Провадження № 1-кп/638/1018/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2025 м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_6.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_7.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Компанія «ФОРСАЖ» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ФО-П ОСОБА_2 збитки, завдані йому у зв`язку із наданням неякісної послуги з технічного обслуговування та ремонту автотранспортного засобу у сумі 217 223,96 грн (двісті сімнадцять тисяч двісті двадцять три гривні 96 копійок).

В обґрунтування позову зазначає, що 18.08.2022 він звернувся до СТО «ІНФОРМАЦІЯ_1» (суб`єкт господарювання ФО-П ОСОБА_2 ), де йому була надана послуга із заміни оливи АКПП в автомобілі Nissan Rogue. Після одержаної послуги ОСОБА_1 виявив несправності автомобіля, провів відповідні діагностики та замовив проведення автотехнічного дослідження в КНДІСЕ. Проведеним дослідженням було встановлено факт невідповідного технічного обслуговування по неповній заміни оливи, а саме застосування оливи, що не рекомендована заводом-виробником, при проведенні обслуговування на СТО «ІНФОРМАЦІЯ_1».

13.09.2022 Позивачем було направлено Відповідачу претензію про повернення грошових коштів, якою він вимагав відшкодувати вартість виконання неякісної послуги та супутні витрати у сумі 10 690,50 грн (десять тисяч шістсот дев`яносто гривень 50 копійок), проте вказані кошти відшкодовані не були.

26.06.2023 до суду від відповідача ФО-П ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що вже на момент звернення позивача на СТО у нього було діагностовано проблеми з АКПП, роботи по заміні мастила в АКПП було виконано відповідно до регламентів, а самі мастильні матеріали, що були використані при обслуговуванні автомобіля, офіційно постачаються на СТО та відповідають всім вимогам щодо їх застосування в тому числі в автомобілях Nissan Rogue. Крім того, зазначила, що позивач сам відмовився від проведення фізико-хімічного аналізу відпрацьованої оливи після виявлення ним проблем у роботі автомобіля. Щодо висновку автотехнічного дослідження, наданого позивачем, вказала, що він не містить однозначної відповіді на поставлене перед експертом питання, а є лише припущенням, про що прямо зазначено у висновку; експертом було зроблено висновок щодо невідповідності олії в АКПП без її фактичного дослідження та проведення відповідних аналізів; експертом не було досліджено, що автомобіль вже був в ДТП та прибув до України зі США зі значними пошкодженнями.

Позивач та його представник своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористались.

Ухвалою суду від 22.12.2023 було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Форсаж», та викликано для надання пояснень в судовому засіданні експерта Григор`єва Олександра Ігоровича щодо висновку за результатами проведення автотехнічного дослідження №24814/22-52 від 21.10.2022.

02.02.2024 представником ТОВ «Компанія «Форсаж» адвокатом ОСОБА_8 були подані пояснення третьої особи щодо позову, в яких він просив відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначає, що надані позивачем докази не підтверджують, що АКПП вийшла з ладу саме внаслідок використання у ній оливи, що не рекомендована заводом-виробником. Вказує, що із цих доказів, навпаки, у їх сукупності вбачається, що проблеми з АКПП в автомобілі позивача існували і до проведення обслуговування на СТО відповідача, та їх вирішення не було пов`язано жодним чином із фактом наявності/відсутності оливи. Щодо висновку автотехнічного дослідження, наданого позивачем, зазначає, що він не може бути належним доказом по справі через те, що його резолютивна частина протирічить мотивувальній частині та іншим матеріалам справи, а також він не ґрунтується на методиці дослідження та зроблений експертом із використанням невказаних початкових даних.

22.04.2024 представником позивача адвокатом ОСОБА_9 було подано заперечення на пояснення третьої особи, які зводяться до того, що представник ТОВ «Компанія «Форсаж» не є експертом в ремонті та обслуговуванні автомобілів, а також представником заводу-виробника автомобілів Nissan, а отже, всі його пояснення є лише його особистими припущеннями та не можуть бути взяті судом до уваги при прийнятті рішення.

07.05.2024 представником ТОВ «Компанія «Форсаж» ОСОБА_8 були подані додаткові пояснення у справі суть яких зводилася до підтримки раніше наданих заперечень та відсутності доведеності причинно-наслідкового зв`язку між проведеними на СТО відповідача роботами та поломкою АКПП на автомобілі позивача.

Будь-яких інших заяв по суті спору сторонами подано до суду не було.

Ухвалою суду від 19.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 13.11.2023 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено судове засіданні для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та запереченнях на пояснення третьої особи.

Представники відповідачки ФО-П ОСОБА_2 - адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11. проти задоволення позову заперечували в повному обсязі із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи ТОВ «Компанія «Форсаж» адвокат ОСОБА_12. проти задоволення позову заперечував із підстав, викладених у письмових поясненнях третьої особи щодо позову та додаткових поясненнях у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

18 серпня 2022 позивач ОСОБА_1 звернувся на СТО «БОШ АВТОСЕРВІС АВТОДРОМ» (суб`єкт господарювання - суб`єкт господарювання ФО-П ОСОБА_2 ), де йому була надана послуга із заміни оливи АКПП в автомобілі Nissan Rogue, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності.

Загальний перелік матеріалів, робіт та їх вартість зазначені в Заказ-наряді №000071825 від 18.08.2022.

Водночас, в цьому ж заказ-наряді менеджером СТО ОСОБА_3 зазначено, що із помилкою «Система ключа несправна» потрібно визначитись власнику авто після проведення діагностики у офіційного дилера. В залежності від результатів такої діагностики СТО прийме рішення про повернення коштів за заміну оливи та вартість діагностики у офіційного дилера.

Зазначена обставина підтверджує той факт, що вже на момент звернення позивача на СТО його транспортний засіб мав несправності, причина яких на той момент встановлена не була.

25.08.2022 позивачем було замовлено обстеження на СТО (суб`єкт господарювання - ФО-П ОСОБА_4 ), з якого вбачається, що за результатом скарги клієнта, визначеної як «перевірка рівня мастила в акпп» було проведено відповідну діагностику за результатом якої виявлено сторонній шум в АКПП, сильні поштовхи при переключенні селектора в положення R/D. Крім того, було виявлено, що замінена олива в АКПП не відповідає технічним нормам Nissan.

Суд критично сприймає вказаний висновок СТО про невідповідність заміненої оливи в АКПП технічним нормам Nissan, оскільки з Акту виконаних робіт № ФОП-001933 від 25.08.2022 на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту вбачається, що фізико-хімічний аналіз оливи, що була залита до АКПП автомобіля позивача на СТО не проводився.

Крім того, суд приймає до уваги інформацію, викладену у відповіді на адвокатський запит адвоката ОСОБА_13. Товариством з обмеженою відповідальністю «ФТЗ Україна», яке є офіційним постачальником паливно-мастильних матеріалів, зокрема і оливи Castrol Transmax CVT, яка була залита до АКПП автомобіля позивача.

Згідно наданої постачальником інформації у автомобілях Nissan Rogue, 2018 року, відповідно до розміщеної у відкритому доступі інформації у керівництві з експлуатації вказаного автомобіля, у трансмісії використовується мастило (олива) типу CVT. А згідно результатів пошуку / підбору мастил для зазначеного автомобіля із використанням внутрішнього інструменту Castrol Olyslager та інструменту пошуку оливи, розташованого виробником мастил / олив / сервісних рідин під ТМ Castrol у мережі інтернет, трансмісійна олива Castrol Transmax CVT є придатною для використання у зазначеному автомобілі.

Судом також встановлено, що 09.09.2022 позивач звернувся до ТОВ «НІКО АВТОАЛЬЯНС» для проведення комп`ютерної діагностики свого автомобіля.

Згідно наряду-замовлення № АН145511 від 09.09.2022 автомобілю позивача було проведено комп`ютерну діагностику та надано наступні рекомендації: «Багато кодов ДТС в минулому, згідно з мануалом Р2813 необхідна заміна АКПП (CVT)».

Суд приймає зазначений наряд-замовлення до уваги та констатує, що в ньому відсутні дані про причини, що зумовлюють необхідність заміни АКПП на автомобілі позивача.

Верховний Суд у Постанові від 09 квітня 2024 у справі №584/947/20 (провадження №61-10387св22) зазначив, що згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, а саме, без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому особа, яка заявляє вимоги щодо відшкодування майнової шкоди доводить лише факти заподіяння такої шкоди.

Позивачем в підтвердження своїх доводів, викладених у позовній заяві, подано Висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження від №24814/22-52 від 21.10.2022 року, складений головним судовим експертом відділу автотехнічних видів досліджень лабораторії інженерно-транспортних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_14.

В п. 1 вказаного Висновку експерта (арк. 10 з 10) зазначено, що до поломки коробки передач CVT автомобіля Nissan Rogue д.н.з. НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , рік випуску 2018, з технічної точки зору, призвело невідповідне її технічне обслуговування по неповній заміні оливи, а саме застосування оливи, що не рекомендована заводом виробником, при проведенні обслуговування на ФО-П ОСОБА_15 «ІНФОРМАЦІЯ_1» 18.08.2022.

Суд погоджується із доводами сторони відповідача та представника третьої особи, що зазначений експертний висновок не є належним доказом по справі, оскільки він не встановлює причинно-наслідкового зв`язку між заміною оливи та на СТО «ІНФОРМАЦІЯ_1» та поломкою АКПП на автомобілі Nissan Rogue, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу.

Суд приймає до уваги посилання сторони відповідача, що зазначений висновок містить суперечності у резолютивній та мотивувальній частині. На арк. 9 з 10 експерт зазначає, що технічні пошкодження могли статися через заміну оливи, а АКПП могла вийти з ладу внаслідок використання оливи, яка не відповідає характеристикам заводу-виробника, тобто експерт припускає таку можливість, проте не констатує її однозначно як доконаний та доведений факт.

А вже на арк. 10 з 10 експертного висновку експерт констатує як доконаний та доведений факт, що АКПП на автомобілі позивача вийшла з ладу саме внаслідок застосування оливи, що не рекомендована заводом виробником.

Крім того, судом було встановлено, що при проведенні експертного дослідження експертом не було проведено фізико-хімічного аналізу оливи в АКПП автомобіля позивача, та не зазначено у висновку, з яких саме джерел експерт взяв інформацію про оливу, яку рекомендує завод-виробник автомобілів Nissan.

Також експертом не було досліджено факту ДТП за участю транспортного засобу позивача, що мав місце на території Сполучених штатів Америки, та наявність чи відсутність причинно-наслідкового зв`язку між таким ДТП та проблемами з АКПП автомобіля.

З метою усунення зазначених суперечностей, на підставі ухвали суду від 22.12.2023 в порядку ч. 5 ст. 102 ЦПК України в судовому засіданні в режимі відеоконференції було одержано усні пояснення ОСОБА_5 - головного судового експерта відділу автотехнічних видів досліджень лабораторії інженерно-транспортних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України щодо Висновку експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження від №24814/22-52 від 21.10.2022 року.

Експерт ОСОБА_16 на запитання учасників справи та суду надав наступні пояснення.

Технічні характеристики, якість, маркування та жодний інший аналіз оливи, що була залита в АКПП автомобіля позивача, він не проводив та не досліджував, оскільки таке питання йому не ставилося замовником дослідження, а Київський НДІСЕ Міністерства юстиції України взагалі не проводить відповідні лабораторні дослідження.

При проведенні експертного дослідження використовував загальні джерела та одну методику, якою і керувався, не вважав за необхідне зазначати у списку використаної літератури всі джерела, оскільки їх дуже багато, порівняльний метод при дослідженні не використовував. Застосував лише візуальний огляд, дослідження та розбирання/збирання АКПП.

На запитання щодо джерел походження у експерта технічних вимог заводу-виробника Nissan щодо оливи, яку потрібно заливати в АКПП, а також чому ним було зроблено висновок, що олива, яка була залита на СТО «БОШ АВТОСЕРВІС АВТОДРОМ», не відповідає цим вимогам, експерт повідомив, що він спілкувався із різними СТО та дилерами Nissan, зокрема СТО «Трансматик», яке не є офіційним СТО Nissan, та йому всі повідомили, що потрібно заливати виключно олію Nissan, а не будь-яку іншу.

Суд критично сприймає такі пояснення експерта, оскільки у експертному висновку не відображено факт направлення експертом будь-яких додаткових запитів та одержання будь-яких відповідей стосовно поставлених на дослідження питань. Крім того, застосована експертом методика не передбачає збирання експертом в телефонному режимі з невідомих джерел інформації, що може стосуватися об`єкту чи предмету експертного дослідження.

Також експертом було повідомлено, що після розбору ним АКПП автомобіля позивача було встановлено підвищений знос майже всіх деталей АКПП, що виключає можливість заводського дефекту, та є ознакою поганого змащування деталей. Проте експерт не зміг однозначно констатувати, чи такий підвищений знос стався до чи після обслуговування автомобіля позивача та СТО відповідача.

На запитання представника третьої особи щодо того, чи міг означати сигнал датчику несправності на панелі приладів автомобіля позивача про несправність саме АКПП вже на момент звернення до СТО відповідача, експертом була надана відповідь, що спрацювання цього датчику може мати під собою велику кількість різних проблем і однозначно сказати так чи ні неможливо.

Узагальнюючи одержані від експерта пояснення, аналізуючи їх у сукупності із поясненнями сторін та іншими матеріалами судової справи, суд дійшов до висновку, що при наданні відповіді на перше поставлене замовником питання експерт вийшов за межі наданих йому повноважень, оскільки встановив причинно-наслідковий зв`язок між невідповідною, як на його думку, оливою та подальшою поломкою АКПП без будь-якого дослідження та аналізу оливи.

На цій підставі суд не приймає до уваги Висновок експерта за результатами проведення автотехнічного дослідження від №24814/22-52 від 21.10.2022 року як такий, що є неналежним доказом у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку про відсутність у діях ФО-П ОСОБА_2 вини у завданні шкоди ОСОБА_1 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Натомість, за ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись викладеним, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору, суд відносить судові витрати на рахунок держави.

Також, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу відповідача про стягнення на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на позовну заяву представником позивача було зазначено про необхідність у разі відмови у задоволенні позовних вимог стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, остаточний розмір, розрахунок та факт сплати яких буде надано суду додатково після прийняття судом відповідного рішення.

Тобто, заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зроблено стороною відповідача до закінчення судових дебатів у справі, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 141 ЦКП України.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи та поданих стороною відповідача документів, 14.06.2023 між Адвокатським бюро «Дмитра Ципліцького» та ФО-П ОСОБА_2 було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №140623. Згідно п. 2.1. цього Договору його предметом є представництво інтересів клієнта у судовій справі №638/4307/23.

В п. 4.1. вказаного Договору сторони визначили наступну вартість правових (правничих) послуг: «Вартість наданих правових (правничих) послуг АДВОКАТСЬКЕ БЮРО розраховує самостійно після одержання від КЛІЄНТА замовлення на надання правової допомоги виходячи із розрахунку: 1 (одна) година роботи (надання правової/правничої допомоги) - 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок); мінімальна тарифікація - 10 (десять) хвилин та виставляє КЛІЄНТУ відповідний рахунок».

Так, Адвокатським бюро «Дмитра Ципліцького» було виставлено ФО-П ОСОБА_2 наступні рахунки на оплату: №000944 від 26.06.2023 на суму 12 000,00 грн, який був сплачений 27.06.2023; №001053 від 26.12.2023 на суму 4 670,00 грн, який був сплачений 26.12.2023; №001117 від 10.08.2024 на суму 2 840,00 грн, який був сплачений 15.08.2024; №001148 від 19.12.2024 на суму 3 670,00 грн, який був сплачений 20.12.2024, та №001167 від 03.02.2025 на суму 2 000,00 грн, який був сплачений 04.02.2025.

Загалом за надану правничу допомогу відповідачу було виставлено та нею сплачено рахунків на загальну суму 25 180,00 грн.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року по справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Проаналізувавши надані стороною відповідача рахунки на оплату правничої допомоги, детальний опис наданих адвокатами бюро ОСОБА_17 та ОСОБА_18. послуг, тривалий строк розгляду справи та участі у ній адвокатів Адвокатського бюро «Дмитра Ципліцького», що становить понад півтора роки, ціну позову у розмірі 217 223,96 грн, яка є значною для відповідача та відображає значення можливих результатів цієї справи для неї, суд вважає, що характер та обсяги виконаної адвокатами роботи (наданих послуг), її складність повністю відповідають критерію розумності та часу, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, суд вважає, що справедливим, співмірним та обґрунтованим є розмір судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу у даній справі на загальну суму 25 180,00 гривень.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 180,00 гривень.

Керуючись ст. 263,264,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Компанія «ФОРСАЖ» про захист прав споживачів та стягнення коштів - залишити без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 180,00 грн. (двадцять п`ять тисяч сто вісімдесят гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_19