Провадження № 1-кп/592/294/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002024 від 23.10.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, перебуває у цивільному шлюбі, з вищою освітою, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Положення ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено по даний час.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.09.2024 за №166 старшого солдата ОСОБА_3 призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.08.2025 №45-РС на посаду оператора 2 штурмової групи 1 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового загону військової частини НОМЕР_1 та враховано таким, що з 01.09.2024 справи і посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2024 №213 старшого лейтенанта ОСОБА_6 призначено на посаду заступника командира НОМЕР_3 штурмового загону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 , та враховано таким, що з 12.10.2024 справи та посаду прийняв, і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно положень ст. ст. 29 - 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, заступник командира НОМЕР_3 штурмового загону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 за своїм службовим становищем та військовим званням є безпосереднім начальником для старшого солдата ОСОБА_3 .

Під час проходження військової служби за мобілізацією старший солдат ОСОБА_3 відповідно положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь», і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Однак, старший солдат ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи її в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 125, 126, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Військової присяги, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій,-близько 15 годин 15 хвилин 23.10.2024, перебуваючи на території тимчасового розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , у присутності військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відкрито відмовився виконати наказ у формі бойового розпорядження командира тактичної групи НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_10 №1/7/9дск від 23.10.2024 про переміщення в район виконання бойового завдання, для виконання службових обов`язків.

Відкрита відмова старшого солдата ОСОБА_3 виконати письмовий наказ - бойове розпорядження командира тактичної групи 41 військової частини НОМЕР_1 №1/7/9дек від 23.10.2024, потягла за собою підрив дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності, невиконання завдань за призначенням.

Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 4 ст.402 КК України, свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю і підтвердив, що він дійсно є військовослужбовцем за добровільною мобілізацію і почав служити з 2015 року і має посвідчення учасника бойових дій і з початком повномасштабного вторгнення рф знову почав служити і виконувати усі завдання, але дійсно 23.10.2024 відмовився виконувати завдання командира за станом здоров`я. Перед тим лікувався у шпиталі і погано себе почував і не міг відразу ж повернутися до виконання бойових завдань. Але зараз стан здоров`я покращився і бажає і далі служити і приносити користь Батьківщині. Просить суворо не карати, а надати можливість продовжувати виконувати свій обов`язок.

Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.

Враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення суд вважає доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу виного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 вину визнає повністю, у скоєному щиро розкаївся, сприяв розкриттю злочину, - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 не перебуває на обліку у психіатричному диспансері або нарколога, є військослужбовцем і учасником бойових дій, вперше притягується до кримінальної відповідальності, сприяв розкриттю злочину, як особо посередньо характеризується за місцем служби, що істотно знижують тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вперше притягується до кримінальної відповідальності, що дає суду можливості із застосуванням ст. 69 КК України призначити нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. Також, сторони у судовому засіданні просили на підставі ст. 58 КК України враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є військовослужбовцем, замість позбавлення волі призначити останньому покарання у виді службового обмеження на той самий строк, тобто на 2 (два) роки із відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави п`ятнадцяти відсотків.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інше.

Витрати відсутні. Збитки відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 371-374 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання, що призначене ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 15 (п`ятнадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

На підставі ст. 72 КК України у строк виконання покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 23.10.2024 року по 25.02.2025 року, із розрахунку три дні службового обмеження для військовослужбовців відповідають одному дню попереднього ув`язнення.

На підставі ст. 377 КПК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти негайно у залі суду у зв`язку з призначеним покаранням у виді службового обмеження.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1