У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року Слідчий суддя Лохвицького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали за скаргою ОСОБА_2 на дії/бездіяльність посадових осіб ВП №2 (м. Лохвиця) ГУНП в Полтавської області, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування, -

в с т а н о в и в:

13.02.2025 року до слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії/бездіяльність уповноважених осіб ВП №2 (м. Лохвиця) ГУНП в Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування за заявою, про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 142, 186, 146, 146? КК України.

Як зазначає заявник, 24.01.2025 року він направив на адресу ВП №2 Миргородського РВП Полтавської області заяву про злочини, вчиненні невідомими співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 142, 186, 146, 146? КК України.

Посилаючись на вищевказані обставини та положення ст. 303 КПК України, просить зобов`язати ВП №2 Миргородського РВП Полтавської області внести відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 142, 186, 146, 146? КК України до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_2 та розпочати за цією заявою досудове розслідування.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Частиною 1 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Отже, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення та отримання такої заяви слідчим.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у тісному взаємозв`язку з положеннями ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Аналіз зазначених вище положень законодавства дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають заяви чи повідомлення, в яких заявником порушено перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, тобто ініційовано здійснення дій, визначених КПК України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) наголосив: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення».

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв зазначених вище.

Викладене дає підстави вважати, що внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, необхідно також враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Відповідно бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя зобов`язаний дотримуватися засади судочинства (загальної засади кримінального провадження) як диспозитивність, що, серед іншого, передбачає свободу сторін в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України), зокрема, в обов`язку скаржника довести слідчому судді обґрунтованість своєї скарги.

Проте ні в скарзі, ні у зафіксованій заяві (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, не вказані будь-які об`єктивні дані, що дійсно свідчать про наявність саме ознак кримінального правопорушень, які зазначені в скарзі.

Вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні міститься в ч.1 ст.303КПК України.

Частина друга ст. 303 КПК України передбачає, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу.

Із викладених в скарзі обставин неможливо встановити, яка саме бездіяльність слідчого оскаржується щодо не розгляду клопотання, тобто не визначено предмету оскарження, окрім того, не можливо встановити чи могла мати місце оскаржувана бездіяльність слідчого, зокрема, заявником не вказано з яким саме клопотанням він звертався до слідчого, не наведено та не надано жодних належних доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Статтею 304 ч.4 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи що зміст скарги містить лише інформацію про звернення заявника до органу Національної поліції, а саме із клопотанням, проте відсутні мотиви та загальні ознаки вимоги самого клопотання, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити на яке саме рішення, дію чи бездіяльність подана зазначена скарга, а також враховуючи відсутність поданого заявником клопотання слідчий суддя позбавлений можливості встановити чи віднесене до його повноважень питання, яке порушується у скарзі, а тому у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 необхідно відмовити. При цьому, закон не забороняє повторного звернення зі скаргою до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, якщо заявник усуне підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою, зазначені в даній ухвалі.

Керуючись ст.303-309КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на дії/бездіяльність посадових осіб ВП №2 (м. Лохвиця) ГУНП в Полтавської області, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудового розслідування.

Ухвала, протягом п`яти днів з дня її отримання, може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо, до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1