Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2218/25
Номер провадження 1-кс/711/657/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника власника майна - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання заступника керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000007 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, поданим в рамках кримінального провадження №0000007 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000007 від 04.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.11.2024 № 323 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та у подальшому відповідно до наказу командира цієї ж військової частини від 01.12.2024

№ 342 призначено на посаду водія електрика 1-ї роти батальйону управління БПЛА військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони) Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про Збройні Сили України», особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння,

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім цього, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Згідно з положеннями статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Так, положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

24.02.2022 російська федерація здійснила відкриту агресію проти України, у зв`язку з чим, з моменту видання Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 почав діяти воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та який триває по теперішній час.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зі змінами, внесеними Законом України від 11.04.2024 № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють, в тому числі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади. Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог абз. 1, 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді водія електрика 1-ї роти батальйону управління БПЛА військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони) Збройних Сил України, будучи обізнаним щодо порядку уточнення облікових даних, постановки та зняття з військового обліку, а також щодо підстав звільнення від призову на військову службу у воєнний час громадян, маючи службові зв`язки, що надають можливість у сприянні та впливі на прийняття рішень особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, усупереч положень вищевказаного законодавства, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно ст. 9 Закону України «Про Збройні Сили України» комплектування Збройних Сил України особовим складом, їх мобілізаційне та оперативне розгортання в особливий період, здійснення заходів, пов`язаних з підготовкою та призовом громадян на військову службу забезпечує Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України визначено, що Міністерство оборони України входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Згідно із абзацом 16 ст. 1 Закону України «Про оборону України», до органів військового управління віднесено військові частини та територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Таким чином, Міністерство оборони України реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва як безпосередньо, так і через органи військового управління, що перебувають у його підпорядкуванні.

До того ж, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 «Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» (далі Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації

Відповідно до п. 8 Положення завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Пунктом 9 Положення визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, окрім іншого, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, взаємодіють з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, розробляють плани проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів, удосконалення системи оповіщення, збору та поставки зазначених мобілізаційних ресурсів на відповідній території, ведуть на відповідній території облік підприємств, які залучаються до виконання мобілізаційних завдань, а також облік людських і транспортних ресурсів, призначених для задоволення потреб оборони держави, здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час тощо.

Враховуючи положення ст.ст. 6, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якими визначено, що військові посадові особи це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством, беручи до уваги те, що на військових посадових осіб поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції», з урахування примітки до ст. 369-2 КК України, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Абзацом 8 п. 11 Положення визначено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відповідно до п. 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 (далі Порядок), військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом.

Згідно абзацу 3 п. 2 Порядку Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється), в тому числі у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024

№ 559, яка підписується керівником РТЦК та СП.

Відповідно до п. 13 Положення бланк військово-облікового документа у паперовій формі виготовляється самостійно районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки або їх відділами (відповідними органами СБУ, підрозділами розвідувальних органів) згідно з вимогами, зазначеними у додатку 1. Підпис керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (відповідного органу СБУ, підрозділу розвідувального органу) засвідчується гербовою мастиковою печаткою. Номер військово-облікового документа на бланку і дата його видачі вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у день видачі.

Пунктом 14 вказаного Положення передбачено випадки видачі військово-облікового документу, при цьому лише за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку.

Так, ОСОБА_6 , маючи статус внутрішньо-переміщеної особи, являючись військовозобов`язаним та не маючи військово-облікового документу, оскільки перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи на меті на законних підставах отримати військово обліковий документ, 28.02.2025 в ході телефонної розмови за допомогою мобільного мессенджеру звернувся до раніше знайомого йому ОСОБА_5 з метою отримання консультації стосовно законного порядку постановки на військовий облік та отримання військового облікового документу на законних підставах.

Під час вказаної розмови, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кола повноважень якого входить прийняття остаточного рішення щодо постановки на військовий облік військовозобов`язаних, виготовлення військово-облікового документу.

Так, в ході вищезазначеної телефонної розмови ОСОБА_5 запевнив

ОСОБА_6 , що не зважаючи на будь-які обставини, він за попередньою домовленістю з посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зможе вирішити питання щодо виготовлення ОСОБА_6 військово-облікового документу, постановку останнього на військовий облік з подальшим не вжиттям заходів щодо призову ОСОБА_6 на військову службу під час мобілізації а також можливості подальшого виключення ОСОБА_6 з військового обліку за станом здоров`я, та з внесенням вказаних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» та висунув вимогу надати йому за вказану послугу 6000 доларів США, мотивуючи та переконуючи ОСОБА_6 тим, що якщо він самостійно прибуде до територіального центру комплектування та соціальної підтримки його одразу буде призвано на військову службу та направлено для подальшого її проходження до зони ведення активних бойових дій, наводячи приклади направлення таких осіб без належної підготовки, нащо ОСОБА_6 повідомив, що йому необхідний час для міркування.

01.03.2025, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 запитавши чи готовий ОСОБА_6 сплатити кошти, оскільки, з його слів, він вже розпочав процедуру постановки його на військовий облік та, як зазначив, домовився з відповідними посадовими особами. При цьому, близько 12 год. 20 хв. надіслав на додаток «WhatsApp» голосове повідомлення в якому вказав, які документи йому необхідно надати: ксерокопію всіх сторінок паспорту, навіть не заповнених в двох екземплярах, копію ідентифікаційного коду, 12 фотознімків розміром 3х4см. і ксерокопії військово-облікових документів, за наявності. В свою чергу, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що він ще не прийняв остаточне рішення, так як належну консультацію ще не отримав, а грошових коштів в сумі 6000 доларів США не має.

Надалі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 продовжував систематично телефонувати ОСОБА_6 , останній усвідомлюючи протиправність дій

ОСОБА_5 , 04.03.2025 звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та почав діяти під контролем правоохоронних органів.

11.03.2025, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 повторно зателефонував до ОСОБА_6 запитав, чи готовий він передати йому грошові кошти в сумі 6000 доларів США, та запевнив, що він «позитивно» вирішить питання щодо виготовлення ОСОБА_6 військово-облікового документу, постановку останнього на військовий облік з подальшим не вжиттям заходів щодо його призову на військову службу під час мобілізації а також можливості подальшого виключення ОСОБА_6 з військового обліку за станом здоров`я, та з внесенням вказаних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг». Також, ОСОБА_5 вказав, що вказана процедура буде відбуватися у м. Харків або м. Дніпро без фізичної присутності ОСОБА_6

12.03.2025 об 11 год. 36 хв. ОСОБА_5 на додаток «WhatsApp» надіслав ОСОБА_6 смс повідомлення про два можливі варіанти вирішення питання про постановки та подальшого зняття з військового обліку, наступного змісту «Привет, выбирай варианты: 1) воен….. чесный все как положено со штр кодом, без штрафов, без ухилянства та розшуку, с обновл данных, о том что стоиш на учете як порядна людина. 2) полное снятие, но о пока без базы, когда она заработает никто не знает. Оба варианта 6». В свою чергу, під час цієї ж розмови ОСОБА_5 порадив ОСОБА_6 обрати перший варіант, нащо останній, діючи під контролем правоохоронних органів погодився. При цьому, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, переконавшись, що ОСОБА_6 готовий надати йому грошові кошти в сумі 6000 доларів США, повідомив, що він приїде в м. Черкаси, та останні в ході подальшого спілкування домовились про зустріч 15.03.2025.

Надалі, ОСОБА_6 , 15.03.2025 близько 09 год. 50 хв. зустрівся з

ОСОБА_5 , поблизу території готелю «Україна», що розташований за адресою: вул. Лісова, 1 в м. Черкаси, після чого вказані особи сіли за столик поруч зі входом у вказаний готель. Під час зустрічі з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за попередньою вказівкою ОСОБА_5 передав йому папку, в якій знаходились копії документів на своє ім`я, а саме: копію паспорта громадянина України, копію картки фізичної особи платника податків, фотокартки розміром 3х4, яку ОСОБА_5 залишив на столику.

Одразу після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, на раніше висловлену ним вимогу, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в розмірі 6 000 доларів США (станом на 15.03.2025 відповідно до курсу Національного банку України складає 249 162 грн. 00 коп.), які 15.03.2025 встановленим порядком працівниками правоохоронних органів були вручені ОСОБА_6 для документування протиправної діяльності ОСОБА_5 , та які ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_5 поклав до вищезазначеної папки із документами, зокрема, в якості оплати щодо вчинення обіцяних дій та реалізації неправомірних намірів ОСОБА_5 , а саме за вирішення питання про виготовлення ОСОБА_6 військово-облікового документу, постановку останнього на військовий облік з подальшим не вжиттям заходів щодо призову ОСОБА_6 на військову службу під час мобілізації, з можливістю подальшого виключення

ОСОБА_6 з військового обліку за станом здоров`я, та з внесенням вказаних відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», шляхом впливу на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, зокрема на начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави. Одразу після цього, ОСОБА_5 , отримавши зазначені грошові кошти та копії документів, маскуючи свою протиправну діяльність від правоохоронних органів, передав її, тобто папку із копіями документів та грошовими коштами в сумі 6000 доларів США, своїй дружині ОСОБА_7 , яка знаходилась у приміщенні на першому поверсі готелю «Україна», що розташований за адресою: вул. Лісова, 1 в м. Черкаси.

15.03.2025 о 10 год. 10 хв., одразу після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена.

Так, в ході досудового розслідування 15.03.2025 було проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлену суму грошових коштів в сумі 6 000 доларів США, та розпорядився отриманою неправомірною вигодою шляхом надання вказівки своїй дружині ОСОБА_7 щодо переміщення отриманої неправомірної вигоди до готельного номеру №250 в готелі «Україна», що розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Лісова, 1. Після того, як ОСОБА_5 розпорядився отриманою ним неправомірною вигодою, останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а його злочинна діяльність була припинена.

В зв`язку з вищевикладеним, з метою врятування майна органом досудового розслідування проведено невідкладний обшук готельного номеру №250 готелю «Україна», що за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вул. Лісова, 1, в готельному номері, який був винайнятий ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_7 , під час проведення якого, крім неправомірної вигоди та майна підозрюваного, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, в сірому чохлі, серійний номер НОМЕР_3 , фізичною сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_4 та e-sim НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , 1991 р.н.

При цьому ініціатор клопотання зазначає, що під час телефонних розмов підозрюваний представляв заявнику свою дружину, як його «першого заступника, який допомагає вирішувати справи», а тому, беручи до уваги те, що вищезазначений мобільний телефон визнаний речовим доказом, оскільки містить інформацію про телефонні з`єднання, листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що має суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, так як може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, тобто містить ознаки речового доказу, які, згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, є одним з джерел доказів у кримінальному провадженні, з метою недопущення зникнення, втрати або пошкодження інформації, яка міститься в ньому, виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний мобільний телефон з метою збереження речових доказів.

Також орган досудового розслідування вважає, що повернення речового доказу в розпорядження ОСОБА_7 , жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені як самим користувачем, так і третіми, в тому числі зацікавленими особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні).

Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою повного, всебічного досудового розслідування, для збереження речового доказу і недопущення передачі іншим особам, прокурор звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні та доданих до нього доказів. Додатково вказав, що в ході проведення досудового розслідування було задокументовано протиправну діяльність ОСОБА_5 , яким предмет неправомірної вигоди було передано його дружині ОСОБА_7 , яка перенесла грошові кошти до вийнятого ними готельного номеру №250 в готелі «Україна», де під час проведення невідкладного обшуку, органом досудового розслідування, крім неправомірної вигоди та майна підозрюваного, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, в сірому чохлі, серійний номер НОМЕР_3 з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_4 та e-sim НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_7 , 1991 р.н. Вказаний мобільний телефон постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він має важливе значення для проведення подальших слідчих дій, так як в ньому може бути наявна інформація щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 . З цих підстав органу досудового розслідування необхідно провести огляд телефону з метою встановлення наявності в ньому інформації щодо вчиненого злочину, а також встановлення інших обставин кримінального правопорушення.

Представник власниці майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, посилаючись, на те, що в клопотанні прокурора не зазначено термін на який орган досудового розслідування має намір обмежити права власника на вільне володіння своїм майном, а позбавлення його довірительки цього права, може привести до негативних наслідків, з огляду на її волонтерську діяльність. Будь якої інформації, яка б мала значення для органу досудового розслідування, цей мобільний пристрій не містить, а визнання його речовим доказом, не є безумовною підставою для накладення арешту на вказане майно. Прокурором не доведено, яким ознакам, передбаченим ст.98 КПК України відповідає мобільний телефон ОСОБА_7 , яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні. Просив відмовити в задоволенні клопотання за його необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення прокурора, представника власниці майна адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000007 від 04.03.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за фактом отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Так, в ході досудового розслідування 15.03.2025 було проведено контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту в ході якого встановлено, що ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений отримання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлену суму грошових коштів в сумі 6 000 доларів США, та розпорядився отриманою неправомірною вигодою, шляхом надання вказівки своїй дружині ОСОБА_7 щодо переміщення отриманої неправомірної вигоди до готельного номеру №250 в готелі «Україна», що розташований за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Лісова, 1. Після того, як ОСОБА_5 розпорядився отриманою ним неправомірною вигодою, останнього було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а його злочинна діяльність була припинена.

В зв`язку з вищевикладеним, з метою врятування майна органом досудового розслідування проведено невідкладний обшук готельного номеру №250 готелю «Україна», що за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вул. Лісова, 1, в готельному номері, який був винайнятий ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_7 , під час проведення якого, крім неправомірної вигоди та майна підозрюваного, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, в сірому чохлі, серійний номер НОМЕР_3 , фізичною сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_4 та e-sim НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , 1991 р.н.

Беручи до уваги те, що під час телефонних розмов підозрюваний представляв заявнику свою дружину, як його «першого заступника, який допомагає вирішувати справи», вищезазначений мобільний телефон постановою слідчого визнаний речовим доказом, оскільки містить інформацію про телефонні з`єднання, листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що має суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, тобто містить ознаки речового доказу, які, згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, є одним з джерел доказів у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучене 15.03.2025 під час проведення обшуку готельного номеру №250 готелю «Україна» за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вул. Лісова, 1, який був винайнятий ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_8 , клопотання про арешт направлено до суду 16.03.2025, тобто в межах строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 9 ст. 236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Отже, судом встановлено, що речі, вилучені 15.03.2025 під час проведення невідкладного обшуку готельного номеру №250 готелю «Україна» за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вул. Лісова, 1, який був винайнятий ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, в сірому чохлі, серійний номер НОМЕР_3 , з фізичною сім-карткою за абонентським номером НОМЕР_4 та e-sim НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , 1991 р.н. - є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, оскільки має значення для проведення подальших слідчих дій, а детальний огляд та аналіз інформації, наявній у вилученому мобільному телефоні шляхом її дослідження, в тому числі із залученням відповідних спеціалістів, надасть можливість встановити обставини можливого вчинення кримінальних правопорушень, оскільки на даному пристрої може міститись інформація, яка може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак, на даній стадії досудового розслідування наявні підстави для накладення арешту на вилучений в ході проведення обшуку мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, в сірому чохлі, серійний номер НОМЕР_3 , з фізичною сім-карткою за абонентським номером НОМЕР_4 та e-sim НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України не містить таку вимогу як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості.

При цьому, тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавлення таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінальних правопорушень, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що наявність чи відсутність інформації, що має значення для кримінального провадження на вилученому мобільному телефоні буде оцінено органом досудового розслідування чи слідчим суддею вже після проведення огляду зазначеного пристрою, у рамках вказаного кримінального провадження чи під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя, з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання щодо накладення з метою збереження речових доказів арешту на тимчасово вилучене майно в ході проведення 15.03.2025 невідкладного обшуку готельного номеру №250 готелю «Україна» за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вул. Лісова, 1, який був винайнятий ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_8 , а саме на:

-мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, в сірому чохлі, серійний номер НОМЕР_3 , з фізичною сім-карткою за абонентським номером НОМЕР_4 та e-sim НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , 1991 р.н.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000007 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному 04.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, з метою збереження речових доказів, на майно, вилучене в ході проведення 15.03.2025 обшуку готельного номеру №250 готелю «Україна» за адресою: Черкаська область, місто Черкаси, вул. Лісова, 1, який був винайнятий ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_8 , а саме на:

-мобільний телефон марки Iphone 13 pro max, в сірому чохлі, серійний номер НОМЕР_3 , з фізичною сім-карткою за абонентським номером НОМЕР_4 та e-sim НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_7 , 1991 р.н.

Заборонити розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1