04.04.2025
Справа № 642/512/24
Провадження № 1-кс/642/486/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000101 від 02.01.2024, -

В С Т А Н О В И В:

28.03.2025 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника заявниці ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2025, в рамках кримінального провадження № 0000101 від 02.01.2024, на грошові кошти в сумі 20 030 (двадцять тисяч тридцять) доларів, 1 000 (одна тисяча) євро та 22 050 (двадцять дві тисячі п`ятдесят) гривень, вилучені під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 де зареєстрований та мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000101 від 02.01.2024 року грошові кошти у розмірі сумі 20 030 (двадцять тисяч тридцять) доларів, 1 000 (одна тисяча) євро та 22 050 (двадцять дві тисячі п`ятдесят) гривень - повернути заявнику ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 05.02.2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.01.2025 року, проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім ОСОБА_6 за вказаною адресою зареєстрована та проживає заявниця ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення обшуку було вилучено грошові кошти в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень; 30 (тридцять) доларів; 20 050 ( двадцять тисяч п`ятдесят) гривень; 1 000 (одна тисяча) євро; 20 000 (двадцять тисяч) доларів; мобільний телефон у корпусі сірого кольору на кришці якого мається напис «One Plus 1+»ТМ; - мобільний телефон у корпусі сірого кольору на кришці якого мається напис «One Plus 1+»ТМ та є наклейка на якій зазначений imei-1: НОМЕР_1 , imei-2: НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2025 року клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 0000101 від 02.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ч.2 ст.307 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку квартири 05.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було задоволено та накладено арешт на вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 20 030 (двадцять тисяч тридцять) доларів, 1 000 (одна тисяча) євро та 22 050 (двадцять дві тисячі п`ятдесят) гривень. Вважає, що арешт на грошові кошти, вилучені під час обшуку накладено необґрунтовано без належного встановлення походження вказаних грошових коштів, а тому таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Заявник, ОСОБА_5 , зареєстрована та фактично проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де серед іншого зберігаються її особисті речі та зберігались вказані грошові кошти, які було позичено заявником у знайомих з метою належного медичного лікування її сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства (3-тя група) та 02 березня 2022 року під час надання допомоги мешканцям прифронтових зон, потрапив під артилерійський обстріл та отримав тяжкі мінно - вибухові травми з втратою свідомості. З метою забезпечення можливості надання медичної допомоги, з 2022 року заявник вимушена шукати грошові кошти. На початку січня 2025 року із закінченням накопиченої суми, та відсутності ресурсів для подальшого продовження лікування, заявник була змушена укладати договори позики та отримала необхідну суму в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч),00 доларів США від родичів та знайомих для забезпечення подальшого лікування її сина, зобов`язавшись її повернути до 12 травня 2026 року. Частину вказаних коштів було конвертовано з доларів США на євро та гривню. Грошові кошти, які було вилучено під час обшуку та на які накладено арешт, належать заявнику, що підтверджується договорами позики та які призначені для проведення лікування її сина ОСОБА_7 , тобто не є такими, що одержані злочинним шляхом, не містять на собі ознак злочину, а тому не можуть бути використані у кримінальному провадженні в якості доказів, у зв`язку із чим заявник вимушена звернутись із даним клопотанням про скасування арешту.

Таким чином, арешт на грошові кошти, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2025 року необґрунтований, оскільки даний захід забезпечення кримінального провадження фактично застосовано щодо майна особи яка, не має статусу підозрюваного або обвинуваченого у даному кримінальному провадженні та не несе за законом матеріальну відповідальність за злочин вчинений іншою особою. Водночас, на теперішній час подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, накладених ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2025 року, несе ризик погіршення стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який терміново та гостро потребує використання вказаних грошових коштів для подальшого лікування. Вважає, що відсутні правові підстави для збереження заходу забезпечення у вигляді арешту вказаних грошових коштів, а тому арешт підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив його задовольнити.

Слідча ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти скасування арешту майна, вважає що заявником не наведено ніяких обгрунтувань щодо скасування накладеного арешту на грошові кошти. При цьому пояснила, що підстави для накладення арешту не припинили своє існування, вилучені гроші є речовим доказом і предметом кримінального правопорушення та можливої конфіскації як виду покарання, також зазначила, що підозрюваний ОСОБА_6 , під час досудового розслідування говорив, що частина грошових коштів належить йому, як спадок від батька. Наразі обвинувальний акт направлено до Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова, просила відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, належно оцінивши наявні докази, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000101 від 02.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ч.2 ст.307 КК України.

07.02.2025 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в межах кримінального провадження № 0000101 від 02.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1. ч.2 ст.307 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку квартири 05.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладено арешт на вилучені під час обшуку грошові кошти в сумі 20 030 (двадцять тисяч тридцять) доларів, 1 000 (одна тисяча) євро та 22 050 (двадцять дві тисячі п`ятдесят) гривень.

28.03.2025 до суду звернувся з клопотанням представник заявниці ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2025, в рамках кримінального провадження №0000101 від 02.01.2024, на грошові кошти в сумі 20 030 (двадцять тисяч тридцять) доларів, 1 000 (одна тисяча) євро та 22 050 (двадцять дві тисячі п`ятдесят) гривень, вилучені під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000101 від 02.01.2024 року грошові кошти повернути заявниці ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як встановлено в ухвалі слідчого судді від 07.02.2025 року арешт на вилучене майно, а саме грошові кошти було накладено з метою збереження речових доказів, а також можливої конфіскації як виду покарання.

Незалежно від статусу власника майна чи є він добросовісним набувачем чи ні КПК пов`язує накладення виключно на майно що є речовим доказом ст. 98 КПК в тому числі предмети набуті кримінально протиправним шляхом.

Досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні триває та вживаються всі заходи з метою забезпечення вимог ст. ст. 9, 28 КПК України щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин скоєння кримінального правопорушення у розумні строки.

Відповідно до частини 9 статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Такі приписи логічно витікають із засади безпосередності дослідження речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Арештоване майно визнано речовим доказом та на даний час судом не досліджено.

Представник заявника просить скасувати арешт на речові докази грошові кошти та повернути їх ОСОБА_5 з метою використання. З приводу цього слідчий суддя зазначає, що на цьому етапі розслідування вказаного кримінального провадження потреби виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому скасування арешту майна може призвести до знищення речових доказів, що у свою чергу зашкодить подальшому досудовому розслідуванню або судовому розгляду.

Посилання представника заявника на те, що у зв`язку з відсутністю правових підстав для накладення арешту на грошові кошти відпала потреба в його арешті, не узгоджується зі спеціальними положеннями про збереження речових доказів, оскільки остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято. За таких обставин подальша потреба в арешті продовжує існувати.

Представником заявника ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_4 до клопотання про скасування арешту не були надані докази, котрі б давали змогу впевнитися в тому, що необхідність у накладенні арешту на грошові кошти відпала. Будь-яких даних про те, що грошові кошти належать саме заявниці ОСОБА_5 , суду не надано. Суд критично ставиться до наданих представником заявника договорів позики грошових коштів.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Даючи оцінку обставинам, наведеним в ухвалі слідчого судді про арешт майна, та беручи до уваги, що при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт, при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України), суд дійшов висновку, що арешт на майно було накладено обґрунтовано, оскільки існують достатні підстави вважати, що арештоване майно є об`єктом кримінально протиправних дій.

За наведених обставин, враховуючи, що майно, яке перебуває під арештом, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, відноситься до речових доказів у кримінальному провадженні, та можливої конфіскації як виду покарання, на яке було обґрунтовано накладено арешт ухвалою слідчого судді, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказане майно не відпала, та згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, тому підстав для скасування арешту не вбачається.

З урахуванням вищезазначеного, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також у зв`язку з тим, що представником заявника не було доведено, що в подальшому відпала необхідність у накладенні арешту, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2025, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,173, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника заявника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000101 від 02.01.2024 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1