17.12.2024 Справа № 363/4266/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000131 відомості про яке внесені в ЄРДР 18.06.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси, громадянина України, одруженого, утриманців не маючого, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуваючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 року близько о 15 год. 20 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, приніс на берег річки Тетерів в межах села Богдани Вишгородського району Київської області заборонені знаряддя лову риби, а саме сітки з ліски в кількості 6 (шести) шт. аналогічними розмірами: довжиною по 50 м кожна, висотою по 1 м кожна, крок вічко 40 мм, а також гумовий човен з написом «Aquavita» з двома веслами.

Відразу після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою заборонених знарядь лову, перебуваючи на березі річки Тетерів в межах села Богдани Вишгородського району Київської області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, виключно для власного збагачення, із заздалегідь заготовленими забороненими знаряддями лову риби, а саме із сітками з ліски в кількості 6 (шести) шт., аналогічними розмірами: довжиною по 50 м кожна, висотою по 1 м кожна, крок вічко 40 мм, не маючи права на спеціальне використання водних живих ресурсів, передбаченого «Порядком здійснення спеціального використання водних біоресурсів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2023 року № 1347, в порушення пп. 1 п. 1 Розділу IV «Правил любительського рибальства», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 року № 700, відповідно до якого забороняється добування (вилов) сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддям добування (вилову), сів в гумовий човен «Aquavita» та виплив на ньому на відстань близько 300 метрів від берега річки Тетерів, де ОСОБА_4 , в порушення ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», встановив вищевказані заборонені знаряддя лову у воду, після чого повернувся на берег річки Тетерів.

17.06.2024 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_4 повернувся до берегу річки Тетерів в межах села Богдани Вишгородського району Київської області, відплив від берега на відстань близько 300 метрів на власному гумовому човні «Aquavita» з вдома веслами, де зняв раніше встановлені ним за вищевказаних обставин заборонені сіткові знаряддя лову, а саме 6 (шість) сіток з ліски із свіжевиловленою рибою.

Вказані заборонені сіткові знаряддя лову, в яких містилась свіжевиловлена риба в кількості 62 екземплярів, ОСОБА_4 перемістив на гумовому човні «Aquavita» на берег річки Тетерів в межах села Богдани Вишгородського району Київської області, за географічними координатами 51.0310201, 30.255397, де був виявлений співробітниками Державної екологічної інспекції Столичного округу, які проводили рибоохоронний рейд.

Таким чином, ОСОБА_4 за допомогою заборонених сіткових знарядь лову сіток з ліски в кількості 6 (шести) шт. вчинив незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме риби в кількості: лин 25 екземплярів (1598 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 39 950 грн. 00 коп.), карась сріблястий 17 екземплярів (1581 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 26 877 грн. 00 коп.), плітка звичайна 6 екземплярів (1564 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 9384 грн. 00 коп.), плоскирка 8 екземплярів (1564 грн. за 1 екземпляр, на загальну суму 12 512 грн. 00 коп.), судак звичайний 1 екземпляр (3587 грн. за 1 екземпляр), щука звичайна 1 екземпляр (3468 грн. за 1 екземпляр), окунь звичайний 4 екземпляри (3162 грн. 00 коп. за 1 екземпляр, на загальну суму 12 648 грн. 00 коп.), чим заподіяв істотної шкоди державі на загальну суму 108 426 грн. 00 коп.

Відповідно до листа Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук України, пригирлові ділянки річки Тетерів в районі села Богдани Вишгородського району Київської області мають безпосередній гідрологічний зв`язок з Київським водосховищем. За кількісними показниками промислового запасу іхтіофауни у 2024 році, загальний збиток рибному господарству Київського водосховища, який дозволяє характеризувати шкоду, як істотну, становить 5303 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Сумарний фактичний збиток, завданий незаконним вилученням водних біоресурсів 17.06.2024 року в річці Тетерів в межах села Богдани Вишгородського району Київської області складає 6378 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто перевищує вказану граничну величину.

Таким чином, шкода рибному господарству України, яка завдана незаконним вилученням водних біоресурсів 17.06.2024 року з річки Тетерів в межах села Богдани Вишгородського району Київської області, є істотною, що підтверджується проведеною судовою інженерно екологічною експертизою.

Виходячи з вищевикладеного, своїми умисними діями, які виразилися в незаконному зайнятті рибним добувним промислом, ОСОБА_4 заподіяв істотної шкоди інтересам держави в особі Димерської територіальної громади Київської області на загальну суму 108 426 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, а саме незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

В судовому засіданні під час роз`яснення суті обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суд, що суть обвинувачення йому зрозуміла, провину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення безумовно, беззастережно та беззаперечно визнає у повному обсязі, щиро кається, підтверджує обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, будь-якого тиску чи примусу під час досудового розслідування та судового провадження на нього не здійснювалося.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, безумовно та беззаперечно визнає провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро кається та не оспорює обставини та факти, викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх достовірність, відповідність об`єктивній дійсності, прокурор під час визначення порядку дослідження доказів по справі, просив суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідити матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог процесуального законодавства судом було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом було роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити відповідні обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що зміст ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілий, заперечень проти недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він не має.

Судом у судовому засіданні було встановлено добровільність позиції обвинуваченого, правильність розуміння ним тих обставин та фактів вчиненого кримінального правопорушення, проти не дослідження яких він не заперечує, а також правильність усвідомлення ним обмеження права на апеляційне оскарження.

Внаслідок цього відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визначив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , а також дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що безумовно та беззаперечно погоджується з обставинами та фактами, які викладені в обвинувальному акті, підтверджує їх достовірність та правильність, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України визнає у повному обсязі, щиро кається у скоєному. Пред`явлений до нього цивільний позов визнає у повному обсязі та зобов`язується відшкодувати заподіяний збиток в розмірі 108426 грн. 00 коп.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України.

Суд доходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України. Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, суд вважає доведеною.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону і зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, має виходити з того, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки вираховування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, але і індивідуальних особливостей та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 249 КК України, ступінь тяжкості вказаного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії проступку, а також конкретні обставини та факти вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 уродженець міста Черкаси, українець, громадянин України, одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо; раніше не судимий в силу ст. 89 КК України; раніше притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 85 КУпАП, ч. 1 ст. 88-1 КУпАП.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України.

Суд вважає, що саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

В межах даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався. Учасники судового провадження не заявляли клопотання про обрання запобіжного заходу.

Процесуальні витрати складаються з витрат на проведення судової експертизи, які становлять 6058 грн. 24 коп. та підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Правову долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Кримінальним правопорушенням завдано шкоду на суму 108 426 грн. 00 коп. До судового розгляду прокурором в інтересах держави в особі Димерської селищної ради подано позов про відшкодування шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 цивільний позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити та зобов`язався відшкодувати всю шкоду, завдану вчиненим кримінальним правопорушенням.

Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов поданий представником потерпілого до початку судового розгляду, відповідає вимогам щодо форми та змісту, що визначені цивільним процесуальним законодавством. Учасники судового провадження не заперечували проти прийняття цивільного позову до розгляду в межах даного кримінального провадження.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

Відповідно до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов`язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані: охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин; сприяти відтворенню відновлюваних об`єктів тваринного світу; використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону; відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЗУ «Про тваринний світ» громадянам гарантується право безоплатного загального використання об`єктів тваринного світу для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних тощо).

Загальне використання об`єктів тваринного світу здійснюється без вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища (за винятком любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову).

Положеннями ст. 27 ЗУ «Про тваринний світ» та ст. 26 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

Відповідно до статті 52-1 ЗУ «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.

Відповідно до п. 1 Розділу ІV Правил любительського рибальства № 700 від 19.09.2022 року забороняється добування (вилов) такими знаряддями лову, зокрема, сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями лову, за винятком раколовок конструкції «хапка» та підсак, встановлених цими Правилами розмірів.

Відповідно до п. 4 Розділу ІV Правил любительського рибальства № 700 від 19.09.2022 року встановлюється, що забороняється добування (вилов) у такі періоди, зокрема, у період нересту, за виключенням добування (вилову) водних біоресурсів на не заборонених органами рибоохорони ділянках рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) гачковими знаряддями лову з кількістю гачків не більше двох на рибалку або спінінгом з однією штучною приманкою з берега.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз вищевикладених положень чинного законодавства дає можливість зробити висновок, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені у статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З наведеного вбачається, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: протиправне діяння, шкода, причинно-наслідковий зв`язок між ними, а також вина особи у вчиненому діянні.

За результатами судового розгляду судом встановлено факт протиправного діяння ОСОБА_4 щодо здійснення рибного добувного промислу з використанням заборонених знарядь лову, факт заподіяння таким діянням істотної шкоди рибному господарству України у розмірі 108 426 грн. 00 коп., що підтверджується Висновком експерта № СЕ-19/111-24/37822-ФХЕД від 02.07.2024 року, а також вину особи у вчиненні діяння та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та завданою шкодою. Вказані обставини були безпосередньо підтверджені та визнані ОСОБА_4 в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з ОСОБА_4 суми завданої шкоди.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-370, 373-374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Вишгородської окружної прокуратури, поданий в інтересах держави в особі Димерської селищної ради та Державної екологічної інспекції Столичного округу, до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної водним живим ресурсам задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави (номер рахунку UA0010804; отримувач ГУК у Київ.обл/Димерська територіальна громада/24062100, код отримувача 37955989, банк отримувача Казначейство України) шкоду, заподіяну водним живим ресурсам, у розмірі 108 426 (сто вісім тисяч чотириста двадцять шість) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2024 року у справі № 363/2961/24 на майно: незаконно вилучені водні біоресурси, а саме риба: лин 25 екземплярів, карась сріблястий 17 екземплярів, плітка звичайна 6 екземплярів, плоскирка 8 екземплярів, судак звичайний 1 екземпляр, щука звичайна 1 екземпляр, окунь звичайний 4 екземпляри; заборонені знаряддя лову сітки з ліски в кількості 6 (шести) шт. аналогічними розмірами: довжиною по 50 м кожна, висотою по 1 м кожна, крок вічко 40 мм; гумовий човен зеленого кольору з написом «Aquavita» з вдома веслами скасувати.

На підставі ст. 100 КПК України, ст. 96-2 КК України речові докази, а саме:

- водні біоресурси, а саме риба: лин 25 екземплярів, карась сріблястий 17 екземплярів, плітка звичайна 6 екземплярів, плоскирка 8 екземплярів, судак звичайний 1 екземпляр, щука звичайна 1 екземпляр, окунь звичайний 4 екземпляри, які знаходяться на зберіганні у рибоприймальному пункті фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , яка знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Рудня Толокунська - конфіскувати шляхом передачі відповідним установам за належністю;

- заборонені знаряддя лову сітки з ліски в кількості 6 (шести) шт. аналогічними розмірами: довжиною по 50 м кожна, висотою по 1 м кожна, крок вічко 40 мм, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області конфіскувати в дохід держави;

- гумовий човен зеленого кольору з написом «Aquavita» з вдома веслами, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати за проведення судової інженерно-екологічної експертизи № СЕ-19/111-24/37822-ФХЕД від 02.07.2024 року у розмірі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 копійки.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1