Провадження № 1-в/359/27/2025
У Х В А Л А

24 лютого 2025 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника БВК № 119 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування поданого клопотання засуджений послався на те, що він відбув понад 3/4 призначеного строку покарання, довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В судовому засіданні засуджений підтримав подане клопотання та просив суд його задовольнити. Крім того, ОСОБА_4 пояснив, що вже відбув необхідний для умовно-дострокового звільнення строк покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Представник БВК № 119 не заперечив щодо задоволення вказаного клопотання засудженого, пославшись на позитивний висновок комісії.

У свою чергу, прокурор заперечила щодо задоволення клопотання, тому що вважає, що дані про особу засудженого свідчать, що він не довів своє виправлення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах клопотання, оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов до таких висновків.

Згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України, до 12 (дванадцяти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.10.2014 року вищевказаний вирок залишено без змін. В подальшому, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2016 року засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року, строк його попереднього ув`язнення з 08 квітня 2014 року по 21 жовтня 2014 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів особової справи та характеристики вбачається, що засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно, має 11 заохочень. Правил внутрішнього розпорядку дотримується, стягнень немає. Працевлаштований в майстерні установи в дільниці з виготовлення малопомітних перешкод, ставлення до праці сумлінне. З власної ініціативи без оплати праці виконує роботи з благоустрою відділення. Приймає активну участь у програмах ДВВ. Також приймає участь в житті установи, а саме участь в спортивних змаганнях та інших соціально-просвітницьких заходах, за що має почесні грамоти.

У відповідності до ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

На думку суду, сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як зазначено вище, обов`язковою підставою умовно-дострокового звільнення є доведення засудженим у процесі відбування частини строку покарання свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, тобто досягнення таких позитивних змін у свідомості та поведінці засудженого, які відбулися в його особистості та створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Зазначені обставини встановлюються судом шляхом повного, ретельного та всебічного вивчення і оцінки даних про особу засудженого (його поведінка під час відбування покарання, ставлення до праці, взаємовідносини з оточуючим соціальним середовищем, додержання ним вимог режиму, громадського порядку і правил внутрішнього розпорядку, участь у самодіяльних організаціях засуджених в установах виконання покарань, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці після звільнення тощо). Тобто на певному етапі відбування покарання суд встановлює такі дані, які надають йому можливість припустити, що покарання вже досягнуло одну із його цілей - виправлення засудженого, у зв`язку з чим подальше його відбування стає недоцільним і свідчить про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого.

Оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, приймаючи до уваги надані в суді пояснення засудженого щодо злочину, за вчинення якого він відбуває покарання, суд вважає, що процес виправлення ще не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства. Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Судом відхиляються доводи засудженого, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Згідно матеріалів особової справи засуджений працює не постійно. Суд погоджується із доводами прокурора, що станом на лютий 2025 року засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Таким чином, суд вважає, що твердження засудженого стосовно того, що він довів своє виправлення і готовий до правослухняної поведінки без відбування покарання, є голослівними. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1