Провадження №1-кс/463/9694/24
У Х В А Л А

11 грудня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 02.12.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 02.12.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що 18 квітня 2023 року в порядку ст.220 КПК України звернувся до Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області із заявою у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України про залучення його до провадження, як потерпілого. Оскаржуваною постановою слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 02.12.2023 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. ОСОБА_3 вважає дану постанову необґрунтованою, такою, що порушує його права, у зв`язку з чим просить її скасувати, а тому звернувся до суду із скаргою, яку просить задовольнити.

Скаржник до судового засідання подав заяву про розгляду скарги у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Представник суб`єкта оскарження - Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Слідча ОСОБА_4 надіслала до судового засідання письмові заперечення, згідно яких просила в задоволенні скарги відмовити з підстав її необґрунтованості та безпідставності, зазначила, що в ході досудового розслідування не встановлено обставин, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди, а відтак відсутні правові підстави для визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000151.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні такої слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Слід враховувати, що слідчий має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК України). Це єдиний випадок, коли можна відмовити особі у визнанні її потерпілим.

Так, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Згідно матеріалів скарги встановлено, що скаржник ОСОБА_3 18 квітня 2023 року в порядку ст.220 КПК України звернувся до Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області із заявою у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України про залучення його до провадження, як потерпілого. Вказане клопотання долучив до матеріалів скарги.

Постановою слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 02.12.2023 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Про оскаржувану постанову скаржник дізнався лише 05.12.2024 року, отримавши на пошті відповідний лист.

Як вбачається з долученої до матеріалів скарги оскаржуваної постанови, таку було прийнято за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 24.11.2023 року, однак така скаржником до матеріалів скарги не долучена. У зв`язку із непредставленням переконливих доказів і таких не здобуто слідчим на підтвердження факту спричинення ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди у визнанні такого потерпілим відмовлено.

Натомість, скаржник в клопотанні зазначає, що йому завдано розслідуваним кримінальним правопорушенням майнову та моральну шкоди, однак, не надає доказів на підтвердження цих обставин. Долучені до скарги довідки про спричинення шкоди складені особисто скаржником та датовані 11.11.2024 року, тобто такі не були представлені слідчому та відповідно не були предметом дослідження слідчим при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, як встановлено судом з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23.06.2022 року у справі №463/4414/22 (Провадження №1-кс/463/3100/22) відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 28.05.2022 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Зокрема, в мотивувальні частині вказаної ухвали слідчого судді зазначено про те, що під час проведення досудового слідства, в порядку ст.ст.93,94 КПК України, отримано інформацію, що ОСОБА_6 здійснено перерахунок пенсії та виконано вимоги постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2019 року, а відтак не має правових підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим, оскільки на даний час в матеріалах кримінального провадження наявна інформація щодо відсутності заборгованості ПФУ у Львівській області перед ОСОБА_3 .

З урахуванням вищенаведеного суд, проаналізувавши оскаржувану постанову слідчого від 02.12.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року, вважає обгрунтованими поликання слідчого про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження не встановлено достатніх відомостей та обставин, а також не здобуто доказів на їх підтвердження, і таких не представлено і самим ОСОБА_3 , які б свідчили на спричинення заявнику моральної та майнової шкоди.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до правил оцінки доказів (частина 3 статті 370 КПК України). Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд повинен виносити вмотивовані рішення (наприклад, Рішення Великої Палати у справі Moreira Ferreira проти Португалії (no. 2) від 11 липня 2007 року, Заява № 19867/12, параграф 84). Вмотивованість вимагає від суду чітко вказати на підстави тієї чи іншої аргументації. При вирішенні питання про встановлення процесуального статусу осіб, таким чином, необхідно чітко вказати, на підставі яких доказів в осіб виникає такий процесуальний статус

Окрім цього, звертаю увагу на те, що процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що цій особі було завдано шкоди. У цьому випадку скаржник не надає будь якого підтвердження завдання йому будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя критично ставиться до доводів скаржника з приводу того, що постанова є незаконною та необґрунтованою. У постанові слідчого є мотивувальна частина з посиланням на положення КПК, яка містить мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування (у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки майнова шкода підлягає доказуванню, а на даний момент недостатньо відомостей, які б свідчили про шкоду, завдану скаржнику кримінальним правопорушенням).

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки скаржником не доведено будь-якими доказами розміру шкоди, що була завдана, або могла бути завдана кримінальним правопорушенням. Разом з тим, звертаю увагу на те, що таким чином права скаржника не обмежуються, оскільки визнання потерпілим може відбутися на будь-якій стадії кримінального провадження, щойно буде встановлено (або належним чином доведено) вид і розмір шкоди, що була завдана кримінальним правопорушенням.

Керуючись вимогами ст.ст.55, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 02.12.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000151 від 11.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1