Провадження №: 1-кп/755/188/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0001896 від 22.07.2022 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ольховець, Богуславського району Київської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.07.2010 Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 08.05.2015 Обухівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі,,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,,-

В С Т А Н О В И В:

у судовому засіданні суд поставив на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 .

При обговоренні питання прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 мотивуючи тим, що ризики які були при обранні запобіжного заходу передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, тому вважає за доцільне продовжити запобіжний захід, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник заперечив проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Зазначив, що ризики формальні, і немає жодного підґрунтя продовжувати такий захід. Додав, що був проведений обшук та все вилучено, тому речових доказі, які можна знищити немає. З огляду на те, що обвинувачений зареєстрований та проживає в м. Києві, просив застосувати відносно обвинуваченого домашній арешт за місцем реєстрації.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Суд вислухавши думку учасників судового розгляду приходить до наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

При вирішені даного питання, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Суд вважає, що зазначені у промові прокурора ризики продовжують існувати, з огляду на обставини кримінального правопорушення та тяжкість інкримінованого обвинуваченому правопорушення.

Доводи сторони захисту вказаних висновків не спростовують, а посилання на позитивні характеристики підозрюваного та його сталі соціальні зв`язки не можуть бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки не спростовують висновки суду про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд також враховує особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, його майновий стан, відсутність або наявність судимостей, тому враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . Оскільки, на даний час не відпали ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою та виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 372, 376, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України, на 60 днів - до 07 квітня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору, направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя