Справа № 133/3824/23
Провадження №1-кп/132/338/24
Вирок

Іменем України

18 грудня 2024 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000548 від 25 жовтня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сестринівка Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Сестринівка Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Махаринці Козятинського району Вінницької області, українця, громадянина України, студента 3-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту» за спеціальністю «Слюсар з ремонту рухомого складу, Помічник машиніста електровоза», неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_12 ,

уповноваженого підрозділу органів Національної поліції - ОСОБА_13 ,

обвинувачених - ОСОБА_14 , ОСОБА_15

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, за наступних обставин. Так, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 будучи обізнаними, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, на території України з 24.02.2022 року був введений воєнний стан, дія якого продовжена на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» від 17.08.2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 року № 3275-ІХ, з 05год.30хв. 18.08.2023 року строком на 90 діб, - 14.10.2023 року близько 23год.00хв., за попередньою змовою між собою, діючи з умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи про відсутність власника, шляхом вільного доступу зайшли на територію приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_18 . Перебуваючи на території цього домоволодіння, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через незамкнені двері проникли до підсобного приміщення господарської споруди, в якій виявили: кутову шліфувальну машинку марки «GRAND MШУ-125-1200M PA-GF30» (вартість згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/18884-ТВ від 03.11.2023 року становить 797грн.58коп.); бензопилу марки «HERALD 58CC YD-HY-5800A CHAINSAW» (вартість згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/18884-ТВ від 03.11.2023 року становить 2411грн.87коп.); механічний степлер для скоб марки 4-14мм. «TACTIX 218011» (вартість згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/19031-ТВ від 03.11.2023 року становить 265грн.00коп.); набір комбінованих ключів у кількості 15шт., у чохлі з маркуванням «Набір ключів комбінованих PROFI CRV сатін, 15од. DIN 3113, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 22mm.» (вартість згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/19031-ТВ від 03.11.2023 року становить 460грн.00коп.); шину до бензопили 40см. (вартість 230грн.00коп.); ланцюг до шини бензопили 40см. (вартість 90грн.00коп.); акумуляторну батарею марки «STARTA moto 18Ah 6V 160A» (вартість згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/19494-АВ від 15.11.2023 року становить 376грн.60коп.); колесо до мотоциклу типу «МТ», «УРАЛ», радіусом 19 дюймів у зборі (вартість 1000грн.00коп.), які таємно викрали, а викраденим майном після залишення місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядилась на власний розсуд. Своїми протиправними діями, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 завдали ОСОБА_18 матеріальної шкоди в загальному розмірі 5631грн.05коп.

Обвинувачений ОСОБА_16 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно 14.10.2023 року близько 23.00год. спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , прийшли до домоволодіння ОСОБА_18 , та достовірно знаючи про відсутність останнього, шляхом вільного доступу зайшли на його територію, де через незамкнені двері проникли до підсобного приміщення господарської споруди, в якій виявили кутову шліфувальну машинку бензопилу, механічний степлер для скоб, набір комбінованих ключів у чохлі, шину до бензопили, ланцюг до шини бензопили, акумуляторну батарею, колесо до мотоциклу, які викрали, та розпорядились ними на власний розсуд.

Аналогічні покази в судовому засіданні надали обвинувачені ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , які підтвердили, що дійсно з домоволодіння ОСОБА_18 таємно викрали кутову шліфувальну машинку бензопилу, механічний степлер для скоб, набір комбінованих ключів у чохлі, шину до бензопили, ланцюг до шини бензопили, акумуляторну батарею, колесо до мотоциклу, якими розпорядились на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_18 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій просить кримінальне провадження розглянути за його відсутності, обвинуваченим визначити покарання згідно вимог діючого законодавства.

Враховуючи те, що обвинувачені не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а їх дії за ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

За пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК України обставин суди відповідно до частини 1 статті 103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Прокурор ОСОБА_20 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просив визнати:

ОСОБА_16 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_16 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком, встановленим судом. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_16 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Іспитовий строк ОСОБА_16 обчислювати з моменту проголошення вироку суду;

ОСОБА_17 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком, встановленим судом. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_17 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Іспитовий строк ОСОБА_17 обчислювати з моменту проголошення вироку суду;

ОСОБА_9 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та із застосуванням вимог ст.ст.69, 100 КК України, призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особу винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують їх покарання.

Обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесене до тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000548 від 25 жовтня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_16 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Сестринівка Козятинського району Вінницької області, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, неодружений, працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинувачений ОСОБА_17 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Сестринівка Козятинського району Вінницької області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, непрацевлаштований, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;

обвинувачений ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Махаринці Козятинського району Вінницької області, є громадянином України, студента 3-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Козятинське міжрегіональне вище професійне училище залізничного транспорту» за спеціальністю «Слюсар з ремонту рухомого складу, Помічник машиніста електровоза», неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, судимостей не мають.

Відповідно до довідок-характеристик Сестринівського старостинського округу Козятинської міської ради Вінницької області, матеріалами компрометуючого характеру відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 старостинський округ не володіє.

Як слідує з консультативних висновків спеціалістів Комунального підприємства «Козятинська центральна районна лікарня» Козятинської міської ради, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебувають.

Згідно досудових доповідей, складених Хмільницьким районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість:

ОСОБА_16 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме залучення до участі у проведенні індивідуально-профілактичних заходах, спрямованих на ресоціалізацію та виправлення. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України;

ОСОБА_17 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме залучення до участі у проведенні індивідуально-профілактичних заходах, спрямованих на ресоціалізацію та виправлення. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України;

ОСОБА_9 , його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього без позбавлення або обмеження волі, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі інших осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: мотивувати до важливості отримання освіти, проведення індивідуально-профілактичної роботи із неповнолітнім та членами його сім`ї, спільно із фахівцями служби у справах дітей, сім`ї та молоді, а також працівниками правоохоронних органів. Також, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього ОСОБА_9 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, орган з питань пробації вважає доцільним покласти на нього обов`язки передбачені п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання:

обвинуваченого ОСОБА_16 : вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; щире каяття; молодий вік цієї особи;

обвинуваченого ОСОБА_17 : вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; щире каяття; молодий вік цієї особи;

обвинуваченого ОСОБА_9 : вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; щире каяття; молодий вік цієї особи; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Відповідно до положень статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України. Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Поклавши на засудженого обов`язок, передбачений пунктом 4 частини 1 статті 76 КК України, суд не встановлює періодичність та дні проведення реєстрації; відповідно до частини 3 статті 13 КВК України вирішення цього питання віднесено до компетенції кримінально-виконавчих інспекцій. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (частина 3 статті 75 КК України). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано статтю 75 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності декількох пом`якшуючих обставин, осіб ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_16 , ОСОБА_17 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненим кримінальним правопорушенням, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ними, так і іншими особами.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , то відповідно до частини 1 статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У своїй постанові від 03.02.2021 року (справа № 629/2739/18) Верховний Суд звернув увагу на те, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, або перейти до більш м`якого покарання лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Верховний Суд роз`яснив, що при визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_9 в повному обсязі визнав свою вину, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також його особи, а саме те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, суд погоджується із позицією прокурора та вважає можливим призначити йому покарання з урахуванням положень статті 69 КК України.

Положеннями статті 100 КК України визначено, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

З урахуванням наведеного, враховуючи обставини даного кримінального провадження та особу неповнолітнього ОСОБА_9 , суд вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням вимог ст.ст.69, 100 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме кутову шліфувальну машинку марки «GRAND MШУ-125-1200M PA-GF30»; бензопилу марки «HERALD 58CC YD-HY-5800A CHAINSAW»; механічний степлер для скоб марки 4-14мм. «TACTIX 218011»; набір комбінованих ключів у кількості 15шт., у чохлі з маркуванням «Набір ключів комбінованих PROFI CRV сатін, 15од. DIN 3113, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 22mm.»; акумуляторну батарею марки «STARTA moto 18Ah 6V 160A»; шину до бензопили 40см.; ланцюг до шини бензопили 40см.; розукомплектоване колесо до мотоциклу типу «МТ», «УРАЛ», радіусом 19 дюймів /постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_21 від 25.10.2023 року/, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити у власника (законного володільця).

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження майно, а саме на кутову шліфувальну машинку марки «GRAND MШУ-125-1200M PA-GF30»; бензопилу марки «HERALD 58CC YD-HY-5800A CHAINSAW»; механічний степлер для скоб марки 4-14мм. «TACTIX 218011»; набір комбінованих ключів у кількості 15шт., у чохлі з маркуванням «Набір ключів комбінованих PROFI CRV сатін, 15од. DIN 3113, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 22mm.»; акумуляторну батарею марки «STARTA moto 18Ah 6V 160A»; шину до бензопили 40см.; ланцюг до шини бензопили 40см.; розукомплектоване колесо до мотоциклу типу «МТ», «УРАЛ», радіусом 19 дюймів, на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_22 від 30.10.2023 року у справі №133/3342/23 (номер провадження 1-кс/133/687/23), був накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_22 від 30.10.2023 року у справі №133/3342/23 (номер провадження 1-кс/133/687/23).

Згідно частини 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За статтею 1179 ЦК України, неповнолітня особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Водночас майнова відповідальність неповнолітніх має свої специфічні риси, обумовлені суб`єктом такої відповідальності - особа, яка не досягла 18 років. Така специфіка передбачена у частині 2 статті 1179 ЦК України, відповідно до якої, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. За своїм характером відповідальність батьків та піклувальників неповнолітнього є додатковою, або субсидіарною. Її суть полягає в тому, що вищевказані особи відповідають перед потерпілим у тій частині, в якій не можуть відповідати самі неповнолітні через відсутність у них майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Разом з цим, частиною 3 статті 1179 ЦК України передбачено, що обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функцію піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07.07.1995 року № 11, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування призначалися та проводилися експертні дослідження, вартість яких за відповідними висновками становить: № СЕ-19/102-23/18884-ТВ від 03.11.2023 року у розмірі 1195грн.00коп.; № СЕ-19/102-23/19031-ТВ від 03.11.2023 року у розмірі 956грн.00коп.; №СЕ-19/102-23/19494-АВ від 15.11.2023 року у розмірі 1912грн.00коп., а всього 4063грн.00коп.

Виходячи із зазначених вимог закону, встановлених судом обставин, необхідно стягнути з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 на користь держави у рівних частках документально підтверджені витрати на залучення експерта відповідно до висновків № СЕ-19/102-23/18884-ТВ від 03.11.2023 року у розмірі 1195грн.00коп.; № СЕ-19/102-23/19031-ТВ від 03.11.2023 року у розмірі 956грн.00коп.; № СЕ-19/102-23/19494-АВ від 15.11.2023 року у розмірі 1912грн.00коп., а всього 4063грн.00коп., тобто по 1354грн.33коп. з кожного, а за наявності підстав, передбачених в ч.2 ст.1179 ЦК України, а саме у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_9 майна, достатнього для відшкодування ним шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Заходи забезпечення кримінального провадження, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 не застосовувались.

Цивільний позов потерпілою особою не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_23 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_16 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_16 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_16 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 18 грудня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_17 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_17 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 18 грудня 2024 року.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та із застосуванням вимог ст.ст.69, 100 КК України, призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.

Відповідно до положень ч.1 ст.100 КК України, тривалість виконання даного виду покарання для неповнолітнього не може перевищувати двох годин на день, у вільний від навчання чи основної роботи час.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме на кутову шліфувальну машинку марки «GRAND MШУ-125-1200M PA-GF30»; бензопилу марки «HERALD 58CC YD-HY-5800A CHAINSAW»; механічний степлер для скоб марки 4-14мм. «TACTIX 218011»; набір комбінованих ключів у кількості 15шт., у чохлі з маркуванням «Набір ключів комбінованих PROFI CRV сатін, 15од. DIN 3113, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12,13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 22mm.»; акумуляторну батарею марки «STARTA moto 18Ah 6V 160A»; шину до бензопили 40см.; ланцюг до шини бензопили 40см.; розукомплектоване колесо до мотоциклу типу «МТ», «УРАЛ», радіусом 19 дюймів /постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_21 від 25.10.2023 року/, після набуття вироком законної сили, залишити у власника (законного володільця).

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_22 від 30.10.2023 року у справі № 133/3342/23 (номер провадження 1-кс/133/687/23) - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 на користь держави у рівних частках документально підтверджені витрати на залучення експерта відповідно до висновків № СЕ-19/102-23/18884-ТВ від 03.11.2023 року у розмірі 1195грн.00коп.; № СЕ-19/102-23/19031-ТВ від 03.11.2023 року у розмірі 956грн.00коп.; № СЕ-19/102-23/19494-АВ від 15.11.2023 року у розмірі 1912грн.00коп., а всього 4063грн.00коп., тобто по 1354грн.33коп. з кожного, а за наявності підстав, передбачених в ч.2 ст.1179 ЦК України, а саме у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_9 майна, достатнього для відшкодування ним шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з його батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженим, що вони мають право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженим та прокурору.

Суддя