Справа № 521/1935/25
Номер провадження:1-кс/521/593/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 04.02.2025 року для розгляду скарги адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України визначено слідчого суддю Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 . Клопотання фактично передано слідчому судді на розгляд 05.02.2025 року.

В обґрунтування скарги зокрема зазначено, що ОСОБА_3 з 02.02.2025 року та до цього часу незаконно утримується співробітниками Обласного ТЦК за адресою: м. Одеса, вул. Заньковецька, 7/7, без будь-якої правової підстави.

Ознайомившись зі змістом скарг, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчий суддя, згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. При цьому, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Так, положеннями ч. 1 ст. 206 КПК України до повноважень слідчого судді віднесено, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Проте, слід зазначити, що тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

При цьому установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання(відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення»).

Таким чином, відповідно до положень ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати лише орган державної влади чи службову особу додержатися прав особи, яка має визначений процесуальний статус у кримінальному провадженні та якщо така особа тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

З урахуванням викладеного слідує, що у слідчого судді відсутні повноваження для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, а саме випадках не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження чи розгляду конкретного кримінального провадження або провадження пов`язаного з міжнародною правовою допомогою у кримінальному провадженні.

Зі змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, відносно якої здійснюється досудове розслідування, не є особою, яка тримається під вартою у визначених Законом установах попереднього ув`язнення, не є затриманим у порядку ст. 208 чи ст. 582 КПК України, не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, а також не особою, що утримається правоохоронними органами у зв`язку із здійсненням розслідування у межах певного порушеного кримінального провадження.

Тобто, у даному випадку, у слідчого судді відсутні повноваження та правові підстави для з`ясування обставин позбавлення волі ОСОБА_3 , проте слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити, що у даному випадку належним способом реагування на позбавлення особи волі, про що зазначає у скарзі адвокат, є звернення до відповідного територіального підрозділу органу поліції із заявою про вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, ч. 4 ст. 304, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її ухвалення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1