Єдиний унікальний номер: 343/565/25
Номер провадження: 1-кс/343/105/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2025 адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить:

скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000085 від 25.03.2025, а саме: автомобіль марки ЗІЛ 131, днз. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ЗІЛ 131, днз. НОМЕР_1 , серії та № НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 , жителем АДРЕСА_1 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії та № НОМЕР_3 , дві бензопили марки Stihl з шинами та ланцюгами.

Обґрунтовує подане клопотання тим, що 26.03.20255 року, за клопотання заступника начальника слідчого відділення СВ відділення поліції №1 (м.Долина) ОСОБА_7 , під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000085, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 ч.1 КК України накладено арешт на майно вилучене в ОСОБА_6 , а саме: автомобіль марки «ЗІЛ-131» держномер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗІЛ-131» д.н.з НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 право власності, на який зареєстровано за ОСОБА_8 жителем АДРЕСА_1 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , дві бензопили марки «STIHL MS 361». В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні 24.03.2025, більш точний час ОСОБА_6 , взявши автомобіль марки ЗІЛ-131, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , яким фактично користується ОСОБА_3 та бензопилу марки Stihl MS 361, яка була в салоні автомобіля та також належить ОСОБА_3 , якому не було відомо про злочинні наміри останнього, поїхав у лісовий масив, що в адміністративних межах села Тисів Калуського району Івано-Франківської області, щоб здійснити незаконну порубку дерев. Далі ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, 24.03.2025, в першій половині дня, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у кварталі 1 виділ 5 Поляницького лісництва Болехівського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», що в адміністративних межах села Тисів Калуського району Івано-Франківської області, за допомогою бензопили Stihl MS 361, без передбаченого законом дозволу лісорубного квитка, вчинив незаконну порубку трьох сироростучих дерев породи Бук діаметрами пнів 37х41 см., 35х36 см. та 53х60 см., чим заподіяв істотну шкоду навколишньому природному середовищу в розмірі 55644,63 гривні. 31.03.2025 року ОСОБА_6 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 246 Кримінального Кодексу України. В ході досудового розслідування встановлено що фактичним власником автомобіля (прізвище якого вписано у свідоцтво про реєстрацію ТЗ) «ЗІЛ-131» д.н.з НОМЕР_1 , являється батько підозрюваного ОСОБА_6 - ОСОБА_3 . Також ОСОБА_3 являється власником двох бензопил марки Stihl MS 361, які вилучені у підозрюваного ОСОБА_6 , і одну з яких останній використовував, при незаконній порубці дерев. На даний час у кримінальному провадженні практично проведено всі необхідні та можливі слідчі дії, встановлено винну особу у вчиненні даного злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації чи для забезпечення цивільного позову.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Відомо, що вилучена лісопродукція зберігається окремо від транспортного засобу, який вже оглянутий працівниками поліції та тривалий час, зберігається у відділенні поліції № 1 Калуського ВП під відкритим небом. Тривалий, без визначення певного строку, арешт його майна, грубо порушує його конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися його власністю. В цьому кримінальному провадженні він має статус свідка. Його вже було допитано стосовно обставин, що стосуються предмету розслідування, а тому вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому арешті автомобіля.

Адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, звернувся до суду з клопотанням про розгляд поданого ним клопотання за його відсутності.

З аналогічною заявою звернувся до суду також слідчий ОСОБА_7 , зазначивши також, що не заперечує щодо задоволення даного клопотання та скасування арешту.

Слідчий суддя, ознайомившись з документами та матеріалами клопотання, які надані до суду, дійшов такого висновку:

В ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166,170-174 КПК України.

Пунктом 1 ч.6 ст.100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, які визначеним у ч. 1ст. 7 КПК України.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1. Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Встановлено, що відділенням поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Також встановлено, що на даний час по кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії, для яких було потрібно майно, на яке накладався арешт, а тому підстав для подальшого арешту в частині заборони користування ним немає.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Такий висновок не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу транспортного засобу у цьому провадженні, як речового доказу.

Зважаючи на наведене, дотримуючись засад кримінального провадження щодо законності, верховенства права та недоторканності права власності, суд приходить до переконання, що потреби і надалі обмежувати власника у володінні майном немає, продовження такого арешту спричиняє збитки інтересам останнього, оскільки на даний час по кримінальному провадженні проведено огляд автомобіля, для яких був потрібен вказаний транспортний засіб автомобіль, а тому підстав для подальшого накладення арешту в частині заборони користування ним немає, тому клопотання підлягає задоволенню.

Крім того слід зазначити, що власником посвідчення водія на ім.я ОСОБА_6 є сам ОСОБА_6 , а тому вказаний документ підлягає поверненню саме тій особі.

На підставі викладеного, керуючись ст.174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту на майно задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 у кримінальному провадженні № 0000085 від 25.03.2025, на майно, а саме: автомобіль марки ЗІЛ 131, днз. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки ЗІЛ 131, днз. НОМЕР_1 , серії та № НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 , жителем м. Болехів, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії та № НОМЕР_3 , дві бензопили марки Stihl з шинами та ланцюгами скасувати та повернути власнику.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1