Справа № 451/1559/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

потерпілого ОСОБА_6 ;

представника потерпілого ОСОБА_7 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 01 липня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Голятин Міжгірського району Закарпатської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, інваліда 3 групи, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 01.07.2018 близько 03:05 год., грубо порушуючи вимоги п. 1.2, 2.3 (підпунктів «Б» та «Д»), 11.3, 12.2, 12.6 (підпункту «Г») та 12.9 (підпункту «Б») Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, керуючи автомобілем марки «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухаючись по автодорозі «Т-14-10 сполучення м. Червоноград - м. Броди», в напрямку м. Радехів Львівської області, за межами населеного пункту, а саме між населеними пунктами АДРЕСА_1 , не врахував дорожню обстановку, порушуючи вимоги правил безпеки руху, передбачених діючими Правилами дорожнього руху України, а саме: п. 1.2, 2.3 (підпунктів «Б» та «Д»), 11.3, 12.2, 12.6 (підпунктів «Г») та 12.9 (підпункту «Б»), що виразилось у тому, що він виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із мотоциклом «ИЖ Юпітер 5» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_6 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме травматична ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні в/з стегна, розчавлення лівої кисті, множинні відкриті переломи фаланг, п`ясткових кісток лівої кисті, дистальних епіметафізів кісток лівого передпліччя зі зміщенням, ішемічний синдром, закритий поліфрагматичний перелом дистального епіметафізу та н/з лівої плечової кістки зі зміщенням, реампутація лівої н/к на рівні с/з стегна, ампутація лівої кінцівки на рівні дистальних метафізів кісток лівого передпліччя, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 спочатку свою вину не визнав повністю, проте в подальшому, під час виступу в судових дебатах вказав, що вину свою визнає у повному обсязі та щиро розкаюється у вчиненому. Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 01.07.2018 він був у м. Червоноград та йому зателефонував син ОСОБА_8 та попросив забрати його з кафе-бару. Він приїхав, забрав сина та його товариша ОСОБА_9 і вони поїхали до с. Поздимир. Рухаючись в межах своєї смуги руху по дорозі у напрямку м. Радехів з орієнтовною швидкістю 80км/год він побачив, що на зустріч йому рухається транспортний засіб з однією фарою, а вже згодом відчув стук, після чого зупинив авто. Коли вийшов, то побачив коляску від мотоцикла, двоє чоловіків, які видалися йому у стані алкогольного сп`яніння і один вже був без ноги. Вказав, що він одразу викликав карету швидкої медичної допомоги та намагався допомагати потерпілому.

Також пояснив, що на його думку, потерпілий ОСОБА_6 очевидно виїхав на його смугу руху, внаслідок чого і відбулося зіткнення, оскільки він не виїжджав за межі свої смуги руху.

В судових дебатах обвинувачений погодився, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася через порушення ним правил дорожнього руху, також зазначив, що на даний час він відшкодував потерпілому усі завдані збитки і той не має до нього будь-яких претензій, а тому він просить його суворо не карати.

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який на початку судового розгляду своєї вини у вчиненому не визнавав, суд вважає, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доведена зібраними та дослідженими по справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 01.07.2018 близько 03:00 год. він рухався на мотоциклі з с. Корчин і у колясці його мотоцикла був пасажир ОСОБА_10 . Згодом він побачив, що йому на зустріч рухався автомобіль на дальньому світлі фар, який виїхав на його смугу руху і внаслідок чого він злетів з дорожнього полотна. Вказав, що він часом втрачав свідомість від болю, але пригадує, як до нього підходили люди, як приїхала швидка та як був на місці ДТП ОСОБА_4 в час, коли вже приїхала карета швидкої медичної допомоги, з чого він зробив висновок, що автомобілем керував не ОСОБА_4 , а його син. Потерпілий зазначив, що з моменту ДТП він переніс близько 30 операцій, а обвинувачений не надавав йому допомоги іншої, окрім 5 тис. грн., які дав одразу після ДТП.

В судових дебатах потерпілий ОСОБА_6 вказав, що йому обвинувачений відшкодував шкоду у повному обсязі, а тому він не має до нього будь-яких претензій і просить його позов залишити без розгляду, а самого обвинуваченого не карати реальним позбавленням волі.

Допитаний судом свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що у цей день він був у барі в с. Корчин і дізнався, що поблизу відбулося ДТП. Так, як він був на автомобілі, то одразу приїхав на місце та побачив, що автомобіль Хюндай з побитим лівим боком, який стояв метрів за 500 від місця ДТП, а в кюветі лежав потерпілий без ноги і він надавав йому ПМД допоки не приїхала швидка орієнтовно за 40 хвилин. Вказав, що на місці ДТП обвинуваченого він не бачив, хоча знає такого.

Допитаний судом свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 01.07.2018 близько 3 ночі він був в барі с. Корчин і коли дізнався, що неподалік мало місце ДТП, то він та його товариш ОСОБА_13 поїхав туди. На місці події побачив автомобіль ОСОБА_14 на узбіччі, а тому зупинилися біля нього та побачили ОСОБА_9 , який повідомив про те, що цим автомобілем вони збили мотоцикл, також на місці події був ОСОБА_15 , а самого обвинуваченого він не бачив. Згодом він поїхав до мотоцикла, який був за метрів 500 у кюветі, а біля нього був ОСОБА_10 , який мав шоковий стан та ОСОБА_11 , який надавав ПМД потерпілому ОСОБА_6 , сам шиба був без ноги. Вони викликали швидку, яка приїхала та забрала потерпілого. Вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 через 5-10 хв після того коли він прибув підійшов і сказав, що це він був за кермом, але на думку свідка він приїхав згодом, хоча не бачив цього безпосередньо.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що 01.07.2018 близько 2 ночі він перебував у барі в с. Корчин і коли хтось з відвідувачів сказав про ДТП, то він разом з ОСОБА_12 сіли в авто і поїхали туди. Коли приїхали, то побачили, що в лісі на обочині стоїть автомобіль Хюндай, а біля нього стояли ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Коли вони запитали їх, що сталося, то вони повідомили їм про мотоцикліста, до якого вони поїхали і він побачив, що в кюветі був перекинутий мотоцикл, біля нього був ОСОБА_6 , якому надавали ПМД. Вказав, що він викликав швидку, а також повідомив, що обвинуваченого він побачив вже коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, однак він з ним не розмовляв.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що 01.07.2018 він спав дома і десь близько 4 год. ночі йому зателефонував ОСОБА_13 та повідомив про ДТП за участі ОСОБА_6 та просив приїхати. Коли він приїхав, то побачив, багато людей, поліції, автомобіль Хюндай, мотоцикл, однак ані потерпілого, ані обвинуваченого він не бачив, так як їх вже не було.

Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами встановлено таке.

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.07.2018 та фототаблиці до нього зафіксовано подія ДТП за участі автомобілів Хюндай Акцент реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла ИЖ 5 Юпітер реєстраційний номер НОМЕР_2 , їх механічні ушкодження, розташування транспортних засобів - на смузі руху та узбіччі у напрямку с. Корчин Радехівського району (а.с. 9-19).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.07.2018 та фототаблиці до нього зафіксовано слідові утворення на сліди паливно-мастильних матеріалів на смугах руху та узбіччі (а.с. 20-30).

Висновком експерта №22/2019 від 21.05.2019 доводиться, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 констатовано травматична ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні в/з стегна, розчавлення лівої кисті, множинні відкриті переломи фаланг, п`ясткових кісток лівої кисті, дистальних епіметафізів кісток лівого передпліччя зі зміщенням, ішемічний синдром, закритий поліфрагматичний перелом дистального епіметафізу та н/з лівої плечової кістки зі зміщенням, реампутація лівої н/к на рівні с/з стегна, ампутація лівої кінцівки на рівні дистальних метафізів кісток лівого передпліччя, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворились від комбінованої дії тупих твердих предметів, якими зокрема, могли бути виступаючі частини кузова автомобіля та мотоцикла, тобто можуть відповідати часу та обставинам, описаним у фабулі, а саме ДТП 01.07.2018. Травматична ампутація лівої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини стегна, ампутація лівої верхньої кінцівки на рівні дистальних метафізів кісток лівого передпліччя за ознакою об`єму втрати загальної працездатності відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 37-38).

Висновком експерта від 16.01.2019 №1/1590 стверджується, що на момент огляду автомобіля «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 , робоча ОСОБА_18 система знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією; система рульового управління знаходиться працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією; система зовнішнього освітлення знаходиться в непрацездатному стані внаслідок руйнування лівої передньої фари. Перевірити працездатність системи зовнішнього освітлення даного автомобіля не представилось можливим по причині відсутності джерела енергії (акумуляторної батареї) (а.с. 92-96).

Висновком експерта від 22.01.2019 №1/1588 стверджується, що на момент огляду 16.01.2019 №1/1590 стверджується, що на момент огляду мотоцикла «ИЖ Юпітер 5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , система переднього та заднього гальма знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією; система рульового управління знаходиться у непрацездатному стані, які полягають у пошкодженні (деформації) лівого краю керма мотоцикла; система зовнішнього освітлення знаходиться в несправному стані, що полягає у пошкодженні фари, покажчиків поворотів та задніх ліхтарів і бокової коляски. Перевірити працездатність системи зовнішнього освітлення даного мотоцикла з боковою коляскою не представилось можливим по причині відсутності джерела енергії (акумуляторної батареї); несправності системи рульового управління та зовнішні пошкодження системи зовнішнього освітлення досліджуваного мотоцикла виникли під час ДТП (а.с. 103-108).

Висновком експерта від 23.01.2019 №1/1589 доводиться, що зіткнення автомобіля марки «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та мотоцикла марки «ІЖ Юпітер 5» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 відбулося на проїзній частині дороги в районі її осьової лінії, на ділянці найбільшої концентрації (густоти) розливу ПММ; в даному випадку мало місце зустрічне зіткнення транспортних засобів і в початковий момент контактування поздовжня вісь автомобіля «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла марки «ІЖ Юпітер 5» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходились під кутом близьким 180 градусів (а.с. 115-125).

Протоколом слідчого експерименту від 20.03.2019 за участі свідка ОСОБА_4 , в умовах, максимально наближених до тих, які мали місце на момент ДТП, останній повідомив про обставини ДТП та показав на місцевості розташувавши автомобіль та мотоцикл статисти (а.с. 132-135).

Протоколом слідчого експерименту від 20.03.2019 за участі свідка ОСОБА_6 , в умовах, максимально наближених до тих, які мали місце на момент ДТП, останній повідомив про обставини ДТП та показав на місцевості розташувавши автомобіль та мотоцикл статисти (а.с. 136-139).

Висновком експерта від 15.05.2019 №1/395 серед іншого вказано, що дана експертиза не має підстав для того, щоб в категоричній формі встановити технічну неспроможність механізму даного зіткнення, запропонованого як водієм ОСОБА_4 так і водієм ОСОБА_19 (а.с. 146-152).

Висновком експерта №300 від 22.07.2019 доводиться, що показання водія автомобіля Хюндай Акцент ОСОБА_4 в частині механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди (траєкторії руху транспортних засобів до зіткнення, місця зіткнення, бокового інтервалу до горизонтальної розмітки 1.5), з технічної точки зору, є неспроможними. Показання водія мотоцикла ІЖ Юпітер ОСОБА_6 , в частині механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди (траєкторії руху транспортних засобів до зіткнення, місця зіткнення, бокового інтервалу до горизонтальної розмітки 1.5), з технічної точки зору, можуть бути спроможними (а.с. 167-174).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 свій висновок підтримав та пояснив, що покази обвинуваченого в частині його руху своєю смугою руху не відповідають об`єктивній дійсності, оскільки була слідова інформація, зафіксована у матеріалах справах, яку він взяв до уваги.

Висновком експерта №2984 від 12.09.2019 стверджується, що:

- В ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.2; 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 11.3; 12.1; 12.6 (підпункту «г») та 12.9 (підпункту «б») ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен вести свій автомобіль «Хюндай Акцент» поза населеним пунктом зі швидкістю не більше 90 км/год (або й менше, яка б забезпечувала водієві контроль над керованістю свого автомобіля), не виїжджати на смугу зустрічного руху, щоб не створювати небезпеки іншим учасникам руху.

- В ситуації, що розглядається, водій мотоцикла «ІЖ Юпітер 5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , повинен був керуватися вимогами п.п. 1.10; (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 12.2; 12.3 та 19.3 Правил дорожнього руху України, у відповідності до яких він, при русі в умовах недостатньої видимості, повинен був рухатись із такою швидкістю, щоб мати змогу зупинити свій транспортний засіб у межах видимості дороги, а з того моменту, як мав об?єктивну можливість виявити, що автомобіль «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 почав виїжджати на смугу руху його мотоцикла, із моменту виникнення небезпеки (із заданого слідством моменту небезпеки) повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

- У водія автомобіля «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , технічна можливість запобігти зіткненню була і полягала вона у дотриманні ним вимог п.п. 1.2; 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 11.3; 12.2; 12.6 (підпункту «г») та 12.9 (підпункту «б») ПДР України, згідно яких він не повинен був виїжджати на смугу зустрічного рух. Причин технічного характеру, які б не дали водію змоги виконати ці вимоги, не вбачається.

- В умовах розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, при механізмі розвитку даної пригоди, який вбачається із показань водія ОСОБА_6 , водій мотоцикла «ІЖ Юпітер 5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 своїми односторонніми діями був позбавлений технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди - зіткнення з зустрічним автомобілем «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

- З технічної точки зору, при механізмі розвитку даної пригоди, який вбачається із показань водія ОСОБА_6 , причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали невідповідність дії водія автомобіля «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 технічним вимогам 1.2; 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 11.3; 12.2; 12.6 (підпункту «I») та 12.9 (підпункту «б») ПДР України, які виразились в тому, що він виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей момент рухався мотоцикл «ІЖ Юпітер 5» реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим поставив його водія Шибу ІЯ. в умови, при яких останній був позбавлений своїми односторонніми діям уникнути даного зіткнення (а.с. 176-180).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_21 суду пояснив, що такий висновок він підтримує і дійшов такого висновку на підставі інших матеріалів справи, зокрема висновку експерта №300 від 22.07.2019, а тому водій ОСОБА_6 позбавлений був можливості уникнути зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_4 .

Відтак, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Так, дослідженими у судовому засіданні доказами повністю доводиться невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимог п. 1.2, 2.3 (підпунктів «Б» та «Д»), 11.3, 12.2, 12.6 (підпунктів «Г») та 12.9 (підпункту «Б»), що виразилось у тому, що він виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення із мотоциклом «ІЖ Юпітер 5» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_6 і вказана невідповідність дій водія ОСОБА_4 знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даної пригоди, що вказано у вищевказаному висновку експерта.

При судовому розгляді встановлено, що місцем зіткнення є смуга руху зустрічного транспорту для водія ОСОБА_4 , що доводиться висновком експерта №3000 від 22.07.2019, де у мотивувальній частині експерт навів обґрунтовані мотиви, які також пояснив та підтвердив у судовому засіданні.

Зокрема, експерт дійшов висновку, що місцем зіткнення є саме смуга зустрічного руху для водія ОСОБА_4 з огляду на розміщений одинарний слід колеса транспортного засобу, який проглядається на фотознімках місць ДТП, зроблених при огляді 01.07.2018. Іншими словами, експерт дійшов висновку, що слід автомобіля «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 виїхав на смугу зустрічного руху, де в той час рухався водій мотоцикла «ІЖ Юпітер 5» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 .

Крім того, обставина виїзду на зустрічну смугу руху не заперечується і самим обвинуваченим, а тому саме ОСОБА_4 порушив правила дорожнього руху і такими порушеннями була завдані тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказів недопустимим висновку експерта №3000 від 22.07.2019, через те, що експерт взяв до уваги докази, які здобуті самостійно, а саме фотосвітлину, де наявна слідова інформація, то суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Матеріалами кримінального провадження доводиться, що наданню висновку експерта №3000 від 22.07.2019 передувало звернення слідчого Радехівського відділення поліції від 10.06.2019 та ухвала слідчої судді Радехівського районного суду Львівської області про призначення такої експертизи від 11.06.2019, де експерту було надано матеріали кримінального провадження.

Такі матеріали кримінального провадження містили протокол огляду місця ДТП від 01.07.2019 з фототаблицею, де на фото №3 зображено саме цю ділянку дороги з аналогічною слідовою інформацією.

Однак, слід погодитися з доводами захисника, що такі фото дещо різняться, очевидно вони зроблені як один за другим (кадри), оскільки на них видно одне і те саме авто, яке проїжджає по автодорозі, а також зберігається присутність такої ж кількості людей біля авто, що на обочині (а.с. 16 і а.с. 170).

Як зазначено у п. 1 ч. 3 ст. 69 КПК України експерт має право знайомитися з матеріалами кримінального провадження, що стосуються предмета дослідження.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 69 КПК України експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.

Судовим розглядом не встановлено процесуальної форми та моменту, в який експерту було надано таку фотосвітлину, однак сам експерт у судовому засіданні вказав, що така була надана йому представником органу досудового розслідування.

З огляду на те, що судом не встановлено факт самостійного збирання експертом доказів, а саме самостійного фотографування, монтування тощо, то у суду відсутні підстави для визнання такого доказу недопустимим.

Проте, навіть якщо і припустити, що такий знімок був наданий експерту згодом, тобто після призначення експертизи, суд вважає, що у даній конкретній справі, це не створює його недопустимості також.

Так, Верховний Суд у Постанові від 21.07.2021 № 552/1884/20 оцінюючи питання отримання експертом доказів від сторони кримінального провадження (потерпілої особи) зазначив, що це не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків, а тому відхилив доводи щодо недопустимості доказів.

Суд вважає, що у даному випадку також відсутні підстави для висновку про істотне порушення прав людини, як і висновку про те, що таке посилання експерта на фотосвітлину вплинуло на достовірність отриманого висновку, оскільки факт надання органом досудового розслідування чи потерпілим експерту більш якісної копії чи іншого кадру даної ділянки дороги не створює недопустимості такого доказу, оскільки правове значення має саме інформація яка зафіксована в результаті такої процесуальної дії, а також те, що така інформація отримана одразу після вчинення ДТП.

Відтак, суд не вбачає підстав для визнання недопустимими висновку експертизи і такі доводи захисника відхиляє.

Тому, на переконання суду, вина обвинуваченого повністю доведена зібраним та дослідженими у судовому засіданні доказами, а доводи сторони захисту не спростовують цього.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки як видно з долученої до справи копії розписки потерпілого ОСОБА_6 він отримав повне відшкодування шкоди від ОСОБА_4 і відповідно до його заяви від 29.11.2024 він просить залишити його цивільний позов без розгляду.

Суд відхиляє покликання обвинуваченого та його захисника на наявність такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, оскільки судом не встановлено, що обвинувачений дійсно жалкує про вчинене, негативно оцінює свої злочинні дії та їх наслідки. Саме визнання вини не може бути ототожнене як щире каяття.

З обставин справи видно, що з моменту вчинення ДТП (01.07.2018) до моменту, коли обвинувачений визнав свою винуватість та відшкодував шкоду (29.11.2024) пройшло більше 6 років. Весь цей час, обвинувачений, не зважаючи на тяжкі наслідки, які настали в результаті ДТП (потерпілому ампутовано дві кінцівки), наполягав на тому, що саме з вини потерпілого відбулося таке ДТП. І лише після того, як суд дослідив всі докази у справі, під час судових дебатів погодився з доведеністю його винуватості та відшкодував шкоду. Тобто, процесуальна поведінка обвинуваченого та його ставлення до потерпілого не можна охарактеризувати як щире каяття.

Більше того, промовляючи у судових дебатах про своє щире каяття, обвинувачений висловив це формально і на переконання суду не продемонстрував факту свого розкаяння у вчиненому.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що він раніше не судимий, одружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю 3 групи, на обліку в психолога та нарколога не перебуває, характеризується позитивно.

З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.

Вирішуючи питання, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходив з наступних мотивів.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК при вирішенні питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, суду необхідно обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, а при позитивній відповіді - навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.

А тому, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке є вчинене з необережності та не характеризується прямим чи непрямим умислом, даних про особу винного (раніше не судимий, під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має одну неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю), наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, думку потерпілого, який просив суд застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та звільнення його від його відбування покарання з випробуванням на підставі положень статей 75, 76 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність його залишення без розгляду відповідно до заяви цивільного позивача ОСОБА_6 від 29.11.2024.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалами слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати необхідно стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід не обирався і з огляду на обрану судом міру покарання, підстав для його обрання немає.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази:

- автомобіль марки «Хюндай Акцент» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_4 ;

- мотоцикла «ІЖ Юпітер 5» д.н.з. НОМЕР_2 повернути ОСОБА_6 .

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27.07.2018 та 01.08.2018 - скасувати після набрання вироком законної сили.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування у загальному розмірі 14 111,10 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 02.12.2024.

Суддя ОСОБА_1