Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/141/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 307КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2025 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2025 року, якою до підозрюваної

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Косарі Кам`янського району Черкаської області, українки, громадянки України, маючої вищу освіту, не заміжньої, маючої на утриманні малолітнього сина, 2013 року народження, зі слів підозрюваної є ФОП, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000064,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строком на 60 днів, а саме з 13 год. 29 хв. 26.02.2025 до 13год. 29 хв. 26.04.2025 включно, з визначенням застави у сумі 60560 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда із клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що нею здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, яке внесене 09.01.2025 до Єдиного реєстру до судових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється в тому, що, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з метою збуту, діючи умисно, незаконно придбала кристалічну речовину білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, яка знаходилася в прозорому полімерному пакетику на зіп-застібці, обгорнутому клейкою стрічкою білого кольору, яку зберігала при собі з метою збуту.

Під час здійснення своєї злочинної діяльності, ОСОБА_8 , діючи з умислом, направленим на незаконний збут наявної у неї особливо небезпечної психотропної речовини, 08.01.2025 близько 11.00 год. прослідувала до території ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , де біля транспортних воріт сірого кольору та бетонною огорожею на землі сховала раніше придбану нею особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, яка знаходилася в прозорому полімерному пакетику на зіп-застібці, обгорнутому клейкою стрічкою білого кольору, щоб дистанційно передати споживачам наркозалежним особам.

В подальшому, 08.01.2025 в період часу з 12.30 год. по 13.00 за адресою: м. Кропивницький, вул. Віктора Чміленка, 47, до території ІНФОРМАЦІЯ_2 , де біля транспортних воріт сірого кольору та бетонною огорожею на землі виявлено та вилучено полімерний згорток, обклеєний клейкою стрічкою білого кольору, в середині якого знаходився прозорий полімерний пакетик на зіп-застібці з речовиною кристалічного походження, білого кольору, яка, є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, маса якої, становить 0,091 грама, яку ОСОБА_8 , незаконно збула.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , підозрюється в тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP, з метою збуту, діючи умисно, незаконно придбала кристалічну речовину білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, загальною масою 0,673 грама, яку ОСОБА_8 , умисно незаконно зберігала, з метою збуту, в її сумці при собі в основній кишені, в чотирьох згортках обклеєних липкою стрічкою чорного кольору, в середині кожного по одному прозорому, безбарвному полімерному пакетику на зіп-застібці.

В подальшому, 26.02.2025 за адресою: м. Кропивницький, проспект Університетський, 3А, була затримана працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку у ОСОБА_8 , в її сумці при собі в основній кишені, яка була при ній, виявлено чотири згортки, обклеєні липкою стрічкою чорного кольору, в середині кожного згортку знаходився один прозорий, безбарвний полімерний пакетик на зіп-застібці, в яких знаходилась кристалічна речовина зеленого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонено, маса якої становить 0,673 грама, яку ОСОБА_8 , незаконно придбала та зберігала, з метою збуту.

Під час досудового розслідування 27.02.2025 складено і в порядку ст.278 КПК України вручене ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна; злочини, у якому він підозрюється є умисним;

- незаконно впливати на свідків, які допитані або будуть допитані у провадженні з приводу незаконної діяльності ОСОБА_8 , оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено;

- вчинити інше подібне кримінальне правопорушення, пов`язане із злочинами в сфері незаконного обігу наркотичних засобів;

- вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2025 року задоволено вказане клопотання.

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Визначено розмір застави в сумі 60 560 гривень, яка може бути внесена: рахунок отримувача №UA0002505, отримувач коштів ТУ ДСА України в Кіровоградській області, , банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача МФО 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_8 .

З моменту звільнення підозрюваної ОСОБА_8 з-під варти у разі внесення застави остання вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення суми застави, зобов`язати підозрювану ОСОБА_8 до 26.04.2025 виконувати наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною слідчим, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Попереджено підозрювану ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.

Зобов`язано прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 невідкладно повідомити службу у справах дітей чи відповідний орган опіки та піклування, а також відповідні соціальні служби за місцем проживання підозрюваної, про необхідність встановлення контролю та належного піклування, за неповнолітнім: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_2 .

Про вжиті заходи згідно ч. 3 ст. 378 КПК України повідомити підозрювану ОСОБА_8 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 .

Роз`яснено порядок та строки її оскарження.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризику, передбаченого п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_8 офіційно не працевлаштована та не має офіційних джерел отримання прибутку, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів проти здоров`я населення.

Доводи захисника про отримання підозрюваною доходів від здійснення підприємницької діяльності слідчий суддя оцінює критично, так як в судовому засіданні підозрювана повідомила, що приблизно через рік після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в України фактично припинила здійснювати підприємницьку діяльність. Доказів отримання нею доходів ні підозрювана, ні її захисник, слідчому судді не надали.

Доводи захисника з приводу застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, щоб мати можливість опікуватись сином, не зменшують вищевказаних ризиків та не є достатніми підставами для обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність у ОСОБА_8 малолітньої дитини не може бути стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваної, тим паче, що виготовлення та фасування психотропних речовин підозрювана здійснювала саме за місцем проживання, з огляду на протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол обшуку за місцем проживання підозрюваної.

Не може залишитись поза увагою слідчого судді обставини інкримінуємого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а саме виготовлення та зберігання психотропних речовин за місцем проживання дитини, а також розповсюдження психотропних речовин неподалік приміщення ТЦК. Так, ОСОБА_8 не стримувало те, що її 11 річний може випадково спробувати заборонені речовини, та отримати шкоду своєму здоров`ю, як і не стримувало те, що покупцями «закладки», яку вона розмісила біля приміщення ТЦК, можуть бути військовослужбовці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою її підзахисній обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в ході прийняття даного рішення судом не взято до уваги в якості доказів доводи захисту та підозрюваної

Захисник вважає, що відсутні будь які ризики які існують при обранні запобіжного заходу у тримання під вартою, які були заявлені слідчим та прокурором, а тому ухвала слідчого судді є незаконна, необґрунтована, немотивована.

На думку захисту слідчі судді повинні, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, надавати оцінку доказів за вказаними критеріями, в тому числі і з позиції їх допустимості. Більше того, всупереч ст. 177 КПК України не надано достатніх доказів для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Судом дані норми закону не виконані тому і винесене незаконне судове рішення.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 який підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати по відношенню до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, прокурора, який просив апеляційною скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_8 , до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколом огляду місця події в ході якого було вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, а саме PVP;

- висновком експерта №СЕ-19/112-25/398 - НЗПРАП від 13.01.2025;

- протоколами допитів свідків, які підтверджують факти того, що ОСОБА_8 , займається збутом психотропних речовин на території міста Кропивницького;

- протоколом особистого обшуку в ході якого в ОСОБА_8 , вилучено тридцять чотири згортки з особливо небезпечною речовиною, що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/112-25/2791 НЗПРАП від 27.02.2025;

- протоколами проведених обшуків.

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність в ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 колегією суддів не можуть бути враховані.

Необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання її винуватою, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі надасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

Викладене вище свідчить, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки інші обвинувачена та свідки не допитувались судом першої інстанції ставити питання про відсутність вказаного ризику є передчасним.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб підозрюваний може здійснити вплив на свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 добре зазнає свідків, тому є вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися підозрюваному від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Також, ОСОБА_8 може вчинити інші подібні кримінальне правопорушення, оскільки остання не працевлаштована та не має офіційних джерел отримання прибутку.

Крім того, стороною захисту не надано доказів на наявність у ОСОБА_8 достатніх стримуючих факторів в поведінці, та які гарантуватимуть її виправлення під час застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Перебуваючи на волі, підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Що стосується тверджень захисника та підозрюваної про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу зводиться до того, що у ОСОБА_8 наявне місце проживання, наявна дитина та не доведеність ризиків відповідними доказами.

Однак, вказані доводи не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а навпаки підозрювана може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, та/або вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість підозрюваної ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваній ОСОБА_8 ,а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки з врахуванням висунутої підозри вказане жодним чином не зменшує існування встановлених ризиків, а навпаки надасть йому змогу уникнути кримінальної відповідальності та/або вчинити нові кримінальні правопорушення.

В той же час обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя визначив останній заставу в у мінімальному розмірі щодо тяжких злочинів, а саме 20 прожитковим мінімумам для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.

В даному випадку, за вказаних обставин справи, застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_8 з визначенням застави у мінімальному розмірі щодо тяжких злочинів не є надмір мірним до підозрюваній ОСОБА_8 .

При цьому стороною захисту порушується питання, що ОСОБА_8 може своєю працею заробляти собі на життя є ФОП.

Доказів неналежного майнового стану до суду не подано.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 лютого 2025 року, якою до підозрюваної ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000064,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строком на 60 днів, а саме з 13 год.29 хв. 26.02.2025 до 13 год. 29 хв. 26.04.2025 включно, з визначенням застави у сумі 60560 гривень, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4