Номер провадження: 11-сс/813/1911/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.11.2024, якою в межах к/п №0000821 від 31.05.2024 стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в респ. Вірменія, громадянина Вірменії, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000821 від 31.05.2024 було частково задоволено клопотання слідчого другого СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_10 та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_9 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.12.2024 включно, із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 119 600 грн., з покладенням на нього у разі внесення застави строком до 22.12.2024 певних обов`язків, визначених ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.10.2024.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та в зазначеному провадженні продовжують існувати ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову речей та документів, що мають значення для кримінального провадження, незаконного впливу на свідків у провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню, обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим; ускладненим здійсненням контролю за перетином особами державного кордону України; наявністю у ОСОБА_8 паспорту громадянина іншої держави; тим фактом, що підозрюваний володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, використовував з метою конспірації мобільні додатки для спілкування; свідки підлягають безпосередньому допиту судом під час судового розгляду кримінального провадження; підозрюваний обізнаний з тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, наразі у провадженні заплановано проведення судових експертиз та інших слідчих дій.

Окрім того, врахувавши те, що за тривалий час утримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою встановлені процесуальні ризики зменшились, підозрюваний наразі визнає свою провину, співпрацює з органом досудового розслідування, надає викривальні показання, має міцні соціальні зв`язки, неповнолітню дитину на утриманні, слідчий суддя дійшов висновку про можливість зменшення розміру застосованої стосовно ОСОБА_8 застави в якості альтернативного запобіжного заходу до 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, якого буде достатньо для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною та необґрунтованою з огляду на таке:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не є доведеними, натомість, підозрюваний ОСОБА_12 ніколи не працював в правоохоронних органах, не обізнаний із тактикою та методикою розслідування кримінальних правопорушень, з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не знайомий, підозрюваний жодним чином не намагався переховуватись від правоохоронних органів, наявність громадянства іншої держави не є підтвердженням наміру переховування; ОСОБА_12 добровільно надав показання слідству та викрив всіх відомих йому учасників злочину, тобто співпрацює зі слідством, добровільно погодився на проведення слідчого експерименту, отримав кошти тільки за послуги в якості таксиста;

- слідчим суддею не було враховано того, що ОСОБА_12 має міцні соціальні зв`язки, зокрема, має постійне місце проживання, одружений та має двох дітей, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався; ОСОБА_12 є настоятелем Одеської релігійної громади Вірменської католицької церкви «Святих Перекладачів» м. Одеси, його родина стала лауреатом національного проекту «Родинна слава України», підозрюваний займався волонтерською діяльністю, особисто брав участь у доставці допомоги на фронт;

- визначений слідчим суддею розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу є непомірним для підозрюваного ОСОБА_8 , натомість, останній працює в таксі, заробляє випадковими заробітками в межах середньої зарплати в Україні, у нього відсутнє нерухоме майно на праві приватної власності.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_12 , який наразі утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в судове засідання апеляційного суду доставлений не був, судом апеляційної інстанції здійснювались спроби забезпечити його в режимі відеоконференції, проте встановити відео-зв`язок із ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не вдалось у зв`язку із відсутністю електропостачання в зазначеній установі.

Захисник ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_6 не заперечували проти проведення апеляційного розгляду без участі підозрюваного ОСОБА_15 .

Враховуючи неявку підозрюваного в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі підозрюваного ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на таке.

Статтею 199 КПК України передбачено що, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, зокрема, у тому, що він, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2212-ІХ від 21.04.2022, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» № 57 від 27.01.1995, (із змінами від 13.10.2023 № 1081) виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, керуючись злочинним умислом з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, приблизно 08.06.2024, більш точної дати та часу наразі досудовим розслідуванням установлено не було, за проханням свого знайомого гр. України ОСОБА_13 в сприянні у перевезенні кількох військовозобов`язаних осіб територією Одеської області (шляхом надання засобів), зокрема, з невстановленого досудовим розслідуванням місця, але за напрямком з м. Балти в бік м. Кодима та одразу після цього в сторону кордону України на території Подільського р-ну Одеської обл. з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, для незаконного перетину цими особами ділянки кордону, всупереч порядку проходження прикордонного контролю, тим самим діючи конклюдентно, вступив у злочинну змову з останнім у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Питання обґрунтованості повідомленої ОСОБА_16 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яка на теперішній час не змінювалась та сторонами кримінального провадження не оскаржується, вже було предметом судового розгляду, знайшло своє підтвердження під час застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 15.08.2024 та було предметом перегляду в апеляційному порядку, з приводу чого Одеський апеляційним судом вже висловлювалась думка щодо обґрунтованості такої підозри в ухвалі від 24.09.2024 (справа №947/19527/24, провадження №11-сс/813/1331/24).

За встановлених обставин колегія суддів вважає, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України на даній стадії досудового розслідування є обґрунтованою та підтверджується наданими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Колегією суддів, всупереч доводам сторони захисту, встановлено, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, не зменшились.

Так, апеляційний суд погоджується із доводами слідчого судді та наголошує, що в зазначеному провадженні не зменшились ризики того, що підозрюваний ОСОБА_12 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, пов`язаного із сферою недоторканності державних кордонів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна, у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні зазначеного злочину, стосовно нього, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові ККС у складі ВС від 05.07.2023 у справі №727/6140/22 (провадження №51-2266км23), неможливе буде застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, що може призвести до спроб переховування останнього з метою уникнення кримінальної відповідальності; Акобян Арман є громадянином респ. Вірменії, тобто може безперешкодно перетнути державний кордон України;

- знищити, сховати та спотворити речі та документи, що мають значення для встановлення обставин кримінального провадження з огляду на те, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всі крипто-гаманці, на які ймовірно здійснювався перерахунок грошових коштів з боку військовозобов`язаних осіб; підозрюваний ОСОБА_12 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, достатньо обізнаний зі змістом проведених у провадженні слідчих дій, ймовірно використовував з метою конспірації мобільні додатки для спілкування, на теперішній час органом досудового розслідування вживаються заходи стосовно встановлення інших осіб, причетних до вчинення зазначеного злочину;

- здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами кримінального провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків у провадженні, які підлягають безпосередньому допиту судом під час розгляду кримінального провадження по суті;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з огляду на можливе розголошення підозрюваним результатів досудового розслідування.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, апеляційний суд вважає слушними та такими, що відповідають дійсності посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_12 має постійне місце проживання, одружений та має двох дітей на утриманні (а.с. 40 а-42), раніше не судимий, є священнослужителем та волонтером (а.с. 43, 48), проте наголошує на тому, що вказані обставини, хоча й характеризують особу підозрюваного з позитивної сторони, не зменшують встановлені вище ризики та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Окрім того, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку апеляційний суд зауважує на тому, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_11 та передбачений ч. 3 ст. 332 КК України прямо посягає на обороноздатність держави України, при цьому, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відтак, посягання на недоторканність державного кордону України шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України завдає безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації, підриває авторитет ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до закону, сприяє створенню хибного та негативного ставлення суспільства до обов`язку захисту територіальної цілісності держави.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», апеляційний суд вважає обґрунтованим та необхідним на даній стадії досудового розслідування продовження підозрюваному ОСОБА_17 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що у клопотанні та доданих матеріалах слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 неможливо, зокрема, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) дій, які потребують певного періоду часу, а саме: розсекретити матеріали, на підставі яких надано дозвіл на проведення НСРД; здійснити виїмку інформації, яка перебуває у володінні операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл»; отримати з Департаменту кіберполіції НПУ аналіз інформації про рух грошових коштів через криптогаманці, з яких та на які здійснено розрахунок військовозобов`язаними особами грошових коштів; провести слідчі експерименти за участю підозрюваного ОСОБА_8 ; повідомити підозрюваних про заміну раніше повідомленої підозри; виконати з підозрюваними та захисниками вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, тощо.

З огляду на викладене вище, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя дійшов цілком обґрунтованого висновку про доведеність органом досудового розслідування неможливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Надаючи оцінку твердженням захисника стосовно непомірного розміру застави, колегія суддів зауважує на наступному.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до абз. 2 ч. 5 зазначеної ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Так, з урахуванням обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_12 , вчиненого в умовах воєнного стану та пов`язаного із посяганням на недоторканність державного кордону та обороноздатність держави України, із корисливих мотивів, непоодинокий характер та систематичність дій підозрюваного, кількість осіб, які потенційно могли бути перенаправленими через державний кордон України, розмір ймовірної неправомірної вигоди, систематично отримуваної в результаті здійснення таких дій, який, відповідно до показань свідків у кримінальному провадженні складає від 4000 до 18 500 доларів США за незаконний перетин кордону, а також зважаючи на існування зазначених вище ризиків, майновий та сімейний стан ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про виключність даного випадку та необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_16 застави, розмір якої перевищує встановлений законом для зазначеної категорії злочинів, а саме 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий її розмір, з урахуванням перспективи її втрати, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окремо апеляційний суд зауважує на тій обставині, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.10.2024, за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, підозрюваному ОСОБА_16 було визначено заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 422 400 грн. (справа №947/19527/24, провадження №11-сс/813/1616/24).

Натомість, оскаржуваною ухвалою слідчого судді, з урахуванням тривалого часу перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, зменшення заявлених ризиків та факту співпраці підозрюваного із органом досудового розслідування, розмір застосованої стосовно ОСОБА_8 застави в якості альтернативного запобіжного заходу було зменшено до 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На переконання апеляційного суду, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_18 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини провадження, дані щодо характеристики особи підозрюваного ОСОБА_8 та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження останньому строку тримання під вартою із зменшенням раніше визначеного розміру застави, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2024, якою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.12.2024 включно, із визначенням застави в розмірі 2 119 600 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4