Номер провадження 11-сс/816/80/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року, на задоволення клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.3 ст.156-1 КК України ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 22 січня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтовування своїх вимог, захисник посилається на те, що на підтвердження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, докази, у доданих до клопотання матеріалах, відсутні і при встановленні вказаних ризиків слідчий суддя обмежився лише загальним формулюванням. При цьому, слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки хвору матір, з якою мешкав, що він є військовослужбовцем, має місце несення служби, що вказує на відсутність ризику можливого переховування від слідства чи суду. Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків не існує, оскільки вказані особи вже допитані, а відсутність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що останній є особою, раніше несудимою. Також, ОСОБА_7 є інвалідом ІІІ групи довічно, має інші важкі хвороби, однак, незважаючи на це, став на захист нашої країни

Крім того, як вказує захисник, слідчий суддею, не було враховано і те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст.156, ч.3 ст.156-1 КК України, що останній категорично заперечує з посиланням на те, що жодних незаконних дій щодо потерпілої ОСОБА_10 не вчиняв після того, як вона повідомила свій вік, і остання сама під час досудового розслідування підтвердила, що він жодної шкоди їй не завдав.

З врахуванням вказаного, на думку захисника, мотиви слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі є недостатніми для продовження ОСОБА_7 строку дії найсуворішого запобіжного заходу, при тому, що слідчим не доведено обґрунтованості підозри та наявність обставин, які б підтверджували зазначені у клопотанні ризики, а неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому рішенні взагалі не обґрунтовано.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційних доводів та вимог, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002885 від 21 вересня 2024 року, в якому 20 жовтня 2024 року ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 156-1 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, на задоволення клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 жовтня 2024 року, до підозрюваного ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 18 грудня 2024 включно, без визначення розміру застави.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному строку дії вказаного запобіжного заходу, слідчий посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та існують.

При розгляді вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що доданими до нього доказами підтверджено як обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, так і актуальність зазначених у клопотанні ризиків, з врахуванням певних обставин даного провадження.

Так, на спростовування доводів апелянта, колегія суддів зауважує, що існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено слідчим суддею з тих підстав, що ОСОБА_7 , з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, може, в подальшому, переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а перебування на військовій службі під час виконання завдань на межі з країною-агресором, надає можливість реально ухилитись від кримінальної відповідальності.

Що стосується ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то встановлені вони були слідчим суддею як з огляду на те, що ОСОБА_7 , з метою уникнення відповідальності та надання потерпілими та свідками показань на свою користь, може вчинити щодо них незаконний тиск, так і з врахуванням показань потерпілої, яка вказувала, що після затримання останнього, з нею зв`язувалась його мати з метою видалення переписки, яку вів підозрюваний.

Крім того, з врахуванням фактичних обставин вказаних злочинів, а саме того, що підозрюваний виклав оголошення для невизначеного кола малолітніх осіб для здійснення відносно них сексуальних дій, слідчий суддя дійшов висновку, що перебуваючи не в умовах ізоляції від суспільства, останній може і в подальшому вчиняти аналогічні злочини.

Саме з врахуванням вищезазначеного, слідчий суддя і визнав доведеними заявлені у клопотанні ризики, запобігти яким, шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, неможливо, та задовольнив вимоги слідчого, продовживши останнього строк дії запобіжного заходу.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується у повному обсязі і ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, на спростовування доводів захисника, колегія суддів зауважує, що при прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею було враховано і молодий вік підозрюваного та незадовільний стан його здоров`я, наявність у нього непрацездатної матері, що він є військовослужбовцем з задовільною репутацією та майновим станом, а також, відсутність у нього судимостей.

Щодо заперечень підозрюваного ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, на що посилався апелянт у поданій апеляційній скарзі, то зазначеним обставинам при розгляді питання законності продовження строку дії запобіжного заходу колегія суддів оцінки не надає, враховуючи, що питання наявності чи відсутності доказів вчинення особою інкримінованих злочинів, їх належність та допустимість є предметом перевірки та розгляду суду, який вирішує дану справу по суті та буде приймати остаточне у ній рішення.

Крім того, колегія суддів зауважує, що в оскаржуваному рішенні знайшли своє відображення підстави, за яких слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 не було визначено розмір застави, на що вказував у своїх поясненнях під час апеляційного розгляду захисник.

При цьому, слідчим суддею було враховано положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, якими передбачено право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

У даному випадку, слідчий суддя скористався таким правом і розмір застави підозрюваному не визначив посилаючись на те, що вказана норма закону не конкретизує вид насильства, а з огляду на характер інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, їх суспільно небезпечні наслідки та вік потерпілих осіб, беручи до уваги, зокрема, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року, яким передбачено, що насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, а сексуальне насильство це форма насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Інших беззаперечних обставин, які б свідчили про недоцільність продовження ОСОБА_7 строку дії раніше застосованого запобіжного заходу, апелянтом не наведені, а обставин, за яких останньому можливо було б змінити вказаний запобіжний захід на більш м`який, як просить в апеляційній скарзі захисник, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також фактичних обставин злочинів, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , які є суспільно небезпечними, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 грудня 2024 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4