11.03.2025 Єдиний унікальний № 371/45/23
провадження № 1-в/371/28/25
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-в/371/28/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання органу пробації про звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання, у порядку вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Владиславка Миронівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування призначеного покарання з трирічним іспитовим строком,-

У С Т А Н О В И В:

Вироком Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням його від відбування призначеного покарання з трирічним іспитовим строком.

Відповідно до положень ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обухівський районний сектор № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вищезазначеного вироку, а саме, відповідно положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, у зв`язку із декриміналізацією вчинених засудженим правопорушення, оскільки на момент його вчинення у 2022 році, його дії завдали матеріальну шкоду на суму меншу, ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тому просить звільнити засудженого від покарання, призначеного вказаним вироком суду.

Частиною 2 ст. 74 Кримінального кодексу України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, у тому числі п. 13 частини першої ст. 537 цього Кодексу.

Засуджений та прокурор підтримали клопотання органу пробації.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання органу пробації, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням його від відбування призначеного покарання з трирічним іспитовим строком.

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим в крадіжці 16 листопада 2022 року металевого балону, вартістю 1 500 гривень.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 Кримінального кодексу України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у Кримінального кодексу України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 6 ст. 3 Кримінального кодексу України, законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачено адміністративну відповідальність, є крадіжка, розмір якої не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік», неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 01 січня 2022 року складав 1240,5 гривень, а відповідно 2 (два) неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 2481 гривня.

Отже, крадіжка майна вартістю до 2481грн. включно, є адміністративним правопорушенням.

Таким чином, вартість майна, викраденого ОСОБА_5 встановлена вироком Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року, менше суми 2481 гривня, а відповідно засуджений підлягає звільненню від покарання призначеного цим вироком.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 Кримінального кодексу України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Частина 7 ст. 42 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі викладення структурного елемента нормативно-правового акта в новій редакції попередня його редакція втрачає чинність з дня набрання чинності новою редакцією цього структурного елемента.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 369, 376, 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст.74 КК України суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Клопотання задовольнити.

2.Звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання призначеного вироком Миронівського районного суду Київської області від 29 вересня 2023 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

3.Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя підпис ОСОБА_1

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1