ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/285/25 Справа № 203/341/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисниці ОСОБА_7

підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2025 року, якою щодо підозрюваної за ч.1 ст.307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, з повною середньою освітою, утриманців не маючої, офіціцйно не працевлаштованої, раніше не судимої, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 15 березня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 грн.,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 та застосовано щодо підозрюваної за ч.1 ст.307 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 15 березня 2025 року включно, із можливістю внесення застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242 240 грн.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, крім того, у судовому засіданні прокурором доведено, що існує ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду. Також стороною обвинувачення доведено наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити кримінальне правопорушення в якому вона підозрюється.

Крім того, враховуючи, дані про особу підозрюваної , її вік, стан здоров`я, сімейний стан слідчий суддя вважав за можливе визначити ОСОБА_8 заставу.

Не погодившись із судовим рішенням, захисниця ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваній ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою : АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доповненої апеляційної скарги захисниця зазначає, що висновки слідчого судді є помилковими, а ухвала необгрунтованою та невмотивованою, оскільки прийнята без з`ясування усіх обставин справи.

Апелянтка вважає, хоча й злочин у якому підозрюється ОСОБА_8 дійсно відноситься до тяжкого, однак його тяжкість сама по собі не є достатньою підставою для тримання особи під вартою.

Зауважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України .

Крім того, ОСОБА_8 є особою, яка раніше не судима, має постійне місце мешкання, за яким характеризується позитивно та міцні соціальні зв`язки.

Під час апеляційного перегляду:

- захисниця ОСОБА_7 та підозрювана ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисниці, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисниці, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_8 до інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органів досудового слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у випадку визнання її винуватою у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Крім того, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, підтверджується тим, що ОСОБА_8 , не маючи міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, офіційного джерела доходу, а отже законних засобів для існування може знову вчинити кримінальне правопорушення задля отримання грошових коштів на проживання.

Щодо доводів апеляційної скарги захисниці в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрювана зможе переховуватись від органів досудового розслідування чи суду або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, слідчим суддею враховано відомості про особу ОСОБА_8 , яка офіційно не працевлаштована, раніше не судима, не має постійного джерела доходів, у зв`язку з чим обгрунтовано застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Розмір застави визначено у відповідності до ч.4 ст.182 КПК України та є таким, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та не є завідомо непомірним для неї.

Отже, враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо підозрюваної за ч.1 ст.307 КК України ОСОБА_8 є виправданим та таким, що в повній мірі зможе забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків та забезпечити ефективність досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної за ч.1 ст.307 КК України ОСОБА_8 строком до 15 березня 2025 року включно із можливістю внесення застави застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4