Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/405/2025 Справа № 641/1904/25
УХВАЛА
17 березня 2025 року м.Харків

слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Слідчий послався на те, що ОСОБА_7 , працюючи на посаді інспектора Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та будучи працівником правоохоронного органу, 14.03.2025 року о 18 год. 00 хв. заступив на нічне чергування у складі екіпажу № 2052. 14.03.2025 приблизно о 22 год. 40 хв. вищевказаний екіпаж патрульної поліції приїхав на допомогу екіпажу патрульної поліції №2101 за адресою: м. Харків, просп. Байрона, 25, де побачили натовп людей. Також на місці за вказаною адресою знаходився екіпаж патрульної поліції №2102 у складі якого знаходився інспектор Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_8 . Підійшовши до натовпу людей працівники поліції, перебуваючи у однострої працівника поліції відповідно до Правил носіння однострою поліцейських, затверджених наказом МВС України від 19.08.2017 № 718, зі знаками розрізнення поліцейського, увімкнули нагрудні боді-камери, про що повідомили згідно зі ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та згідно зі ст. 18 п. 3 Закону України «Про національну поліцію» пред`явили натовпу людей для ознайомлення свої службові посвідчення. Після чого, з натовпу людей вийшов ОСОБА_4 , з явними ознаками сп`яніння та почав агресивно себе поводити, висловлювався у бік співробітників патрульної поліції нецензурною лайкою.
В подальшому, 14.03.2025 приблизно о 22 год. 50 хв., ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є працівниками правоохоронного органу, оскільки останні представилися та знаходилися в однострої працівників поліції, з відповідними знаками розрізнення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, знаходячись навпроти ОСОБА_8 наніс один удар кулаком лівої руки в праву частину обличчя та знаходячись навпроти ОСОБА_7 наніс два послідовних удари кулаками правої та лівої руки в область обличчя. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 співробітникам патрульної поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження.
Таким чином, на думку слідчого, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Старшим слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області 15.03.2025 за погодженням з прокурором, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, ОСОБА_4 .
15.03.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Під час досудового розслідування зібрані докази, які вказують на вину ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме його причетність підтверджується: протоколом огляду місця події, протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, протоколами допитів свідків, та іншими доказами у їх сукупності.
Здобуті докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення , який відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, саме: підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності; може незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному
провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування. На думку слідчого запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, у зв`язку із чим просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів з визначенням розміру застави.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, послався на неможливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на положення ч. 2 ст. 183 КПК України та просив застосувати відносно підозрюваного більш м?який запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати відносно нього більш м?який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.
Слідчий суддя, заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Старшим слідчим СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області 15.03.2025 за погодженням з прокурором, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
15.03.2025 ОСОБА_4 було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.
Згідно із частиною першою статті 133, пункту 9 частини другої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.
Згідно зі статтею 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).
Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами частини п`ятої статті 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.
Тобто суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення-злочин, передбачений частиною другою статті 345 КК України. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.
Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол огляду місця події від 15.03.2025; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 15.03.2025; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 15.03.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 ; протокол допиту свідка ОСОБА_12 ; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_13 від 15.03.2025 та інші докази, зібрані у кримінальному провадженні, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, за викладених у клопотанні обставин.
Наразі ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, тобто умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
В ході судового розгляду встановлено та слідчим доведено наявність існування ризиків, визначених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні.
Стосовно ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя зазначає таке.
Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя оцінює як реальне, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за який останньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.
На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).
Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.
Водночас, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у вчиненні злочину проти авторитету органів державної влади, що може свідчити про його зневагу до державних органів правопорядку та виконання процесуальних обов`язків, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки їх показання є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування. З урахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_4 підтримає дружні стосунки з частиною свідків, особисто їх знає, інші свідки за кримінальним провадженням також можуть бути йому відомі, існує можливість незаконного впливу на них з боку підозрюваного. Натомість зазначені особи та інші свідки у кримінальному провадженні ще не допитані судом. Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на потерпілих та свідків існує на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, та продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження.
Щодо ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливості обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зауважує, що існування даного ризику жодним чином не обґрунтовано слідчим та прокурором ані у клопотанні, ані у судовому засіданні.
При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд оцінює в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; вік підозрюваного; відомості про особу підозрюваного, який має місце постійне місце проживання, працює не офіційно, проживає із жінкою у цивільному шлюбі, в якому мають спільну малолітню дитину; раніше не судимий.
Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням особистої свободи підозрюваного у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
На переконання слідчого судді в ході розгляду клопотання слідчим та прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 183 КПК України, які мають імперативний характер, та встановлюють виключний перелік випадків, за яких до особи може бути застосований такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Так, згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених частиною 2 ст. 183 КПК України, зокрема, у пункті 3 цієї статті. Отже, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, за встановлених в ході розгляду клопотання обставин, до нього не може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На цей час судом не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права обвинуваченого на свободу, та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що для запобігання ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, та забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків достатньою мірою буде запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням особистої свободи особи, дозволить органу досудового розслідування контролювати поведінку підозрюваного.
При обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує положення ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, згідно із якими домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із цивільною дружиною та спільною малолітньою дитиною. Цивільна дружина підозрюваного надала письмову заяву, в якій повідомила, що не заперечує проти проживання ОСОБА_4 за зазначеною адресою у випадку застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Виходячи з наведеного, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за місцем фактичного проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -
В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України- відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за фактичним місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України строком до 16 травня 2025 року:
- не залишати своє місце мешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин щоденно, без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу повітряної тривоги;
- прибувати до слідчого, прокурора або слідчого судді за викликом за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати для зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон при його наявності.
Ухвалу в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту направити для виконання до ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області - за фактичним місцем проживання підозрюваного.
Під час здійснення контролю з приводу виконання ухвали суду, працівники Національної поліції мають право з`являтися за місцем проживання підозрюваного, а також вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали встановити у межах строку досудового розслідування, тобто до 16 травня 2025 року включно.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст буде оголошено 21.03.2025 о 13-00 год.

Слідчий суддя- ОСОБА_1