Провадження №1-кс/369/3664/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від 11.12.2024 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Києво-Святошинською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000214 від 11.12.2024 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2009 році отримала у власність земельну ділянку загальною площею 0,10 га в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району (нараза Бучанського району) з кадастровим номером :03:008:0006 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26.09.2009. Дарувальник вказаної земельної ділянка являвся батько заявниці ОСОБА_5 .

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 надано статус потерпілої.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_4 остання повідомила наступне, що їй у власність від батька, згідно договору дарування укладеного двадцять шостого вересня дві тисячі дев`ятого року в м. Києві, перейшла у власність земельна ділянка з кадастровим номером: :03:008:0006, (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель), яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 . Даний договір був в одному оригінальному екземплярі та до цього часу перебуває у потерпілої.

Після отримання договору дарування від батька, ОСОБА_6 надала інформацію щодо реквізитів земельної ділянки, паспортних даних у Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду.

Крім того, кожного року ОСОБА_6 сплачувала податок на землю та декларувала вказану земельну ділянку в декларації Державного службовця, так як працювала на різних посадах у в Національному банку України в період з 1992 року по 2021 рік включно.

Також потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 02.12.2024 до неї зателефонував з мобільного номеру НОМЕР_1 , громадянин який представився на ім`я ОСОБА_7 , та перепитав інформацію, чи дійсно остання продавала вищевказану земельну ділянку в 2009 році громадянину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) місце реєстрації АДРЕСА_2 . Після чого скинув ОСОБА_6 на мобільний номер телефону в «Вайбер» фото двох різних договорів купівлі-продажу земельної ділянки, а саме: перший укладений у м. Бориспіль Київської обл., двадцять шостого листопада дві тисячі дев`ятого року, між ОСОБА_6 як продавцем та гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) місце реєстрації АДРЕСА_2 . Предметом договору була земельна ділянка з кадастровим номером: :03:008:0006, (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В договорів купівлі продажу зазначено місце реєстрації потерпілої: АДРЕСА_3 , гуртожиток. Однак ОСОБА_6 повідомила, що ніколи не була прописана за вказаною адресою, що вказує про підробку документу, який посвідчує особу. Разом з тим, ОСОБА_6 повідомила, що підпис на договорі купівлі-продажу земельної ділянки не належить останній.

Даний договір згідно наявних фото складено приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бориспільського району ОСОБА_9 .

Інший договір укладений четвертого листопада дві тисячі двадцять четвертого року в місті Києві між продавцем з однієї сторони, гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) місце реєстрації АДРЕСА_2 , та покупцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Радянським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 03.11.1995 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , по тексту покупець.

Також в ході досудового розслідування було встановлено та допитано в якості свідка гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який повідомив наступне: що мав намір придбати земельну ділянку для будівництва приватного будинку, та час від часу моніторив різні оголошення та сайті в інтернет ресурсі з продажу земельних ділянок саме в Київській області Бучанському районі, с. Петропавлівська Борщагівка.

Одного разу близько 03.12.2024 ОСОБА_11 знайшов оголошення з продажу земельної ділянки в АДРЕСА_1 , зателефонував автору оголошення однак ніхто не відповів. Після чого особисто поїхав подивитись вказану земельну ділянку, після огляду якої останньому земельна ділянка сподобалася.

Однак, через знайомих йому осіб дізнався про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0006 набута у власність неправомірним шляхом, після чого знайшов її першого власника, та повідомив вищезазначену інформацію.

09.12.2024 земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0006 загальною площею 0,10 га поділена на 2 земельні ділянки загальною площею по 0,05 га кожна та маються наступні кадастрові номери: :01:052:0118 та :01:052:0119.

Вказане майно визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

При цьому, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), допускається арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно вимог ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено досудовим розслідуванням, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_10 (код платника податків - НОМЕР_5 ) має на праві приватної власності наступні об`єкти нерухомості:

- земельна ділянка загальною площею 0,05 га., що за адресою: Київська область, Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, кадастровий номер : :01:052:0118, яка належить ОСОБА_10 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №76566919;

- земельна ділянка загальною площею 0,05 га., що за адресою: Київська область, Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, кадастровий номер : :01:052:0119, яка належить ОСОБА_10 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №76567062.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи те, що вищевказане нерухоме майно, на яке необхідно накласти арешт, не має статусу тимчасово вилученого майна в даному кримінальному провадженні, а тому доцільно розглянути вказане клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_10 та його захисника, так як це необхідно з метою забезпечення арешту майна, щодо якого підозрюваним чи уповноваженими ним особами можуть вчинятися дії, спрямовані на його перетворення та відчуження.

З огляду на викладене, прокурор просив суд розглянути та задовільнити клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000214 від 11.12.2024 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, накласти арешт на нерухоме майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_10 (код платника податків - НОМЕР_5 ) із забороною його відчуження та розпорядження, а саме накласти арешт на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку загальною площею 0,05 га., що за адресою: Київська область, Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, кадастровий номер : :01:052:0118, яка належить ОСОБА_10 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №76566919;

- земельну ділянку загальною площею 0,05 га., що за адресою: Київська область, Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, кадастровий номер : :01:052:0119, яка належить ОСОБА_10 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №76567062.

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників вищевказаного нерухомого майна, будівництва на них об`єктів нерухомості, а також заборонити відділу містобудування, архітектури та будівництва Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Київської області вчиняти дії по видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або іншої дозвільної документації, заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України вчиняти дії по реєстрації дозвільних документів на забудову земельної ділянки чи введення в експлуатацію, тощо.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує можливість використання даних речей, як доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від 11.12.2024 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на наступне нерухоме майно:

- земельну ділянку загальною площею 0,05 га., що за адресою: Київська область, Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, кадастровий номер : :01:052:0118, яка належить ОСОБА_10 на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №76566919;

- земельну ділянку загальною площею 0,05 га., що за адресою: Київська область, Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, кадастровий номер : :01:052:0119, яка на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер №76567062, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_10 .

Заборонити державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншим видом зміни власників вищевказаного нерухомого майна, будівництва на них об`єктів нерухомості, а також заборонити відділу містобудування, архітектури та будівництва Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Київської області вчиняти дії по видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або іншої дозвільної документації, заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України вчиняти дії по реєстрації дозвільних документів на забудову земельної ділянки чи введення в експлуатацію, тощо.

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1