печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000414, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000414 від 07.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадження здійснюється прокурорами Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Статтею 65 Конституції України унормовано, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов?язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

Згідно ч. 3 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, підлягає негайному оголошенню через медіа або оприлюдненню в інший спосіб.

Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що у разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Верховна Рада України збирається на засідання у дводенний строк без скликання та розглядає питання щодо затвердження указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у порядку, встановленому Конституцією України та Регламентом Верховної Ради України.

У відповідності до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року указом Президента України №64/2022, у зв?язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Цього ж дня у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України Президентом України видано указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким зокрема зобов?язано місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення громадян, які призиваються на військову службу.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з?єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

У відповідності до п. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 30.12.2022 №1487, взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу».

Згідно п. 79 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:

- організовують тa ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

- забезпечують громадян військово обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов?язаних та резервістів військово-облікових документів;

- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов?язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;

- виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів.

Пунктом 81 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, передбачено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов?язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що військовий обов?язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

У відповідності до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовозобов?язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов?язаних та резервістів.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» передбачено, що військовий облік усіх призовників, військовозобов?язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» унормовано, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов?язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов?язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов?язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.

Згідно п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних комплектування та соціальної підтримки(військовозобов?язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов?язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів» визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов?язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів» передбачено, що основними засадами ведення Реєстру є:

- обов?язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов?язаних та резервістів (п.п. 1);

- повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов?язаних та резервістів (п.п. 2);

- захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов?язаних та резервістів, наявних у Реєстрі (п.п. 3).

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів» визначено, що оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру.

Згідно ч. 8 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів», органами ведення Реєстру є районні (об?єднані районні), міські (районні у місті, об?єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Відповідно до ч. 9 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов?язаних та резервістів» органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно п. 1 Положення про Голосіївський районний у місті Києві територіальний центр комплектування та соціальної підтримки оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (далі - Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 ), затверджене т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 17.11.2023, ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов?язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період людських і транспортних ресурсів на території Голосіївського району міста Києва.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України, Міноборони України, Міністра оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального Штабу Збройних Сил України, іншими нормативно-правовими актами та цим Положенням.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій ІНФОРМАЦІЯ_5 у його складі утворюються структурні підрозділи, які провадять діяльність відповідно до положення про структурні підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_5 , що затверджуються начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У відповідності до п. 2 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_2 , до основних завдань ІНФОРМАЦІЯ_5 відноситься наступне:

- виконання законодавства з питань військового обов?язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації;

- керівництво військовим обліком призовників, військовозобов?язаних та резервістів на території Голосіївського району, контроль за станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки);

- наповнення та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів;

- проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць та призову громадян на військову службу;

- підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів;

- здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до покладених на нього завдань:

- веде військовий облік призовників, військовозобов?язаних та резервістів, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- оформлює та видає військово-облікові документи призовникам, військовозобов?язаним та резервістам;

- веде облік підприємств Голосіївського району, які залучаються до виконання мобілізаційних завдань, а також облік людських і транспортних ресурсів, призначених для задоволення потреб оборони держави; виконує інші функції відповідно до законодавства.

Незважаючи на вищевказані вимоги чинного законодавства України, у ОСОБА_6 , у невстановлений слідством час проте не пізніше вересня 2024 року, виник протиправний корисливий умисел, спрямований на особисте збагачення, який полягав в організації надання посередницьких послуг військовозобов?язаним громадянам України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, проте не мають дійсного бажання бути призваними та проходити військову службу та в яких відсутні визначені чинним законодавством України підстави не підлягати призову на військову службу під час мобілізації; з виготовлення військово-облікових документів, що засвідчують факт взяття та виключення з військового обліку військовозобов?язаних, які визнані непридатними до військової служби на підставі довідки військово-лікарської комісії, а також внесення відповідних відомостей стосовно зазначених осіб до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів (далі - Реєстр), що забезпечує ухилення таких військовозобов?язаних від проходження військової служби та створює передумови для перетину державного кордону України.

За задумами ОСОБА_6 , реалізація вказаного протиправного механізму під час дії воєнного стану створила б серед військовозобов?язаних, які мають намір ухилитись від проходження військової служби за відсутності на те законних підстав, інформаційний простір, у відповідності до якого останній є так званим «посередником», від визначеного ІНФОРМАЦІЯ_4 , уповноваженим на вирішення питань щодо виключення військовозобов?язаних з військового обліку та внесення відповідних відомостей щодо останніх до Реєстру, що у свою чергу мало сприяти у системності звернення таких військовозобов?язаних до останнього, а відтак й отримання очікуваних надприбутків від здійснення протиправної діяльності.

Усвідомлюючи, що реалізація такого задуму потребує залучення відповідних співробітників одного з районних у місті ІНФОРМАЦІЯ_6 , до компетенції яких відносяться вирішення питань щодо виготовлення військово-облікових документів, взяття та виключення з військового обліку громадян України, а також внесення відомостей щодо них до Реєстру, ОСОБА_6 вирішив залучити до нього свого знайомого тимчасово виконувача обов?язків начальника відділення військового обліку та бронювання солдат і сержантів ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 , а також інших невстановлених на даний час співробітників ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким довів до відому розроблений ним протиправний задум, та які погодилися стати учасниками та виконавцями зазначених планів.

У свою чергу ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що передумовою виключення з військового обліку громадян України є визнання їх непридатними до військової служби, вирішив залучити до розробленого ним протиправного задуму свого знайомого - колишнього голову ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 , який маючи відповідну компетенцію та обізнаність у сфері діяльності військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також широке коло знайомств із особами, які запровадили та на даний час упроваджують проведення військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, може забезпечити проходження військовозобов?язаними громадянами України військово-лікарської комісії та виготовлення довідок військово-лікарської комісії щодо непридатності громадян України до проходження військової служби у зв?язку із наявністю хвороб, станів та фізичних вад, перелік яких визначений Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008, якому довів до відому розроблений ним протиправний задум, та який погодився стати його учасником та співвиконавцем.

Поряд з цим, з метою конспірації, а також унеможливлення документування та викриття їх протиправних дій співробітниками правоохоронних органів, ОСОБА_6 залучив до власного злочинного задуму свого знайомого - ОСОБА_9 , який мав забезпечити комунікацію із потенційно зацікавленими у вказаній протиправній схемі військовозобов?язаними, отримання від них необхідного пакету документів та їх передачі співучасникам злочину, якому довів до відому розроблений ним протиправний задум, та який погодився стати його учасником та пособником.

Так, у невстановлений слідством час проте не пізніше вересня 2024 року, ОСОБА_10 , перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташований у АДРЕСА_1 , познайомився з ОСОБА_6 та в ході розмови повідомив останньому, що він здійснив підбір для працевлаштування на підприємство п?яти осіб, з якими останній не в змозі оформити трудові відносини, зважаючи на те, що у чотирьох з них відсутні військово-облікові документи та дані щодо яких не оновлені, а в п?ятого, який знятий з військового обліку, не внесені дані до Реєстру. Отримавши вказану інформацію, ОСОБА_6 пообіцяв ОСОБА_10 дізнатись у своїх знайомих з числа співробітників ІНФОРМАЦІЯ_5 порядок дій з метою вирішення зазначеного питання.

Через деякий час ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_6 , який повідомив, що в ІНФОРМАЦІЯ_7 впроваджений механізм, за яким для оновлення даних громадянин України має стати в електронну чергу та записатись на прийом. Після вказаного, по прибуттю до ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України не зможе залишити приміщення без проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої вирішується питання щодо його мобілізації, а відтак потенційні працівники ОСОБА_10 , після візиту до ІНФОРМАЦІЯ_5 , будуть мобілізовані, у зв?язку із чим оформити з останніми трудові відносини не вдасться. Крім того, ОСОБА_6 також повідомив, що внести відомості до Реєстру та оновити належним чином військово-облікові дані не вдасться, зважаючи на штучні перепони співробітників ІНФОРМАЦІЯ_5 . У той же час ОСОБА_6 зазначив, що він має дружні стосунки із керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_5 та безпосередньо із керівником відділення військового обліку та бронювання солдат і сержантів ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 , у зв?язку із чим він в змозі вирішити питання щодо видачі військово-облікових документів та оновлення даних відносно чотирьох осіб взамін за надання неправомірної вигоди у сумі 8000 доларів США, а також оформлення документів та внесення відомостей до Реєстру щодо ОСОБА_12 , за надання неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США. При цьому, ОСОБА_6 зазначив, що готівкові кошти ОСОБА_13 має передати особисто йому, а документи на потенційних співробітників він має передати ОСОБА_9 .

Надалі, діючи відповідно до розробленого плану, 08.10.2024 о 10 год. 09 хв. за місцем роботи ОСОБА_10 у будівлю бізнес-центру, що знаходиться у м. Києві по вул. Ямській, 28, прибув ОСОБА_6 .

Під час розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що питання стосовно внесення відомостей до Реєстру відносно ОСОБА_12 може бути вирішено у четвер, тобто 10.10.2024, оскільки т.в.о. начальника відділення військового обліку та бронювання солдат і сержантів ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 виходить з відпустки 10.10.2024.

З метою підтвердження своїх слів ОСОБА_6 здійснив телефонний дзвінок зі свого мобільного телефону до ОСОБА_7 , в ході якого він повідомив останньому, що 10.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 прибуде особа, дані щодо якого необхідно буде внести до Реєстру, на що останній надав свою згоду.

Після вказаного ОСОБА_10 запитав у ОСОБА_6 чи необхідно буде напряму передати 500 доларів США ОСОБА_7 за внесення відомостей відносно ОСОБА_12 до Реєстру, на що останній відмовив та зазначив, що вказані грошові кошти необхідно буде передати йому особисто, а вже потім ОСОБА_6 передасть їх ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_6 , що 09.10.2024 до нього прибудуть чотири особи, за попередніми домовленостями щодо яких необхідно буде виготовити військово-облікові документи та оновити дані в ІНФОРМАЦІЯ_7 , без присутності останніх, за що відносно двох осіб ОСОБА_6 буде надано по 2000 доларів США, тобто 4000 доларів США за двох, на що ОСОБА_6 погодився.

Крім того, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що пакет документів на зазначених вище двох осіб, щодо яких необхідно буде виготовити військово-облікові документи та оновити дані в ІНФОРМАЦІЯ_7 , забере в останнього ОСОБА_9 .

Поміж цим, ОСОБА_6 зазначив ОСОБА_10 , що в процесі виготовлення документів на вказаних осіб бере участь також ОСОБА_8 .

Після вказаного, між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 було узгоджено наступну зустріч, яка мала відбутись 09.10.2024, мета якої полягала у передачі ОСОБА_6 неправомірної вигоди у сумі 4500 доларів США із розрахунку 500 доларів США за внесення відомостей щодо ОСОБА_12 до Реєстру, а також 4000 доларів США за виготовлення військово-облікових документів та оновлення даних відносно двох військовозобов?язаних.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного задуму, 09.10.2024 о 10 год. 04 хв. за місцем роботи ОСОБА_10 у будівлю бізнес-центру, що знаходиться у м. Києві по вул. Ямській, 28, прибув ОСОБА_6 .

В ході розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що по прибуттю ОСОБА_12 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнього одразу ж проведуть до ОСОБА_14 , який вирішить його питання.

Після зазначеного ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронного органу, передав ОСОБА_6 , а останній отримав, неправомірну вигоду у розмірі 500 доларів США, за внесення відомостей до Реєстру щодо ОСОБА_12 , а також неправомірну вигоду у розмірі 4000 доларів США за виготовлення військово-облікових документів та оновлення даних відносно двох осіб.

Надалі ОСОБА_10 продемонстрував ОСОБА_6 пакет документів на зазначених вище двох осіб, до якого увійшли: копія паспорту громадянина України, копія картки фізичної особи платника податків та дві фотокартки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; копія паспорту громадянина України, копія картки фізичної особи платника податків та дві фотокартки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , які мав забрати ОСОБА_9 .

У подальшому ОСОБА_6 здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_8 , в ході якого повідомив йому, що до нього прибуде ОСОБА_9 , та в завуальованій формі проінформував останнього про необхідність виготовлення документів відносно двох військовозобов?язаних, а також про передачу останньому неправомірної вигоди взамін за вказане.

О 10 год. 46 хв. до кабінету за місцем роботи ОСОБА_17 , де перебував ОСОБА_6 , прибув ОСОБА_18 , якому за попередніми домовленостями був переданий пакет документів відносно ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , після чого ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 про необхідність прибути до ОСОБА_8 , який на нього очікує.

В завершення розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що обумовлені раніше документи на вказаних вище двох осіб будуть готові 10.10.2024.

У подальшому, 10.10.2024 о 11 год. 46 хв. за місцем роботи ОСОБА_10 у будівлю бізнес-центру, що знаходиться у АДРЕСА_2 , прибув ОСОБА_9 , який передав останньому папку чорного кольору, в якій містились наступні документи: тимчасове посвідчення військовозобов?язаного № НОМЕР_1 від 05.04.2022 виданого на ім?я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_19 ; довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_10 від 05.04.2022 №3366, видана на ім?я ОСОБА_15 , 1987 року народження, за підписом голови ВЛК ОСОБА_20 та секретаря ВЛК ОСОБА_21 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , серії НОМЕР_2 ; копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_15 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; тимчасове посвідчення військовозобов?язаного № НОМЕР_4 від 05.04.2022 виданого на ім?я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_19 ; довідка військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_10 від 05.04.2022 №3362, видана на ім?я ОСОБА_16 , 1991 року народження, за підписом голови ВЛК ОСОБА_20 та секретаря ВЛК ОСОБА_21 ; копія паспорта громадянина України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , серії НОМЕР_5 ; копія картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_16 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , після чого ОСОБА_9 залишив приміщення за місцем роботи ОСОБА_17 .

Надалі ОСОБА_10 здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_6 , в ході якого повідомив останньому про прибуття ОСОБА_12 до ІНФОРМАЦІЯ_5 та його очікування на ОСОБА_7

0 12 год. 58 хв. за місцем роботи ОСОБА_10 у будівлю бізнес-центру, що знаходиться у м. Києві по вул. Ямській, 28, прибув ОСОБА_6 , який в ході розмови повідомив ОСОБА_10 , що ОСОБА_12 необхідно прибути до ОСОБА_7 о 14 год. 00 хв., зважаючи на зайнятість останнього.

Також ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 про те, що підписи у документах, виданих на вказаних вище двох осіб, виконані ОСОБА_8 .

У подальшому, о 14 год. 28 хв., ОСОБА_12 прибув до будівлі ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де охорона, дізнавшись про прибуття ОСОБА_12 до ОСОБА_7 , пропустила останнього на територію.

Потрапивши до адміністративної будівлі ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 очікував на ОСОБА_7 у коридорі поруч із кабінетом НОМЕР_7.

О 15 год. 44 хв. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 та запросив останнього пройти до кабінету НОМЕР_7, в якому ОСОБА_12 передав останньому свій військовий квиток, після чого ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_12 про завдання, яке необхідно виконати, у відповідь на що ОСОБА_12 відповів, що вже відвідував ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте дані щодо нього відсутні в Електронному кабінеті призовників, військовозобов?язаних та резервістів (далі - «Резерв+»).

Після вказаного ОСОБА_7 вийшов з кабінету НОМЕР_7 разом із військовим квитком ОСОБА_22 , у зв?язку із чим ОСОБА_12 продовжив очікувати останнього у коридорі поруч із кабінетом НОМЕР_7.

Того ж дня о 15 год. 53 хв. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_22 та повернув останньому військовий квиток, повідомивши, що виправить вказану ситуацію, після чого ОСОБА_12 проінформував, що він «від ОСОБА_6 », на що ОСОБА_23 підтвердив про освіченість у вказаному та вказав на необхідність зачекати.

Надалі о 16 год. 33 хв. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_22 та повідомив про виконання домовленостей, після чого запропонував останньому перевірити « ОСОБА_24 ».

22.10.2024 о 10 год. 00 хв. за місцем роботи ОСОБА_10 у будівлю бізнес-центру, що знаходиться у м. Києві по вул. Ямській, 28, прибув ОСОБА_6 .

В ході розмови ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронного органу, передав ОСОБА_6 , а останній отримав, неправомірну вигоду у розмірі 4000 доларів США за виготовлення військово-облікових документів та оновлення даних ще відносно двох осіб.

Того ж дня, тобто 22.10.2024, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Загальна сума неправомірної вигоди, яку отримали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 склала 8500 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в організації одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

За вказаних вище обставин 23.10.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2024 у справі №757/46106/24-к надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання батьків ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 .

В ході проведеного обшуку за місцем проживання батьків ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , який був проведений 23.10.2024, виявлено та вилучено:

- грошові кошти 51 016 (п?ятдесят одна тисяча шістнадцять) доларів США;

- грошові кошти 325 300 (триста двадцять п?ять тисяч триста) доларів США;

- грошові кошти 15 500 (п?ятнадцять тисяч п?ятсот) евро;

- грошові кошти 800 (вісімсот) доларів США;

- грошові кошти 5 030 (п?ять тисяч тридцять) євро.

Постановою слідчого від 23.10.2024 вилучене за адресою проживання ОСОБА_6 визнано речовим доказом.

В той же час установлено, що підозрюваний ОСОБА_6 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Також відповідно до протоколу за результатами проведення негласної слідчої дії аудіо-, відеоконтроль особи від 14.10.2024 установлено, що за місцем проживання ОСОБА_6 співробітниками Служби безпеки України проведено обшук в рамках кримінального провадження проти основ національної безпеки України, в ході якого за вказаною адресою виявлено грошові кошти, які не були вилучені.

Враховуючи вказані обставини, у ОСОБА_6 були обґрунтовані побоювання вважати, що проведення обшуку за адресою його проживання може повторитись, що може стати передумовою для виявлення та вилучення речей та документів, а також грошових коштів, здобутих протиправним шляхом, зважаючи на що останній, будучи обізнаним з методами та формами документування протиправних дій, а саме проведенням обшуку, вжив заходів для переховування останніх за адресою проживання своїх батьків, а саме: АДРЕСА_3 .

Крім того, в ході розмови ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_10 , що адресою проживання ОСОБА_6 нічого немає.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України унормовано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Підсумовуючи клопотання, прокурор просив накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку, проведеного за місцем проживання батьків ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: грошові кошти у сумі 51 016 доларів США; грошові кошти у сумі 325 300 доларів США; грошові кошти у сумі 15 500 євро; грошові кошти у сумі 800 доларів США; грошові кошти у сумі 5 030 євро.

Крім того, просив розгляд клопотання здійснити без повідомлення та виклику у судове засідання підозрюваного, у власності якого перебуває майно, посилаючись на те, що це необхідно з метою забезпечення арешту майна та збереження речових доказів.

Прокурор в жодне судове засідання не з`явився (призначені на 26.11.2024, 11.12.2024, 24.12.2024), причини неявки слідчому судді не повідомив, жодних заяв на адресу суду не направив. Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону про місце, дату та час розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, шляхом надсилання повідомлення на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_11 », яка зазначена як контактна на бланку клопотання прокурора (доставлено до електронної скриньки 25.11.2024 об 11-57 год., 03.12.2024 о 12-35 год. та 20.12.2024 о 12-01 год. відповідно).

З урахуванням думки учасників провадження, положень ч. 1 ст. 172 КПК України, належного повідомлення прокурора про розгляд вказаного клопотання, його неодноразову неявку в судове засідання, того, що процесуальне керівництво у даному провадженні здійснює група прокурорів, участь яких в судовому засіданні можливо було забезпечити у разі бажання, слідчий суддя визнав за можливе здійснити розгляд справи у відсутність прокурора.

У судовому засіданні представник власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 заперечував проти вказаного клопотання, просив у його задоволенні відмовити. Зазначив, що подання вказаного клопотання є вже четвертою спробою накласти арешт на дане майно, три попередні рази суд повертав прокурору для усунення недоліків. Зокрема в ухвалі від 20.11.2024 слідчий суддя зазначає, що у клопотанні відсутні докази, що вилучені гроші належать підозрюваному, оскільки метою арешту зазначена можлива конфіскація. У поданому клопотанні також відсутні докази належності грошових коштів саме підозрюваному, як і не надано доказів на підтвердження того, що після проведення обшуку працівниками СБУ за місяць до цього провадження ОСОБА_6 переніс грошові кошти батькові на зберігання. Вилучені грошові кошти не відповідають критеріям речових доказів, не містять ознак знарядь, засобів вчинення злочину, не здобуті злочинним шляхом, не є наслідком злочинних дій, зокрема предметом легалізації. Незрозуміло яким чином 300 тисяч у різній валюті доводять обставини злочину, пов`язаного із одержанням неправомірної вигоди. Інших епізодів злочинів матеріали провадження не містять. Підстав арештовувати вказане майно з метою забезпечення конфіскації немає, останнє має законного власника. Орган досудового розслідування разом із прокурором використовують прогалину в КПК України, яка дозволяє їм повертати клопотання для усунення недоліків, при цьому де-факто на наступний день переподають таке клопотання, не читаючи такі ухвали та не усуваючи недоліки. ОСОБА_4 є пенсіонером, інвалідом, потребує грошових коштів, зокрема для утримання дружини, яка також є інвалідом та потребує хірургічного втручання. Вказане не доводить належність вилучених грошових коштів саме ОСОБА_6 , однак свідчить про те, що вказані гроші родичів необхідні його сім`ї для забезпечення їх нормальної життєдіяльності.

Власник майна ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що вилучені грошові кошти є його власністю та його дружини. Вказав, що все життя пропрацював сантехніком в ЖЕК, має два дипломи радянського інженера, також працював на заводі та відкрив з другом кооператив, відтак люди заробляли по 150-200 рублів, а вони заробляли по 5-10 тисяч рублів. Заробивши грошей, вони звільнилися з заводу та кожен зі своєю дружиною відкрив кооператив. У кінці 90-х років обміняли старі купюри на нові, однак був встановлений ліміт у 3-5 тисяч рублів, тому решта грошей «згоріла». Відтоді з банками не мав справ. Після розпаду СРСР актуальність кооперативів зникла, тому він з дружиною закрив кооператив та відкрив спільне підприємство, приблизно в 1998 році стало важко працювати і цей бізнес було продано за хороші гроші, після цього він інвестував гроші в різні сфери діяльності, від чого отримував прибуток. Крім того, з початком війни його родина продала нерухомість у м. Краматорськ та переїхала у Київ. Вказав, що грошові кошти необхідні йому та дружині для забезпечення свого життя.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, жодних заяв на адресу суду не направили, повідомлялися про місце, дату та час розгляду справи у передбаченому законом порядку.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000414 від 07.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 426-1 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2024 по справі №757/46105/24-к надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , що на праві власності належить ОСОБА_25 /а. м. 85-87/.

23.10.2024 в період часу з 10-02 год. по 15-55 год. на підставі вказаної ухвали слідчого судді проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено:

- грошові кошти у сумі 51 016 доларів США;

- грошові кошти у сумі 325 300 доларів США;

- грошові кошти у сумі 15 500 євро;

- грошові кошти у сумі 800 доларів США;

- грошові кошти у сумі 5 030 євро /а. м. 88-21/.

Як вбачається із протоколу обшуку, ОСОБА_4 зазначив, що відшукані грошові кошти є його власністю та зароблені ним, їх суму та походження не надав.

23.10.2024 постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_26 вилучені грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000414 /а. м. 92-93/.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч. 3 ст. 132 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 6 цієї ж статті передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Практика ЄСПЛ визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ, зокрема, у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року.

Також ЄСПЛ нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, прокурор вказує, що арешт вказаного майна необхідний з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Будь-яких підстав вважати, що вилучені за місцем проживання батьків ОСОБА_6 грошові кошти є доказом розслідуваного кримінального правопорушення, отримані за обставин, викладених в повідомленні про підозру, - відсутні.

Так, ОСОБА_6 підозрюється в організації одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України. Загальний розмір неправомірної вигоди склав 8 500 грн.

Згідно повідомлення про підозру, 09.10.2024 ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 4 500 доларів США. 23.10.2024 ОСОБА_10 передав ОСОБА_6 4 000 доларів США, після чого ОСОБА_6 затримано.

Пунктом 2 частини 2 ст. 173 КПК передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Прокурором в клопотанні не викладено, яким чином вилучені за місцем проживання батьків ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 51 016 доларів США; 325 300 доларів США; 15 500 євро; 800 доларів США; 5 030 євро може бути доказом обставин, щодо яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

Даних щодо наявності інших епізодів протиправної діяльності клопотання та долучені до нього додатки не містять.

Сама по собі винесена слідчим постанова про визнання майна речовим доказом не може бути безумовною підставою для обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, оскільки під час вирішення питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя перевіряє не формальну наявність постанови про визнання речей і документів речовими доказами, а дійсну відповідність вилученого критеріям ст. 98 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, додаткових пояснень в обґрунтування арешту майна не надав.

На необхідність арешту майна з метою забезпечення його можливої подальшої конфіскації прокурор не посилається, вказуючи єдиною такою підставою - забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку 23.10.2024, з метою забезпечення збереження речових доказів, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

Частиною 3 ст. 173 КПК України встановлено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.169-173, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Майно, вилучене 23.10.2024 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:

- грошові кошти у сумі 51 016 доларів США;

- грошові кошти у сумі 325 300 доларів США;

- грошові кошти у сумі 15 500 євро;

- грошові кошти у сумі 800 доларів США;

- грошові кошти у сумі 5 030 євро, повернути особі, у якої воно вилучено.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1