-24/23050-НЗПРАП від 30.09.2024 року на користь держави у розмірі 3029 гривень 12 копійок.».

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді :