1Справа № 335/8749/24 1-кп/335/373/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду за адресою: вул.Перемоги, 107-Б, м. Запоріжжя, об`єднане кримінальне провадження за внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000835 від 28 червня 2024 року та № 0000238 від 28 червня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , уродженця м. Нетішин Славутського району Хмельницької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, не маючого на утриманні будь-яких осіб, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого статус внутрішньо переміщеної особи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 29.06.2023 Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ст. 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Звільнено від відбування покарання відповідно до ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2024, як такого, відносно якого закінчився іспитовий строк;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 249, ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 28 червня 2024 року, приблизно о 08 годин 40 хвилин, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись на території Вознесенівського району, м. Запоріжжя, о. Хортиця, селище «Овощеводів», геолокація 47.8108894 35.1437928, в порушенні вимог ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд» та п.п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», яке затверджене наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999, займався незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову - «сітка ліскова», під час якого незаконно виловив: 48 екземплярів риби, а саме: плітка 2 екземпляри; карась 13 екземплярів; окунь 10 екземплярів; сазан 9 екземплярів; судак 11 екземплярів; сом 1 екземпляр; товстолобик 1 екземпляр; плоскирка 1 екземпляр, вартістю згідно розрахунку до Додатку 7 до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 року № 541 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», на загальну суму 545 605 гривень 63 копійок.

Всього ОСОБА_5 , виловив риби на загальну суму 545 605 гривень 63 копійок, чим завдав істотну шкоду рибному господарству України.

Згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-24/13275-ФХЕД від 19.07.2024, за результатами інженерно екологічної експертизи, документально підтверджується розмір завданого збитку внаслідок незаконного вилову риби: 2 (дві) особини плітка (тарань); 13 (тринадцять) особин карася; 10 (десять) особин окуня; 9 (дев`ять) особин сазана; 11 (одинадцять) особин судака; 1 (одна) особина товстолобика; риба у пошкодженому та неживому стані враховуючи кількість, вартість та екологічну цінність виявленого, становить 545 605 гривень 63 копійки.

Крім того, 28.06.2024 з 05 години 00 хвилин до 08 години 40 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись в Вознесенівському районі м. Запоріжжя, о. Хортиця, селище Овощеводів, біля р. Дніпро (геолокація 47.8108894 35.14.37928), в порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 1 п.1 Розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, на воді з гумового човна, за допомогою забороненого знаряддя рибного лову двох сіток ліскових, здійснив незаконний рибний добувний промисел, внаслідок чого незаконно виловив водні біоресурси.

28.06.2024 о 08 годині 45 хвилин ОСОБА_5 , який здійснював вилов водних біоресурсів із порушенням ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 1 п. 1 Розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, був виявлений поліцейським сектору превенції Відділу поліції № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_7 , який при собі мав та відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» використовував службовий нагрудний відеорегістратор №DM4457, спільно із поліцейським сектору превенції Відділу поліції №1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 , під час несення служби у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, о. Хортиця, с. Овощеводів, біля р. Дніпро (геолокація 47.8108894 35.14.37928).

У подальшому, поліцейський Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , з метою притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, попросив останнього не покидати місце вчинення кримінального правопорушення до приїзду слідчо-оперативної групи. Знаходячись у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, о. Хортиця, селище Овощеводів, біля р.Дніпро (геолокація 47.8108894 35.14.37928), під час очікування прибуття слідчо-оперативної групи для фіксації вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст.249 КК України, ОСОБА_5 дістав із кишені шортів згорток, зовні схожий на грошові кошти та намагався передати їх поліцейському ОСОБА_7 , після чого був повідомлений про неприпустимість таких дій та кримінальну відповідальність за надання службовій особі неправомірної вигоди, однак незважаючи на це ОСОБА_5 продовжив висловлювати в адресу службової особи поліцейського ОСОБА_7 , пропозицію надання неправомірної вигоди за не притягнення особи до кримінальної відповідальності, у завуальованій формі «Я хотел вас отблагодарить». На питання ОСОБА_7 , що ОСОБА_5 пропонує службовій особі неправомірну вигоду « ОСОБА_9 », ОСОБА_5 усвідомлюючи неправомірність своїх дій, відповів: «Это не взятки, это благодарность».

У подальшому, очікуючи на прибуття слідчо-оперативної групи, ОСОБА_5 не покидаючи спроб уникнути відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, будучи неодноразово повідомленим про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди, зблизившись із поліцейським ОСОБА_7 , який тримав у руках привідкриту папку зі службовою документацією, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, засунув у вищевказану папку поліцейського ОСОБА_7 згорток із грошовими коштами у сумі 4100 грн.

Відкривши свою папку та побачивши у ній грошові кошти поліцейський ОСОБА_7 ще раз повідомивши ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за надання службовій особі неправомірної вигоди та у відповідності до положень ст. 24 Закону України ««Про запобігання корупції» повідомив про дану подію по лінії «102», а також безпосередніх керівників.

Так, поліцейський ДОП Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу, на яку Законом, покладено виконання функцій Держави, а саме обов`язок реалізації правозастосовної або правоохоронної функцій.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Таким чином, 28.06.2024 приблизно о 08 годині 45 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, о. Хортиця, селище Овощеводів, біля р. Дніпро (геолокація 47.8108894 35.14.37928), в ході раптово виниклого умислу направленого на пропозицію, з метою подальшого надання поліцейському неправомірної вигоди, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи те, що поліцейський ДОП Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 є службовою особою правоохоронного органу, яка наділена владними повноваженнями та на яку відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національну поліції» покладено завдання щодо протидії злочинності, з метою уникнення відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, реалізував свій злочинний умисел направлений на пропозицію та надання поліцейському ДОП Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 неправомірної вигоди, за невчинення ним в його інтересах дії з використанням службового становища поліцейського, а саме не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю. Зазначив, що він дійсно часто займався риболовлею на р. Дніпро біля о. Хортиця у Вознесенівському районі м. Запоріжжя. Для цього у нього був надувний човен та сітки. На риболовлю він ходив з ночівлею. Влітку 2024 року, приблизно в червні місяці, його виявили працівники поліції та вилучили в нього декілька мішків з рибою, човен та сітки. Також на місце події приїхали представники рибінспекції. Через те, що він не хотів щоб його притягували до відповідальності, тому намагався надати хабар поліцейському. Для цього він згорток з грошових купюр просунув у папку, яку в руках тримав один з поліцейських. В тому згортку було 4100 грн. Поліцейський його попереджав про відповідальність, але він вважав, що робить правильно, оскільки хотів уникнути відповідальності за незаконний вилов риби. Наразі він шкодує про вчинене та просить його суворо не карати. Готовий нести відповідальність, у вчиненому розкаюється.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин, зокрема обвинувачений, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та документів щодо речових доказів і процесуальних витрат.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 249 КК України як незаконне зайняття рибним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду та за ч. 1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених як ч. 1 ст. 249 КК України, так і ч. 1 ст. 369 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є проступком та нетяжким злочином відповідно; конкретні обставини кримінальних правопорушень; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро кається у вчиненому; активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працевлаштований, але має доходи від заробітків за наймом, отримує допомогу як внутрішньо переміщена особа, має зареєстроване місце проживання та місце перебування, неодружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не має на утриманні будь-яких осіб, з 20.01.2025 є потерпілим за кримінальним провадженням за ч. 1 ст. 438 КК України через отримання ним травм після влучання FPV-дрону, а саме: мінно-вибухової травми, акубаротравми, ампутації чотирьох фалангів лівої кісті, термічних опіків обох гомілок, раніше судимий, але станом на день ухвалення вироку щодо нього є рішення суду, яке набрало законної сили про звільнення від відбування покарання у зв`язку зі спливом іспитового строку.

Також суд враховує позицію сторін кримінального провадження щодо необхідної міри покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому, оскільки обвинувачений у судовому засіданні визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, осуд своєї поведінки; активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення наданими правдивими свідченнями та видачою майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе при застосуванні до нього покарання в межах санкцій ч.1 ст.249 та ч. 1 ст. 369 КК України, яке буде наближеним до мінімальних.

Разом з тим, відповідно до ст.75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до примітки до ст.45 КК корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК, а саме вчинення пропозиціі службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, згідно з приміткою до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням.

Відтак, з огляду на зазначені вище вимоги кримінального закону, до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27 вересня 2021 року у справі № 234/1940/20 (провадження № 51-1866км21).

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обтяжуючих вину обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе при застосуванні до нього покарання у виді штрафу, яке передбачене санкціями ч.1 ст.249, ч.1 ст.369 КК України.

В даному кримінальному провадженні Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок порушення природоохоронного законодавства у сумі 545 605,63 грн..

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Прокурор вжала, що є всі підстави для задоволення цивільного позову, за тих обставин, які викладені в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо їх задоволення.

Захисник адвокат ОСОБА_6 вважала, що розмір шкоди є завищеним, просила задовольнити позовні вимоги частково.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (ідентифікаційний код юридичної особи 43877338) визнано потерпілим у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 28.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК, за фактом незаконного вилову риби за допомогою забороненого знаряддя лову, чим завдано шкоди рибному господарству України.

В ході огляду місця події та збору матеріалів було встановлено, що незаконне добування риби забороненими знаряддями лову відбувалось на території острова Хортиця в межах природо-заповідного фонду - загальногеологічного заказника загальнодержавного значення «Дніпровські пороги».

Загальний розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_5 внаслідок незаконного добування риби в межах загальногеологічного заказника загальнодержавного значення «Дніпровські пороги», склав 545 605 грн. 63 коп.

Розрахунок здійснено згідно з Додатком 7 «Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконного добування чи знищення їх жител та споруд, місць перебування і розмноження» до постанови КМУ від 10.05.2022 №575 з урахуванням індексації такс у 2024 році.

За приписами ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади га органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоди природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб тощо.

Статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» визначено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації)/визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Відповідно ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» «Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи винні в, зокрема: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; виготовленні, зберіганні, реалізації та застосуванні заборонених знарядь добування тварин.

Законодавством може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовий їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (далі - Закон) до природно-заповідного фонду України належать: природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища; штучно створені об`єкти - ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, пам`ятки природи, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва; заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Статтею 7 Закону визначено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій га об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико- культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.

Статтею 64 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено види відповідальності за порушення законодавства про природно- заповідний фонд.

Так порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність.

Відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у: а) нецільовому використанні територій та об`єктів природно-заповідного фонду, порушенні вимог проектів створення та організації територій природно- заповідного фонду; б) здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон забороненої господарської діяльності; в) організації на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, в їх охоронних зонах господарської діяльності без попереднього здійснення оцінки впливу на довкілля або з порушенням оцінці впливу на довкілля; г) невжитті заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду; д) порушенні строків і порядку розгляду клопотань про створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду; е) порушенні вимог щодо використання територій та об`єктів природно- заповідного фонду; є) перевищенні допустимих хімічних, фізичних, біотичних та інших впливів і антропогенних навантажень, порушенні вимог наданих дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду; ж) псуванні, пошкодженні чи знищенні природних комплексів територій та об`єктів природно-заповідного фонду та зарезервованих для включення до його складу; з) самочинній зміні меж, відведенні територій та об`єктів природно-заповідного фонду для інших потреб.

Законодавством України може бути встановлена відповідальність і за інші порушення законодавства про природно-заповідний фонд.

Стаття 65 Закону «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначаються на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об`єктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, ОСОБА_5 здійснював добування водних біоресурсів у заборонений спосіб на забороненій території в заборонений спосіб, чим завдав збитків державі та навколишньому природному середовищу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою; вини заподіювана шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У даному випадку в діях ОСОБА_5 наявні всі складові елементи цивільно-правової відповідальності, а саме: - вилов біоресурсів в межах природно-заповідного фонду за відсутності дозволу; - наслідком протиправної поведінки ОСОБА_5 є істотна шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу. Така шкода перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з протиправною поведінкою останнього, адже її заподіяння зумовлено незаконним виловом водних біоресурсів; - вина полягає у здійсненні добування водних біоресурсів у заборонений спосіб на забороненій території в заборонений період.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 920/570/17 колегією зроблено висновок, що системний аналіз ч. 4 ст. 68 Закону та ст. 1166 ЦК України свідчить, про те, що наявність повного складу цивільного правопорушення є підставою для стягнення майнової шкоди (збитків), завданих державі.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Держава, як суб`єкт публічного права, в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України), у тому числі відносин відшкодування шкоди.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень Законів України «Про охорону атмосферного повітря» та «Про основні засади (стратегію) держаної екологічної політики України на період до 2030 року» атмосферне повітря є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єктами правової охорони навколишнього природного середовища, які підлягають державній охороні і регулюванню використання на території України є: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Таким чином, охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.

Конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять, зокрема, забезпечення державою екологічної безпеки та підтримання екологічної рівноваги на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів, пов`язаних з історико-культурною спадщиною.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст. 16 Конституції України).

Слід зазначити, що на загальнодержавному рівні екологічну безпеку визначено як невід`ємну складову національної безпеки.

Так, Стратегіями національної безпеки України, затвердженими Указами Президента України від 26.06.2015 № 287/2015 та від 14.09.2020 № 392/2020 пріоритетами екологічної безпеки держави встановлено збереження природних екосистем, підтримка їх цілісності та функцій життєзабезпечення; створення ефективної системи моніторингу довкілля; ресурсозбереження, забезпечення збалансованого природокористування; зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, забезпечення контролю джерел забруднення атмосферного повітря, поверхневих і підземних вод, зниження рівня забруднення та відтворення родючості ґрунтів; очистка територій від промислових і побутових відходів.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України. Господарським кодексом України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до приписів ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено принцип необхідності повної компенсації заподіяної шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

Водночас незаконний вилов біоресурсів, перш-за-все, на територіях природно-заповідного фонду, призводять до негативних екологічних наслідків.

Отже, ОСОБА_5 під час здійснення добування водних біоресурсів порушено вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища, про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів, та завдано збитків державі.

Відповідно до ст. ст. 20-2, 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державна екологічна інспекція є тим, органом, що здійснює державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно з п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів. Пунктом 7 зазначеного положення визначено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 № 802 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів та ліквідацію територіальних органів Державної екологічної інспекції» вирішено утворити як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Державної екологічної інспекції - Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області) та ліквідувати як юридичну особу публічного права територіальний орган Державної екологічної інспекції - Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області.

Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 19.10.2020 № 378 повноваження Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) поширюються на територію Автономної республіки Крим, Запорізької та Херсонської областей, міста Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України. Континентальний шельф України та лимани.

Пунктами 10, 11 Положення визначено, що Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами; вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

За приписами ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» встановлено, що діяльність міністерств та інших центральних органів виконавчої влади ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, безперервності, законності, забезпечення єдності державної політики, відкритості та прозорості, відповідальності.

У зв`язку з цим органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах, є Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» одним з основних принципів охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності; компенсація шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Отже, закріплений обов`язок держави забезпечувати екологічну безпеку і підтримувати екологічну рівновагу на території України у взаємозв`язку з закріпленим в законі принципом щодо обов`язковості додержання екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності дає підстави для висновку про наявність прямого державного інтересу у забезпеченні реалізації зазначених положень.

З метою мінімізації ризиків та зменшення негативних наслідків від недотримання зазначених положень, державні органи повинні діяти у найкоротші строки, оскільки порушення вимог екологічної безпеки може призвести до некерованих незворотних наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що позивач в силу закону наділений повноваженнями на проведення перевірки щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та розміру збитків до відшкодування у разі виявлення порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Інспекцією доведено і в достатній мірі підтверджено належними доказами беззаперечна вина обвинуваченого (цивільного відповідача), а відтак ОСОБА_5 повинен відшкодувати збитки, завдані незаконним виловом водних біоресурсів в межах природно-заповідного фонду в розмірі 545 605 грн. 63 коп.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи дані вимоги законодавства, суд вважає, що слід скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2024 у справі № 335/7566/24, а саме на: гумовий човен чорно-зеленого кольору, предмет з ліски зовні схожий на сітки, риба у кількості 48 особин (Плітка-2; Карась-13; Окунь-10; Сазан-9; Судак-11; Сом-1; Товстолобик-1; Плоскирка-1) та грошові кошти у сумі 4100 грн.: купюри номіналом 1000 грн. у кількості 3 шт.: АМ 2285154, ЕГ 1038653, АЗ 4322186; купюри номіналом 500 грн. у кількості 2 шт.: ЄЖ 47408337, ЕЗ 6629350; купюра номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.: АЄ 2439417, на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2024 у справі № 335/7567/24.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Так, згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ст. 249 КК України.

Відповідно до ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Спеціальна конфіскація застосовується також у разі, коли особа не підлягає кримінальній відповідальності у зв`язку з недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, або неосудністю, або звільняється від кримінальної відповідальності чи покарання з підстав, передбачених цим Кодексом, крім звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Спеціальна конфіскація також застосовується одночасно із заходами кримінально-правового характеру у кримінальних провадженнях щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого статтями 209, 369, 369-2 стосовно службових осіб, передбачених частиною четвертою статті 18 цього Кодексу, до грошей, цінностей чи іншого майна юридичної особи, якщо воно: 1) було одержано внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння та/або є доходами, отриманими безпосередньо від використання такого майна; 2) призначалося (використовувалося) для фінансування або матеріального забезпечення суспільно небезпечного діяння, або винагороди за його вчинення; 3) було предметом зазначеного суспільно небезпечного діяння, крім майна, що повертається власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходить у власність держави; 4) було використано як засіб вчинення суспільно небезпечного діяння, крім майна, що повертається власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про його незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності чи інше майно, зазначене у пунктах 1-4 цієї частини, було повністю або частково перетворене в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.

Якщо конфіскація такого майна на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок його використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.

Гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, судом установлено, що постановою про визнання речових доказів від 28.06.2024 визнано речовими доказами: купюри номіналом 1000 грн. у кількості 3 шт.: АМ 2285154, ЕГ 1038653, АЗ 4322186; купюри номіналом 500 грн. у кількості 2 шт.: ЄЖ 47408337, ЕЗ 6629350; купюра номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.: АЄ 2439417 та які відповідно до постанови про передачу речових доказів на відповідальне зберігання від 29.06.2024 передано на зберігання відповідальній особі УФЗБО ГУНП в Запорізькій області.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що слід конфіскувати: гумовий човен чорно-зеленого кольору, предмет з ліски зовні схожий на сітки, риба у кількості 48 особин (Плітка-2; Карась-13; Окунь-10; Сазан-9; Судак-11; Сом-1; Товстолобик-1; Плоскирка-1) та грошові кошти у сумі 4100 грн.: купюри номіналом 1000 грн. у кількості 3 шт.: АМ 2285154, ЕГ 1038653, АЗ 4322186; купюри номіналом 500 грн. у кількості 2 шт.: ЄЖ 47408337, ЕЗ 6629350; купюра номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.: АЄ 2439417.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно з наданими документами підтверджено наявності процесуальних витрат та їх розмір на суму 9087,36 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався, клопотань щодо його обрання до набрання вироком законної сили не надходило. За таких обставин, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цій стадії судового розгляду.

Судом також враховано вимоги п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96-1, 96-2, 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.249 КК України та ч. 1 ст. 369 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.249 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громад, що становить 17 000,00 грн.;

- за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 850,00 грн.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 850,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 9087,36 грн. процесуальних витрат.

Цивільний позов Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, яка завдана внаслідок порушення природоохоронного законодавства задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 19.10.2022 орган 2312, рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області), , м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72а, шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства у сумі 545 605 грн. 63 коп., зарахувавши кошти за наступними реквізитами: отримувач ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/24062100; рахунок №UA0008479, код отримувача , код бюджетної класифікації 24062100.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2024 у справі №335/7566/24, а саме: гумового човну чорно-зеленого кольору, предмету з ліски зовні схожого на сітки, риби у кількості 48 особин (Плітка-2; Карась-13; Окунь-10; Сазан-9; Судак-11; Сом-1; Товстолобик-1; Плоскирка-1).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2024 у справі № 335/7567/24 на грошові кошти у сумі 4100 грн.: купюри номіналом 1000 грн. у кількості 3 шт.: АМ2285154, ЕГ 1038653, АЗ 4322186; купюри номіналом 500 грн. у кількості 2 шт.: ЄЖ 47408337, ЕЗ 6629350; купюра номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.: АЄ2439417.

Речові докази:

- гумовий човен чорно-зеленого кольору 1 одиниця, предмет з ліски зовні схожий на сітки, рибу у кількості 48 особин (Плітка-2; Карась-13; Окунь-10; Сазан-9; Судак-11; Сом-1; Товстолобик-1; Плоскирка-1), які передані на відповідальне зберігання представнику Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізької та Херсонської областей) - у порядку спеціальної конфіскації конфіскувати на користь держави;

- грошові кошти у сумі 4100 грн.: купюри номіналом 1000 грн. у кількості 3 шт.: АМ 2285154, ЕГ 1038653, АЗ 4322186; купюри номіналом 500 грн. у кількості 2 шт.: ЄЖ 47408337, ЕЗ 6629350; купюра номіналом 100 грн. у кількості 1 шт.: АЄ 2439417, які упаковані до спецпакету CRI 1115751 та відповідно до постанови про передачу речових доказів на відповідальне зберігання від 29.06.2024 за кримінальним провадженням № 0000835 від 28.06.2024 передано на зберігання відповідальній особі УФЗБО ГУНП в Запорізькій області відповідно до квитанції № 1156, номер книги обліку речових доказів 249 - конфіскувати в дохід державиу порядку спеціальної конфіскації;

-DVD-R диск, об`ємом пам`яті на 4,7 Gb, № QEp806044304C05, на якому знаходяться файли відеозаписів від 28.06.2024 під назвою: «4323Х304457_004457», «5324Х304457_004457», «0324Х304457_004457», «1325Х304457_004457» з нагрудної поліцейської камери (портативного відеорегістратора) №DM4457, який визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у справі;

-DVD-R диск, об`ємом пам`яті на 4,7 Gb, № QEp806044131D05, на якому знаходяться файли відеозаписів від 28.06.2024 під назвою: «2325Х304457_004457», «3329Х304457_004457», «4327Х304457_004457» з нагрудної поліцейської камери (портативного відеорегістратора) №DM4457, який визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у справі;

- DVD-R диск без серійного номеру із відеозаписом з огляду місця події за адресою: Вознесенівський район м. Запоріжжя, о. Хортиця, селище Овощеводів від 28.06.2024 - визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у справі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1