ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 Справа №607/25030/24 Провадження №1-кп/607/78/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 31.10.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

1. Суть пред`явленого обвинувачення органом досудового розслідування та прокурором.

«30.10.2024 близько 11 години 00 хвилин, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем роботи за адресою: вулиця Лісова с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 . В цей час, в ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 30.10.2024, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля кладовища по вулиці Лісова в селі Петриків Тернопільського району Тернопільської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, кинув на землю потерпілого ОСОБА_6 , після цього, сівши зверху на потерпілого, правою рукою наніс декілька ударів по голові, в ліву ділянку обличчя під оком та декілька ударів в ліве передпліччя.

Внаслідок умисних неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців лобової ділянки голови справа, нижньої повіки лівого ока, лівого передпліччя.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження, кожне чи разом, за ступенем тяжкості належить до легких - п. 2.3.5 "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995)., які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні».

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_4 підтримала обвинувачення в повному обсязі за ч.1 ст. 125 КК України, вважаючи всіма поданими доказами винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведеною.

Також просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3. Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.

Повідомив, що 30.10.2024 виконував роботи на кладовищі в с. Петриків Тернопільського району. Із ним тоді ще працювали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші особи.

Тоді він побачив ОСОБА_6 і вирішив підійти до нього, запитати коли його сім`я заплатить за виконані його бригадою роботи. На що ОСОБА_10 відповів, що нічого йому платити не збирається.

Тоді ОСОБА_6 зловив його за шию, почав душити, повалив його і вони впали на землю. У наслідок цих дій, йому стало погано, він почав хрипіти і потемніло в очах.

Вважає, що він оборонявся, тому не пригадує скільки ударів він наніс ОСОБА_6 .

У подальшому прибіг ОСОБА_8 і розняв їх.

Далі приїхали працівники поліції і швидка допомога.

Додав, що під час проведення досудового розслідування підписав документи, які надав йому слідчий.

Однак зазначив, що спочатку вони прочитали документи, потім у працівника поліції поламався комп`ютер і коли йому надали підписати документи, то більше не читав, що там написано.

Тому вказав, що покази, що надані на досудовому розслідуванні не підтримує.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просив визнати обвинуваченого ОСОБА_3 невинуватим та виправдати, оскільки вважає, що належних та допустимих доказів, котрі б свідчили про вчинення його підзахисним інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення не надано. Його підзахисний не вчиняв кримінального правопорушення.

4. Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що з обвинуваченим знайомий. ОСОБА_3 раніше виконував ремонтні роботи стосовно водопроводу за місцем проживання його брата.

Вказав, що обвинувачений раніше висував йому вимогу, щоб він відшкодував кошти за вказані роботи. На що потерпілий запитав, чому має відшкодовувати кошти за брата.

Додав, що ОСОБА_3 роботи не виконав, лише наробив шкоди.

Того дня - 30.10.2024 він проходив дорогою, попри кладовище в с. Петриків Тернопільського району, у цей час обвинувачений знаходився на кладовищі.

У подальшому, ОСОБА_3 , побачивши його, вибіг на дорогу і намагався його вдарити. На що потерпілий його зловив і на нього завалився і вони обоє впали на землю.

Після цього підійшов ОСОБА_8 , скинув його і обвинувачений почав наносити йому удари. Спочатку він лежав на боку, а потім ОСОБА_3 сів на нього та наносив удари сидячи.

Додав, що удари наносив руками і ногами в район голови, кількості не знає, бо він закрився руками. Також він йому наносив удари в праве передпліччя. Потім уточнив, що у ліве передпліччя, а не праве.

Чи ще хтось наносив удари, він не знає, бо закрився руками.

Тоді підійшов ОСОБА_9 та забрав його. Зазначив, що обвинувачений був із ознаками алкогольного сп`яніння.

Після цих подій він зателефонував до брата, який викликав швидку допомогу. Швидка допомога його забрала із підозрою на струс головного мозку.

Наступного дня звернувся до приватної медичної клініки, у нього дуже боліла голова і були синці.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення

5. Докази, що були надані стороною обвинувачення та безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 його роботодавець, а у потерпілого ОСОБА_6 вони виконували певні роботи.

Одного дня вони виконували роботи на кладовищі у с.Петриків Тернопільського району. ОСОБА_6 проходив повз, спускався від лісу у напрямку школи. Тоді ОСОБА_3 спустився на дорогу до ОСОБА_6 . Чому він туди пішов, йому не відомо.

Також йому відомо, що родина ОСОБА_6 не оплатила за виконані їхньою бригадою роботи.

Він побачив, що ОСОБА_6 кинув відро і підбіг до ОСОБА_3 , схопив його і вони впали на землю. Тоді він з ОСОБА_9 підбігли до них.

Додав, що ОСОБА_6 почав душити ОСОБА_3 , той вже навіть почав хрипіти. Тоді він їх розтягнув. ОСОБА_3 тоді ще сів на потерпілого. Вони знов їх розтягнули і відійшли. Вказав, що не бачив чи у потерпілого були якість тілесні ушкодження.

У подальшому, близько 30 хвилин 1 години приїхали дві патрульні машини і швидка, які взяли у них показання.

Додав, що вперше покази надавав працівникам патрульної поліції. Чому він надавав інші покази на досудовому розслідуванні, то вказав, що підписав документи, не читаючи їх, оскільки довірився слідчій. Під час проведення слідчого експерименту надавав такі покази, бо йому так сказали показати.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомив, що обвинувачений ОСОБА_3 його роботодавець, а у потерпілого ОСОБА_6 вони виконували певні роботи.

Вказав, що одного дня вони виконували роботи на кладовищі у с. Петриків Тернопільського району. Тоді він побачив, що ОСОБА_6 проходив повз, а ОСОБА_3 пішов йому на зустріч.

Через деякий час він побачив, що вони почали битись, впавши на землю.

Він також бачив, як ОСОБА_6 почав душити ОСОБА_3 , вони із ОСОБА_8 їх розборонили. І тоді ОСОБА_3 вдарив його два рази у відповідь, захищаючись.

Потім вони їх розборонили і викликали працівників поліції.

Чому він надавав інші покази на досудовому розслідуванні, то вказав, що не знає.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_3 є його знайомим, а потерпілий ОСОБА_6 - його брат.

Вказав, що ОСОБА_3 мав виконати певні роботи стосовно облаштування водогону на подвір`ї його матері, також там живе його брат.

Однак вказані роботи ОСОБА_3 виконав неякісно, не в повному обсязі.

Одного разу, він зустрів ОСОБА_3 у магазині, який погрожував йому і вимагав кошти за вказані роботи, потім ще раз телефонував йому.

Зі слів брата, йому відомо, що 30.10.2024 його брат йшов повз кладовище і ОСОБА_3 із іншими особами побили його брата. Про це йому стало відомо, бо брат подзвонив і йому це розповів. На місці події його не було.

Брат сказав, що вони погрожували йому, що відрубають йому голову.

Він тоді викликав працівників поліції та швидку допомогу.

Тобто про ситуацію, яка сталась 30.10.2024, йому стало відомо із телефонного дзвінка брата. Також там були ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Наступного дня їздив із братом у лікарню.

Додав, що йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не наносив.

Також були дослідженні в судовому засіданні письмові доказами, а саме:

- витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000153. Дата реєстрації провадження (виділення матеріалів досудового розслідування) - 31.10.2024, згідно якого 30.10.2024 у ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що пербуваючи в с. Петриків, Тернопільського району ОСОБА_12 наніс тілесні ушкодження його братові ОСОБА_6 . (а.м.к.п. 41);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.11.2024 із фототаблицею, проведеного т.в.о. старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_13 за участю свідка ОСОБА_8 , у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , статиста ОСОБА_16 .

Слідчим експериментом встановлено: свідкові ОСОБА_8 запропоновано розповісти про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що мало місце 30.10.2024 близько 11:00 год., на що останній погодився та йому було запропоновано показати, як саме, було нанесено тілесні ушкодження за допомогою статиста. В подальшому ОСОБА_8 розмістив статиста на підлозі та зобразив як ОСОБА_3 сів зверху на потерпілого, який лежав на лівому боку та в подальшому чотири - п`ять разів кулаками обох рук наніс удари в ділянку голови та передпліччя.

На цьому слідчий експеримент завершується про що складається відповідний протокол. (а.м.к.п. 37-40);

- протокол проведення слідчого експерименту від 18.11.2024 із фототаблицею, проведеного т.в.о. старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_13 за участю свідка ОСОБА_9 , у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , статиста ОСОБА_16 .

Слідчим експериментом встановлено: свідкові ОСОБА_9 запропоновано розповісти про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що мало місце 30.10.2024 близько 11:00 год., на що останній погодився та йому було запропоновано показати, як саме, було нанесено тілесні ушкодження за допомогою статиста. В подальшому ОСОБА_9 розмістив статиста на підлозі та зобразив як ОСОБА_3 сів зверху на потерпілого, який лежав на лівому боку, повернув його обличчям до себе та наніс кулаками обох рук декілька ударів, а саме в ліву ділянку голови в обличчя та передпліччя.

На цьому слідчий експеримент завершується про що складається відповідний протокол. (а.м.к.п. 49-52);

- протокол проведення слідчого експерименту від 22.11.2024 із фототаблицею, проведеного т.в.о. старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_13 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , у присутності понятих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , статиста ОСОБА_16 .

Слідчим експериментом встановлено:

Підозрюваному ОСОБА_3 запропоновано розповісти про обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , що мало місце 30.10.2024 близько 11:00 год., на що останній погодився та йому було запропоновано показати, як саме, він наніс тілесні ушкодження за допомогою статиста. В подальшому ОСОБА_3 розмістив статиста передніми частинами тіла повернутими до себе та зімітував, як вони шарпали один одного, в результаті чого впали на землю. Та в подальшому коли потерпілий ОСОБА_6 лежав на землі, ОСОБА_3 зобразив як наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_6 , а саме обома руками в голову, в ліву ділянку обличчя та декілька ударів по лівому передпліччю.

При цьому на доданих до протоколу фотознімках ОСОБА_3 зімітував, як ОСОБА_6 схопив його за шию.

На цьому слідчий експеримент завершується про що складається відповідний протокол. (а.м.к.п. 57-60);

- протокол проведення слідчого експерименту від 20.11.2024 із фототаблицею, проведеного т.в.о. старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_13 за участю потерпілого ОСОБА_6 , у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , статиста ОСОБА_19 .

Слідчим експериментом встановлено: потерпілому ОСОБА_6 запропоновано розповісти про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 30.10.2024 близько 11:00 год., на що останній погодився та йому було запропоновано показати, як саме, йому нанесли тілесні ушкодження за допомогою статиста. В подальшому ОСОБА_6 розмістив статиста передніми частинами тіла повернутими до себе та зімітував, як ОСОБА_3 , впритул підійшов до потерпілого та лівою рукою замахнувся щоб вдарити, в подальшому ОСОБА_6 зазначив що встиг схопити ОСОБА_3 за руку, вони почали шарпати один одного, в результаті чого обоє впали на землю. В подальшому як повідомив потерпілий до них підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_20 , який допоміг піднятись ОСОБА_3 , в подальшому як повідомив ОСОБА_6 він продовжував лежати на землі на лівому боку, а ОСОБА_3 наніс удари ногою якою саме вказати не може в ділянку голови та плечей з лівої сторони, після чого сів зверху та наніс кулаками обох рук близько п`яти ударів в ділянку голови з правої і лівої сторони. (а.м.к.п. 53-56);

- копію консультативного висновку невролога від 31.10.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_6 скаржився на головний біль, головокружіння, шум в вухах. Анамнез захворювання: захворів 30.10.2024 біля 11:00, після отриманої травми голови в побуті (був побитий відомими ) свідомості не втрачав.

Діагноз попередній: забій м`яких тканин лівої виличної, правої лобної та тім`яної ділянки справа. Забій м`яких тканин лівого передпліччя. (а.м.к.п. 42-43);

- копію консультативного висновку спеціаліста №4122 від 30.10.2024, з якого вбачається, що ОСОБА_6 встановлено діагноз:забій м`яких тканин волосистої частини голови, обличчя. Забій м`яких тканин лівого передпліччя. (а.м.к.п. 44);

- висновок експерта №805, з резолютивної частини якого вбачається, що на підставі даних судово-медичної експертизи гр-на ОСОБА_6 , 1985 року народження, беручи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, підсумовую:

1. 2. При судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлено синці лобової ділянки голови справа, нижньої повіки лівого ока, лівого передпліччя.

Вид та морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів близько за 1 -3 доби до його експертного огляду, не виключено у вказаний в постанові термін події.

3.Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження, кожне окремо чи разом, за ступенем тяжкості належать до легких (п. 2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" - МОЗ України, Київ, 1995).

4.Будь-яких відомостей щодо травмування ОСОБА_6 в постанові не наведено.

5.Враховуючи вид, кількість і розташування виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, вони виникли від щонайменше трьох травматичних впливів. (а.м.к.п. 46-48).

Будь-який інших доказів ні стороною обвинувачення, ні іншими учасниками кримінального провадження суду не надано. При цьому жоден із учасників кримінального провадження не клопотав перед судом про сприяння у витребуванні будь-яких інших доказів.

6. Висновки суду.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновків, що обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно виправдати, з наступних мотивів.

Нанесення ОСОБА_3 потерпілому під час їх конфлікту, котрий мав місце 30.10.2024 року тілесних ушкоджень не заперечується жодним із них, а також підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами, зміст яких зазначений у вироку вище.

Разом з тим, версії конфлікту в частині його ініціювання, а також умислу з яким ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження наведені стороною захисту та стороною обвинувачення і потерпілим відрізняються.

Так, сторона обвинувачення та потерпілий вказали, що ініціатором конфлікту виступив ОСОБА_3 у зв`язку із неоплатою, на його думку, виконаних робіт щодо водовідведення у брата потерпілого, після чого саме обвинувачений розпочав наносити потерпілому удари, чим спричинив останньому тілесні ушкодження.

При цьому сторона захисту стверджує, що ОСОБА_3 виключно запитав у потерпілого, коли його брат поверне кошти за виконану роботу, після чого саме потерпілий почав наносити удари обвинуваченому, душити його, і ОСОБА_3 виключно з метою самозахисту, для того, щоб звільнитись від удушення наніс потерпілому ряд ударів.

Таким чином, в даній конкретній справі суду необхідно визначитись, яку з версій необхідно взяти до уваги, і чи версія захисту спростована стороною обвинувачення за стандартом доведення вини, передбаченим у ч.2,ч.4 ст. 17 КПК України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 204/647/20, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають:

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Доводи сторони захисту зводяться до того, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував у стані необхідної оборони від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_6 і наносив йому тілесні ушкодження для того, щоб звільнитись від удушення.

Відповідно до частини 1 статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

У разі нанесення тілесних ушкоджень для правильного визначення, чи діяла особа в стані оборони та чи залишалися її дії в межах необхідності для оборони або перевищили ці межі, суд має оцінити наявність чи відсутність суспільно небезпечного посягання і, в разі його наявності, - якщо характер посягання не підпадає під ознаки, зазначені у частині 5 статті 36 КК, - оцінити відповідність захисту небезпечності посягання.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_3 стверджував, що безпосередньою причиною нанесення ударів потерпілому стало суспільно-небезпечне посягання з боку потерпілого, а саме того, що потерпілий вчепився йому в горло, повалив на землю та почав стискати шию, з метою удушення.

Твердження обвинуваченого про пережите насильство підтверджуються показаннями наданими двома свідками, які були очевидцями події, а тому має кваліфікуватися як суспільно-небезпечне посягання в термінах статті 36 КК України.

Тому у цій справі питання полягало у тому чи були дії обвинуваченого зумовлені необхідністю захисту від такого посягання та чи відповідали ці дії небезпечності посягання та обстановці захисту.

Фактично версія сторони обвинувачення щодо перебігу конфлікту спростовується виключно показаннями потерпілого та його брата, котрий очевидцем конфлікту на був. Інших доказів, які б спростували версію сторони захисту про те, що тілесні ушкодження обвинуваченим були завдані безпосередньо у зв`язку з удушенням обвинуваченого потерпілим і для захисту від нього, і, таким чином, твердження обвинуваченого, що він діяв в стані необхідної оборони, не спростовані поза розумним сумнівом.

Суд нагадує, що відповідно до частини 2 статті 36 КК України, кожен має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади для захисту від суспільно небезпечного посягання.

Виключно показань потерпілого та свідка ОСОБА_11 , який є рідним братом потерпілого ОСОБА_6 та не був безпосереднім очевидцем вказаної події, з врахуванням вищенаведеного, на думку суду, недостатньо для спростовування версії розвитку конфлікту між потерпілим та обвинуваченим сторони захисту за стандартом доказування, передбаченим ч.2, ч.4 ст.17 КПК України.

З врахуванням показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , котрі за виключенням обвинуваченого та потерпілого були єдиними очевидцями конфлікту, які між собою узгоджені, послідовні, логічні, суд вважає, що обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, при цьому не допустив її перевищення, оскільки нанесення легких тілесних ушкоджень для того, щоб звільнитись від удушення є захистом, що відповідає небезпечності посягання.

Дії вчинені у стані необхідної оборони згідно Розділу VIII КК України виключають кримінальну протиправність діяння

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, необхідно виправдати, оскільки не доведено, що в діянні ОСОБА_3 є склад вказано кримінального правопорушення.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Речові докази, процесуальні витрати на залучення експерта у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим та виправдати за ч.1 ст. 125 КК України, у зв`язку із відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1