Центральний районий суд м. Миколаєва
Справа № 490/7214/24
У Х В А Л А

23 грудня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання,

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання в порядку ч. 2 ст. 74 КК України.

В обгрунтування поданого клопотання адвокат вказав, що вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18.06.2021р. ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік. Також вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07.04.2022р. ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі.

09.08.2024р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 51 КУпАП. Якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Вартість майна, за викрадення якого був засуджений ОСОБА_4 менш ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за такого у зв`язку із внесеними змінами засуджений підлягає звільненню від призначеного судом покарання, оскільки діяння вчинені ним перестали бути кримінально караними.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 клопотання подане в його інтересах повністю підтримав та просив звільнити його від відбування призначеного вироком суду покарання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до таких висновків.

09.08.2024р. набув чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким встановлено декриміналізацію крадіжок на суму меншу за 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із внесених змін, за ст. 185 КК України, кримінально караними можуть бути тільки крадіжки (таємне викрадення чужого майна) в яких вартість викраденого майна становить понад два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що 2022 році становило 2481 грн., у 2023 році становило 2684 грн., у 2024 році становить 3028 грн.

Таким чином, із прийняттям Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна відповідальність за крадіжку, якщо вартість вкраденого майна становить суму меншу за 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З урахуванням викладеного, у зв`язку із законодавчими змінами крадіжки на суму до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на день вчинення) не можуть розцінюватись, як злочин, передбачений ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення. Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність будь - якої із складових складу кримінального правопорушення свідчить про відсутність самого кримінального правопорушення. Водночас факультативною ознакою об`єкту злочину є предмет злочину. Це речі матеріального світу, з приводу яких чи у зв`язку з якими вчиняється злочин. У тих випадках, коли предмет злочину прямо вказаний у законі або вочевидь мається на увазі, його відсутність виключає кримінальну відповідальність.

Як предмет злочину, це майно, тобто речі матеріального світу, які є чужі для винного та мають матеріальну цінність, вартістю більш ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є конструктивною ознакою складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки прямо зазначені у законі. Таким чином, змінилося поняття «розміру» як ознаки складу злочину, передбаченого статтею 185 КК України, що призвело до декриміналізації.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 16.02.2021 року по справі № 345/3522/18: "За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно - правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Так, з досліджених в судовому засіданні матеріалів встановлено, що вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18.06.2021р. ОСОБА_4 засуджено за крадіжку, яка була вчинена ним 21.02.2021р. на суму 1500 грн. та вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07.04.2022р. ОСОБА_4 засуджено за крадіжку, яка була вчинена ним 13.10.2021р. на суму 600 грн. Станом на момент вчинення вказани кримінально караних діянь, згідно змін внесених Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, для складу кримінального правопорушення за ст. 185 КК України вартість викраденого майна повинна бути більша за 2 481 грн.

Враховуючи вище викладене, оскільки вартість викраденого майна, за крадіжку якого був засуджений ОСОБА_4 є нижчою від двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, наявні підстави для негайного звільнення засудженого від призначеного судом покарання за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18.06.2021р. та за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07.04.2022р., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 74, 537, 539 КК, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18.06.2021р. та за вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 07.04.2022р., на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1