Справа № 752/6243/25
Провадження № 1-кс/752/2395/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міського прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю :

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської міського прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме на майно вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає гр. ОСОБА_5 , та гр. ОСОБА_7 .

В обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, прокурором у клопотанні зазначено, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Встановлено, що на території України на протязі тривалого часу діє група осіб з числа посадових осіб територіальних підрозділів Державної служби України з безпеки на транспорті, які попередньо домовившись між собою, налагодили протиправний механізм отримання неправомірної вигоди від нелегальних перевізників, що не мають відповідних ліцензій або перевізників, які порушують вимоги законодавства, що регулює безпеку на транспорті та отримують від останніх неправомірну вимогу за не складання приписів та адміністративно господарських актів про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення вимог закону, а у разі наявності у перевізників всіх дозвільних документів, на останніх здійснюється штучний тиск для отримання неправомірної вигоди.

ОСОБА_5 , старший державний інспектор Відділу державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті в Одеській області, використовуючи службове становище, вимагав та отримував неправомірну вигоду від ОСОБА_8 , директора ФГ « ОСОБА_9 », який здійснював перевезення зернових культур. ОСОБА_5 пропонував за 1500 грн. за один транспортний засіб забезпечити безперешкодний проїзд через контрольні пункти Одеської області, уникнення вагового контролю та складання протоколів.

25.02.2025 він висунув вимогу сплатити 3000 грн. за два вантажних автомобілі, що вже перетнули контрольні пункти, після чого 26.02.2025 під контролем правоохоронців ОСОБА_8 перерахував зазначену суму на банківську карту, яка належить дружині ОСОБА_5 06.03.2025 та 12.03.2025 аналогічним способом було здійснено ще два перекази по 3000 грн. кожен за безперешкодний проїзд транспортних засобів.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з використанням службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.

12.03.2025 року в ході обшуку в порядку статті 233 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає гр. ОСОБА_5 , та гр. ОСОБА_7 . вилучено:

1.Банківська картка «Приват банк» для виплат, синього кольору, № НОМЕР_1 , дійсна до 11/27, належить- ОСОБА_10 .

2.Банківська картка «Ощадбанк», жовтого, дійсна до 04/29. кольору, № НОМЕР_2 , належить- ОСОБА_5 .

3.Банківська картка «Монобанк» для виплат, синього кольору, № НОМЕР_3 , дійсна до 08/24, належить- ОСОБА_7 .

4. Банківська картка «Ощадбанк» для виплат, бірюзового кольору, № НОМЕР_4 , дійсна до 10/28, належить- ОСОБА_5 .

5. Банківська картка «А-Банк» для виплат, синього кольору, № НОМЕР_5 , дійсна до 12/24, належить- ОСОБА_7 .

6. Крім того гр. ОСОБА_7 добровільно видала грошові кошти номіналом : 200 грн.-60 шт, номіналом 500 грн.-400 шт. В загальній кількості 212000 гривень

7. ?2 купюри номіналом 50 доларів та 10 купюр номіналом 100 доларів

Також в гр. ОСОБА_7 , було вилучено мобільний телефон марки: iPhone 12 Pro Max, синього кольору, в темно зеленому чохлі, контактний телефон: (есім картка) НОМЕР_6 , (фізична сім картка) НОМЕР_7 пароль від телефону: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10

13.03.2025 слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві вищевказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна прокурор посилається на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна прокурор вказує на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримуючи клопотання, вказувала на необхідність накладення арешту на все вилучене майно, посилаючись на завдання, які наразі стоять перед органом досудового розслідування, а саме - встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з метою запобігання його приховуванню, знищенню або використанню з метою протиправного впливу на хід досудового розслідування. Окремо зазначила на необхідності накладення арешту на грошові кошти, посилаючись на системності кримінального правопорушення, а тому грошові кошти у вилученому розмірі є речовими доказами у цьому провадженні.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 заперечив проти накладення арешту на майно, зазначивши, що сторона захисту заперечує проти задоволення клопотання про арешт майна.

Щодо банківських карток зазначено, що вони не є самостійними речовими доказами - на відміну від банківських рахунків або виписок, які можуть підтверджувати чи спростовувати обставини кримінального правопорушення. Наявність банківських карток сама по собі не свідчить про здобуття неправомірної вигоди. Крім того, грошові кошти у розмірі 212 000 гривень та 110 доларів США належать матері підозрюваного, на підтвердження чого сторона долучила до матеріалів договір купівлі-продажу, згідно з яким мати отримала відповідний дохід. Кошти було передано доньці приблизно 8 березня, для внесення передплати на перекриття даху будинку тещі. Однак внести завдаток підозрюваний не встиг, оскільки кошти були вилучені. Підозра ґрунтується на факті отриманням 9000 гривень неправомірної вигоди, проте сума вилученого і арештованого майна є значно більшою та не співрозмірною із предметом правової кваліфікації. Це свідчить про необґрунтованість арешту в такому обсязі. Щодо мобільного телефону адвокат зазначає, що він є власністю дружини підозрюваного, яка не є суб`єктом кримінального провадження і не знала про обставини, які стали підставою для розслідування, що прямо зазначено в клопотанні. Під час обшуку дружина добровільно надала повний доступ до телефону, не заперечувала проти огляду, тому не було потреби у його вилученні. Телефон належить їй, і обмеження її права власності не є виправданим і є надмірним. З огляду на викладене, проси відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно як необґрунтованого, такого, що не відповідає засадам співмірності та порушує права третіх осіб.

Розглянувши клопотання прокурора, з`ясувавши позицію сторін в судовому засіданні, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

12.03.2025 року в ході обшуку в порядку статті 233 КПК України за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає гр. ОСОБА_5 , та гр. ОСОБА_7 . вилучено: банківська картка «Приват банк» для виплат, синього кольору, № НОМЕР_1 , дійсна до 11/27, належить- ОСОБА_10 ; банківська картка «Ощадбанк», жовтого, дійсна до 04/29. кольору, № НОМЕР_2 , належить- ОСОБА_5 ; банківська картка «Монобанк» для виплат, синього кольору, № НОМЕР_3 , дійсна до 08/24, належить- ОСОБА_7 ; банківська картка «Ощадбанк» для виплат, бірюзового кольору, № НОМЕР_4 , дійсна до 10/28, належить- ОСОБА_5 ; банківська картка «А-Банк» для виплат, синього кольору, № НОМЕР_5 , дійсна до 12/24, належить- ОСОБА_7 ; крім того гр. ОСОБА_7 добровільно видала грошові кошти номіналом : 200 грн.-60 шт, номіналом 500 грн.-400 шт. В загальній кількості 212000 гривень; ?2 купюри номіналом 50 доларів та 10 купюр номіналом 100 доларів

Також в гр. ОСОБА_7 , було вилучено мобільний телефон марки: iPhone 12 Pro Max, синього кольору, в темно зеленому чохлі, контактний телефон: (есім картка) НОМЕР_6 , (фізична сім картка) НОМЕР_7 пароль від телефону: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 .

13.03.2025 слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 вищевказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 17.03.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання старшого державного інспектору Відділу державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні, що розглядається, прокурор посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчим суддею мають бути враховані п.п. 1-2, 5-6 наведеної вище статті.

Отже, відповідно до витягу з ЄРДР за номером кримінального провадження 0000041 зареєстрованого 16.02.2024 органом досудового розслідування встановлюються обставини щодо службових осіб органів влади, діючи за попередньою змовою групою осіб, систематично отримують неправомірну вигоду для себе у суму від 10 000 до 12000 гривень від суб`єктів господарювання за вчинення службовими особами в інтересах того хто надає неправомірну вигоди, а саме не створення перешкод та не складання відповідних актів з порушення відносно представників суб`єктів господарювання, тобто будь-якої дії з використання наданої влади та службового становища.

Причетність ОСОБА_5 до обставин описаних у вказаному витязі, підтверджуються матеріалами клопотання про накладення арешту на майно, а саме: протоколом про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами допиту свідка, протоколами огляду, ідентифікації (помічення) та вручення грошових коштів, квитанцією до платіжної інструкції № 20145-18.

Протоколом обшуку від 12.03.2025 року, проведеного на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а статус речових доказів вилученому майну надано відповідною постановою про визнання майна речовим доказом.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене в ході проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ, зважаючи на фабулу досудового розслідування, викладену у витягу з ЄРДР, та обставини, це стосується таких предметів: грошові кошти номіналом: 200 грн.- 60 шт., номіналом 500 грн.- 400 шт., що в загальній кількості становить суму в розмірі 212000 гривень; ?2 купюри номіналом 50 доларів та 10 купюр номіналом 100 доларів; мобільний телефон марки: iPhone 12 Pro Max, синього кольору, в темно зеленому чохлі, контактний телефон: (есім картка) НОМЕР_6 , (фізична сім картка) НОМЕР_7 пароль від телефону: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 .

Слідчий суддя вважає, що грошові кошти підлягають накладенню арешту, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , має ознаки корупційного. У зв`язку з цим припущення органу досудового розслідування щодо системності отримання неправомірної вигоди та можливого набуття зазначених грошових коштів унаслідок кримінально-протиправної діяльності є обґрунтованим та набуває високого ступеня ймовірності.

До такого висновку слідчий суддя приходить з урахуванням наданих стороною захисту письмових заперечень щодо безпідставності арешту коштів, а також наданого договору купівлі-продажу від 07.02.2025 року, за яким ОСОБА_12 відчужено квартиру за ціною 1 069 000 грн. При цьому вилучені у за адресою проведення обшуку грошові кошти в розмірі 212 000 грн. вказані як частина коштів, отриманих від продажу квартири та переданих ОСОБА_5 з метою укладення договору про виконання робіт. Однак, для належного підтвердження зазначених обставин стороною захисту не надано достатніх доказів, зокрема не відібрано пояснень у ОСОБА_12 , шляхом проведення опитування на підставі ЗУ «Про адвокатуру», не заявлено клопотання про її допит у судовому засіданні, не надано листування з виконавцями робіт щодо перекриття даху будинку тощо, що могло б переконати слідчого суддю в достовірності обставин, на які посилається сторона захисту в судовому засіданні.

Щодо накладення арешту на мобільний телефон ОСОБА_13 , слідчий суддя вважає, що інформація, яка міститься на вказаному пристрої, може мати значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Такий висновок ґрунтується на тому, що частина неправомірної вигоди, за версією сторони обвинувачення, перераховувалась на банківські рахунки ОСОБА_13 , що зумовлює необхідність перевірки можливої причетності цієї особи до вчинення кримінального правопорушення та встановлення відповідних обставин, які мають доказове значення. Встановлення відповідних обставин може бути досягнуто, зокрема, шляхом проведення огляду мобільного телефону

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучені під час обшуку банківські картки є недоцільним, оскільки самі по собі картки не мають жодного самостійного доказового значення у межах даного кримінального провадження. Встановлення обставин, пов`язаних із рухом коштів, банківськими транзакціями чи належністю рахунків, здійснюється шляхом отримання банківської інформації, виписок або інших документів, але не через фізичне володіння карткою. Таким чином, у матеріалах провадження відсутні обставини, які б свідчили про необхідність арешту банківських карток як речових доказів, що обумовлює відсутність правових підстав для задоволення відповідного клопотання в цій частині

Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно для ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не встановлені, оскільки відсутні докази порушення їхніх прав чи законних інтересів у зв`язку з арештом, а завдання, які стоять перед органом досудового розслідування, переважають над інтересом у вільному користуванні цим майном.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000041 від 16.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає гр. ОСОБА_5 , та гр. ОСОБА_7 , в ході якого було виявлено та вилучено:

грошові кошти номіналом: 200 грн.- 60 шт., номіналом 500 грн.- 400 шт., що в загальній кількості становить суму в розмірі 212000 гривень;

?2 купюри номіналом 50 доларів та 10 купюр номіналом 100 доларів;

мобільний телефон марки: iPhone 12 Pro Max, синього кольору, в темно зеленому чохлі, контактний телефон: (есім картка) НОМЕР_6 , (фізична сім картка) НОМЕР_7 пароль від телефону: НОМЕР_8 , IMEI: НОМЕР_9 , IMEI2: НОМЕР_10 .

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1