КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/576/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000455 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 254, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт, із забороною відчуження, користування та розпоряджання, на майно, а саме на транспортні засоби, нерухоме майно, банківські рахунки, що належать ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» (), повний перелік згідно резолютивної частини ухвали.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» подала апеляційну скаргу з доповненнями до неї, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги з доповненнями тим, що слідчий суддя безпідставно прийняв доводи сторони обвинувачення про існування сукупності достатніх підстав вважати, що арештоване майно було об`єктом кримінально протиправних дій або набуте протиправним шляхом.

Вказує, що слідчий суддя не врахував відсутність в арештованого майна ознак, передбачених ст. 98 КПК України.

Апелянт наголошує на тому, що жодній посадовій особі ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» не повідомлено про підозру. Крім цього, зазначає, що накладений арешт перешкоджає веденню господарської діяльності товариства.

Представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином.

Від представника ОСОБА_6 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі.

Однак, колегія судів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові ККС від 24 вересня 2019 року у справі № 755/10138/16-к зробив висновок, що неявка учасників провадження свідчить про зловживання правами. Так, ВС вказав, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність у діях сторони захисту зловживання своїми правами, що має своїм наслідком безпідставне затягування процесу.

Таким чином, з урахуванням того, що матеріали провадження перебувають в апеляційному суді понад два місяці з грудня 2024 року, представник апелянта жодного разу не з`явилася в судове засідання, уже неодноразово судове засідання переносилося за її клопотаннями, з посиланням на зайнятість в інших судових процесах, а тому, з огляду на дотримання розумних строків розгляду справи та недопустимість зловживання процесуальними правами, колегія суддів вважає, що наведені в клопотанні підстави є неповажними для відкладення розгляду справи, а будь-яких інших об`єктивних підстав неможливості представника апелянта прибути в судове засідання, клопотання не містить.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності осіб, які без поважних причин не прибули в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000455 від 14.04.2022 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110-2, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 240, ч. 3 ст. 254, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 258-5, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 364 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що власник корпорації «ЮНІГРАН» ОСОБА_12 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) створив на території України протиправний механізм по виведенню грошових коштів отриманих шляхом ухилення від сплати податків за кордон з подальшим їх використанням для фінансування країни агресора.

За оперативною інформацією, до злочинної групи належать наступні товариства, зокрема: ТОВ «Юнігран» (24584514), ТОВ «Юнігран-Сервіс» (34082463), ТОВ «Мартен Люкс» (41869649), ТОВ «Енкрос» (41866979), ТОВ «Юні Люкс» (45381519), ТОВ «Юні Стоун Пленет» (45234489), ТОВ «Юні Сервіс» (45374680), ТОВ «Новел Пром» (43522901), ПАТ «МКДЗ» (04011905), АТ «Коростенський Кар`єр», (00292422), ПАТ «Пинязевицький Кар`єр» (01374553), ТОВ «Будіндустрія - Сервіс ЛТД» (32658487), SmartDixi Limited (Сполучене Королівство) та «WestgriniteHoldings Limited» (Кіпр).

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_13 від 14.11.2024 рухоме та нерухоме майно ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» () визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, як таке, що було об`єктом кримінально протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2024 року задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт, із забороною відчуження, користування та розпоряджання, на майно, що належать ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» (), а саме:

- на транспортні засоби, належні ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» (), із забороною їх відчуження, користування та будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, перетинати державний кордон України, стосовно наступних транспортних засобів: автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER Державний номерний знак НОМЕР_1 № куз./шасі НОМЕР_2 ,автомобіль ЛАЗ 695Н, державний номерний знак НОМЕР_3 , № куз./шасі НОМЕР_4 ; автомобіль ЗИЛ 133ГЯ, державний номерний знак НОМЕР_5 , № куз./шасі НОМЕР_6 ; автомобіль ГАЗ 33021, державний номерний знак НОМЕР_7 , № куз./шасі НОМЕР_8 ; автомобіль VOLKSWAGENPASSAT, державний номерний знак НОМЕР_9 , № куз./шасі НОМЕР_10 ; автомобіль ОДАЗ 9370, державний номерний знак НОМЕР_11 , № куз./шасі НОМЕР_12 ; автомобіль КАМАЗ 5410, державний номерний знак НОМЕР_13 , № куз./шасі НОМЕР_14 ; автомобіль МАЗ 5334 СМК 7, державний номерний знак НОМЕР_15 , № куз./шасі НОМЕР_16 ; автомобіль ГАЗ 3302, державний номерний знак НОМЕР_17 , № куз./шасі НОМЕР_18 ; автомобіль ГАЗ 22171, державний номерний знак НОМЕР_19 , № куз./шасі НОМЕР_20 ; автомобіль КАМАЗ 55112, державний номерний знак НОМЕР_21 , № куз./шасі НОМЕР_22 ; автомобіль КАМАЗ 53215, державний номерний знак НОМЕР_23 , № куз./шасі НОМЕР_24 ; автомобіль SKODA SUPERB, державний номерний знак НОМЕР_25 , № куз./шасі НОМЕР_26 ; автомобіль МАЗ 555102, державний номерний знак НОМЕР_27 , № куз./шасі НОМЕР_28 ; автомобіль ПАЗ 3205, державний номерний знак НОМЕР_29 , № куз./шасі НОМЕР_30 ; Автомобіль FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_31 , № куз./шасі НОМЕР_32 ; автомобіль ЗИЛ 130, державний номерний знак НОМЕР_33 , № куз./шасі НОМЕР_34 ; автомобіль ЗИЛ 131 А, державний номерний знак НОМЕР_35 , № куз./шасі НОМЕР_36 ; автомобіль ЗИЛ 431410, державний номерний знак НОМЕР_37 , № куз./шасі НОМЕР_38 ; автомобіль ИЖ 2717, державний номерний знак НОМЕР_39 , № куз./шасі НОМЕР_40 ;

- на нерухоме майно, належне ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» () із забороною його відчуження, користування та будь-яким іншим чином розпоряджатися таким нерухомим майном, у тому числi, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, оренду, вносити до статутного капіталу юридичних осіб та iнше, а саме:

земельна ділянка з кадастровим номером :12:000:0152 площа (га): 26.92, нежитлова будівля, профілакторій автомобілів «Білаз» загальна площа (кв.м): 1284 за адресою: Житомирська обл., Коростенський р., м. Коростень, вулиця Сосновського В., будинок 78;

- на банківські рахунки, належні ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» (), шляхом заборони проведення операцій та перерахування коштів на користь юридичних осіб або фізичних осіб нерезидентів, зняття готівкових коштів з банківських рахунків підприємства, здійснення виплат дивідендів, надання/повернення фінансової допомоги підприємствам, фізичним особам засновникам, проведення інших видаткових операцій за вказаними банківськими рахунками, ОКРІМ операцій з виплати заробітної плати найманим працівникам, видаткових операцій по єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному ст. 35-1 Податкового кодексу України, по рахунку платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, по рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», по рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», по рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами та рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання» і статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» по спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних з із забезпеченням ядерної безпеки», з проведення розрахунків з постачальниками комунальних послуг, Державним бюджетом, контрагентами, з числа підприємств, які зареєстровані органами державної реєстрації у встановленому національним законодавством України порядку та перебувають на податковому обліку в органах Державної податкової служби України за умови, що договори з ними укладені до 24.02.2022, в наступних банківських установах:

- ФIЛIЯ ЖИТОМИРСЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛIННЯ ПУБЛІЧНОГО АКЦIОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» (МФО 311647): НОМЕР_41 ; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299): НОМЕР_42 ; АТ «БАНК АЛЬЯНС» (МФО 300119): НОМЕР_43 ; ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» (МФО 380634): НОМЕР_44 ; НОМЕР_45 ; НОМЕР_46 ; НОМЕР_47 ; АТ «РВС БАНК» (МФО 339072): НОМЕР_48 .

Слідчий суддя виходив з того, що наявні достатні підстави вважати, що вказане майно набуте кримінально протиправним шляхом, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на майно, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане в резолютивній частині ухвали майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність майна критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені слідчим суддею фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що арештоване майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Доводи апеляційної скарги те, що про жодній посадовій особі ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» не повідомлено про підозру, відхиляються колегією суддів, позаяк на даному етапі досудового розслідування вказані доводи не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на викладене та встановлені під час здійснення досудового розслідування обставини, спростовуються доводи апелянта про те, що клопотання прокурора та додані до нього матеріали не містять обставин та посилань на належні та допустимі докази, які б обґрунтовували підозру в тому, що власник майна може сховати, знищити, пошкодити або відчужити майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

При цьому, колегія суддів зауважує, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.

У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України, які б слугували підставою для її скасування. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ПАТ «КОРОСТЕНСЬКИЙ КАР`ЄР» залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 листопада 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_14

Судді:

ОСОБА_15 ____________