Справа №760/3031/25
УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

(повний текст)

6 лютого 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, що внесене ним в рамках досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 25.04.2024 щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу своїй підзахисній ОСОБА_5 з триманні під вартою на заставу, мотивуючи його тим, що на його думку у повідомленні про підозру відсутні ознаки обґрунтованої підозри. Складені органом досудового розслідування протоколи огляду сайтів, на основі яких ґрунтується повідомлення про підозру, на думку захисника не містять доказів інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

В клопотанні захисник також зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, захисник стверджує, що усі свідки допитані, а тому підозрювана не може впливати на них. Захисник стверджував, що підозрювана не була засновником приватного підприємства, що фігурує в матеріалах кримінального провадження, а, навпаки, допомагала Збройним силам України. На підприємстві займає посаду менеджера. На її утриманні перебувають батьки похилого віку.

Підозрювана клопотання захисника підтримала, вказала, що вона не переховується від органу досудового розслідування, добровільно прибуває до суду. Зазначила, що вона підтримує країну проти збройної агресії рф, на її утриманні перебувають батьки, які потребують допомоги.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що застосований до обвинуваченої запобіжний захід наразі цілковито забезпечує її належну процесуальну поведінку, а під час застосування та продовження запобіжного заходу судами надана належна оцінка всім ризикам і суди вважали, що саме тримання під вартою є тим запобіжним заходом, що здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Вказав, що підозрювана, дійсно співпрацювала із підприємствами в рф, чому в матеріалах справи є підтвердження.

Вислухавши думки учасників та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновків, які мотивує наступним чином.

При вирішенні питання щодо зміни запобіжного заходу суд застосовує вимоги ч. 6 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, яка однозначно визначає, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Своїм рішення від 19.06.2024 Конституційний суд України визнав такою, що відповідає Конституції України (є конституційною), частину шосту статті 176 Кримінального процесуального кодексу України.

Дана норма є імперативною і додаткового тлумачення не потребує.

Виходячи із положень абз.5,6,7 п. 6.3 рішення, Конституційний Суд України наголошує, що, визначивши такі критерії для застосування слідчим суддею, судом до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законодавець дотримав міжнародних стандартів щодо застосування тримання під вартою, збалансував потребу між забезпеченням ефективного здійснення кримінального провадження та правом особи на свободу та особисту недоторканність, щодо якої його відкрито, й установив тримання такої особи під вартою лише на підставі вмотивованого судового рішення. Законодавець відтворив ці ж критерії для застосування слідчим суддею, судом до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначивши в частині шостій статті 176 Кодексу, що цей запобіжний захід під час воєнного стану застосовують не лише залежно від тяжкості злочину, а й за наявності ризиків, що їх визначено статтею 177 Кодексу. Водночас без наявності таких ризиків цей запобіжний захід за частиною шостою статті 176 Кодексу не мають застосовувати. Згідно з частиною другою статті 177 Кодексу, зокрема, слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, що їх установлено Кодексом.

Аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звертає увагу, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом.

Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); „під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України" (абзац восьмий частини четвертої статті 183). Тобто із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

Згідно ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

За змістом ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин провадження, зменшення встановлених ризиків.

Разом з тим, сторона захисту не зазначає та не обґрунтовує обставин, за яких ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та визначені ухвалою слідчого судді, якою підозрюваній обирався запобіжний захід, знизилися.

Слідчий суддя погоджується із думкою прокурора, що наразі ризики, встановлені під час застосування запобіжного заходу підозрюваній, є актуальними, застосований запобіжний захід дієво забезпечує належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Крім того, відсутні підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки в силу змагальності сторін кримінального провадження, захистом не спростовано тверджень прокурора, які він оголошував раніше в своєму клопотанні при застосуванні запобіжного заходу щодо того, що менш тяжкий запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом з тим, питання застосування застави, як більш м`якого запобіжного заходу також вирішувалося слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і слідчий суддя не знайшов підстав для визначення її розміру. Наразі такі підстави також відсутні, оскільки ризики, що оцінювалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу не зменшилися та слідчому судді не надано достатніх доказів, що б спростовували це.

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави застосований до неї законно, на підставі ч. 6 ст. 176 та абз. 3 ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, а тому будь-які підстави для його зміни на будь-який інший відсутні.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 10 лютого 2024 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1