Провадження 1-кс/193/1/25
У Х В А Л А

іменем України

02 січня 2025 року сел.Софіївка

Слідчий суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю керівника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_6 , педагога психолога - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, клопотання слідчого СВ ВП №9 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого з начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000255 від 30 грудня 2024 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовте Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

-23.07.2024 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000080 за ч.4 ст.185 КК України;

-30.09.2024 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000156 за ч.4 ст.185 КК України;

-28.11.2024 направлено до суду обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні №0000209 за ч.4 ст.185 КК України;

-18.12.2024 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000232 за ч.2 ст.289 КК України,-

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинив злочин за таких обставин.

Так, 29.12.2024 приблизно о 19:00 год. неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу території домоволодіння АДРЕСА_2 , у останнього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом та обернення його на свою користь, поєднаного з проникненням в будівлю господарського призначення з території домоволодіння ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В подальшому, з цією метою, неповнолітній ОСОБА_8 пройшов через незачинені в`їзні, на територію домоволодіння, ворота, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та підійшов до будівлі господарського призначення. Далі, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом виймання металевої скоби кріплення для навісного замка, неповнолітній ОСОБА_8 проник в середину будівлі господарського призначення, де помітив мопед моделі «Дельта 50», червоного кольору, об`ємом двигуна -49.9 куб.см 2009 року випуску, власником якого є ОСОБА_10 та перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом та обернення його на свою користь, поєднаного з проникненням в будівлю господарського призначення, вчиняючи злочин повторно, підійшов до мопеда моделі «Дельта 50» червоного кольору, не заводячи двигун, хоча в замку запалення ключі були, викотив вказаний мопед за межі території домоволодіння та поїхав у невідомому напрямку, тим самим протиправно незаконно заволодів транспортним засобом, який перебуває у користуванні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав останньому матеріальну шкоду, яка згідно висновку товарознавчої експертизи № 5720 від 30.12.2024 становить 7000 грн.

Крім того, 30.12.2024 приблизно о 21:00 год. неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу території домоволодіння АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що в приміщенні гаражу та літній кухні мається майно, яке можливо викрасти та в подальшому реалізувати, у неповнолітнього ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном з території домоволодіння ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, вчиняючи злочин повторно, неповнолітній ОСОБА_8 пройшов крізь незачинену на територію домоволодіння вхідну хвіртку, тим самим незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та підійшов до приміщення літньої кухні. Далі, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом відкривання незамкнутих дверей, неповнолітній ОСОБА_8 проник в середину приміщення літньої кухні, де помітив електрозварювальний апарат KENTAVR СВ 250 РВ жовтого кольору вартість якого становить 1655,50 грн. та верстат для заточування ланцюгів KENTAVR жовтого кольору вартість якого становить 752,50 грн. Після чого разом з викраденим майном вийшов з приміщення літньої кухні.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, неповнолітній ОСОБА_8 30.12.2024 близько 21:20 год. підійшов до гаражного приміщення, де впевнившись у відсутності сторонніх осіб та у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, відімкнув винтовий замок ключем, який попередньо взяв на поверхні холодильника, розташованого в приміщенні літньої кухні та зайшов до приміщення, тим самим проник в середину приміщення гаражу, звідки з поверхні підлоги викрав дриль ударну BAU MASTER ID218S синього кольору вартість якої становить 777 грн..

Після цього, неповнолітній ОСОБА_8 , покинув місце вчинення злочину з викраденим майном.

Своїми умисними злочинними діями неповнолітній ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду, загальна сума якої згідно висновку експерта №5730/24 від 31.12.2024 становить 3185 грн.

Слідча звернулась до суду з клопотанням, яке погоджено з начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідча підтримала клопотання, вважала, що більш мякий запобіжний захід не забезпечить виконання запобігання ризиків.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, оскільки вважав, що існують ризики відповідно до ст. 177 КПК України, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими, пояснила, що чотири обвинувальних акта у відношенні ОСОБА_8 є підтвердженням, що підозрюваний має стійку схильність до вчинення нових злочинів.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання слідчого та просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, пояснив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найтяжчим заходом, а підозрюваний є неповнолітнім, та цілодобовий домашній арешт забезпечить виконання підстав, що покладені в обґрунтування клопотання.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання, просила застосувати до її сина запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний під час розгляду клопотання підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думки учасників судового розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, в провадженні СВ ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000255 від 30 грудня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваним у вчиненні цих кримінальних правопорушень виявився ОСОБА_8 . Останнього 31.12.2024 о 15-00 год. було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків і порядку, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

31.12.2024 на підставі доказів, зібраних під час досудового розслідування, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, з проникненням у приміщення, ч.4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозру вручено 31.12.2024 о 17-30 год.

Слідчим суддею встановлено, що у відповідності до ст. 183 КПК України, до особи яка підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 289 КК України, може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно зіст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання слідчого судді ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаних злочинів, що підтверджується доданими до клопотання: підозрою, протоколом допиту потерпілих, протоколом огляду місця події та тз, протоколом огляду та іншими речовими доказами у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відтак, слідчий суддя вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 ..

Слідчий суддя вважає доведеним існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_8 переховуватися від слідства є те, що останній вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.289, ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Санкція тяжкого злочину передбачає позбавлення волі на строк до восьми років. В разі доведення вини неповнолітнього ОСОБА_8 у скоєнні вказаних злочинів, йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі, і тому, маючи слабкі соціальні зв`язки за місцем свого проживання, які б могли стримати останнього не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі свого села, області або території України, побоюючись покарання, підозрюваний може переховуватись від органу слідства з метою уникнення відповідальності. В свою чергу, втеча неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 зашкодить суспільному інтересу, що полягає у найскорішому досудовому розслідуванні та подальшому судовому розгляді згідно розумних строків, передбачених КПК України.

Крім того, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, у справах «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, «Москаленко проти України» від 20.05.2010 в яких зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Слідчий суддя також погоджується із наявністю ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що досудове слідство по даному кримінальному провадженню ще не завершено, потерпілі та свідки допитані не в повному обсязі. Крім того, неповнолітній ОСОБА_8 знаючи про місце проживання потерпілих та свідків, може впливати на них, тим самим перешкоджати об`єктивному досудовому слідству даного кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає також цілком доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування цього ризику слід зазначити, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_8 , маючи статус підозрюваного за вчинення корисливих злочинів, усвідомлюючи тяжкість, неминучість покарання у виді позбавлення волі, продовжуватиме вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Залишаючись на свободі, будучи офіційно не працевлаштованим та не маючи постійного джерела доходів, може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_8 неодноразово вчиняв тяжкі корисливі злочини, що свідчить про стійке прагнення до продовження злочинної діяльності та відсутність стримуючих факторів від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також встановлено, що на теперішній час у провадженні судів перебувають не завершені відносно ОСОБА_8 чотири кримінальні провадження за його обвинуваченням, зокрема: 23.07.2024 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000080 за ч.4 ст.185 КК України; 30.09.2024 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000156 за ч.4 ст.185 КК України; 28.11.2024 направлено до суду обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні №0000209 за ч.4 ст.185 КК України; 18.12.2024 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000232 за ч.2 ст.289 КК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим, також враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, міцність соціальних зв`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчим суддею враховано особу підозрюваного, який є неповнолітнім, не працює, не навчається, проживає з батьками та п`ятьма сестрами. Родина знаходиться на на обліку як сім`я, що перебуває в складних життєвих обставинах та отримує соціальну послугу - соціальний супровід.

Згідно характеристики в.о. сільського голови ОСОБА_12 за період навчання ОСОБА_8 зарекомендував себе як недисциплінований учень, завжди чистий, охайний, із заниженою самооцінкою, прагнучий уваги батьків, особливо коли ті вживають алкоголь, друзів не має, одинак, що знайшло підтвердження в судовому засіданні під час надання пояснень неповнолітнім, законним представником та психологом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вважаю, що під час розгляду клопотання у повному обсязі виконано вимоги статей 177, 178, 194 КПК України, доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Висновки слідчого щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).

При цьому, обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий послався лише на стандартне посилання про можливість ухилення підозрюваного від слідства, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст.178 КПК України. При цьому вбачається, що неповнолітнім підозрюваним не вчинялись будь-які дії відносно переховування від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджання кримінальному провадженню. Будь-яких доказів на підтвердження вчинення підозрюваним подібних дій слідчому судді не подавалось.

Вважаю, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, хоча й існують, проте вони мають не такий ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково найсуворіший запобіжний захід.

Про вказане свідчать ті обставини, що згідно наданих під час розгляду справи письмових доказів підозрюваний має постійне місце проживання, неповнолітній, проживає в повній родині. Посилання ж на те, що підозрюваний впливатиме на потерпілих та свідків жодним чином не конкретизовані та не обґрунтовані, враховуючи існування чотирьох кримінальних проваджень на розгляді судів з липня 2024 року та відсутності таких фактів.

Підстав вважати, що зазначеним вище ризикам може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з поданих слідчому судді матеріалів не вбачається.

У контексті практики Європейського суду з прав людини, необхідно зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Вважаю, що майновий і соціальний статус підозрюваного, його стан здоров`я та сімейний стан вказують на малу вірогідність втечі підозрюваного від слідства та суду, тому необхідність у утриманні його під вартою відсутня.

Таким чином, наявні обставини на зміну запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю можливим відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо неповнолітнього підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, врахувавши, що останній не навчається, не працює.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991).

Обставин які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не має.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №9 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого з начальником Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не відлучатись з місця проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- заборонити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю в два місяці, а саме - до 28 лютого 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділення поліції №9 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, якому доручено досудове розслідування цього кримінального провадження та прокурора Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 06 січня 2025 року о 10:00 годині.

Слідчий суддя : ОСОБА_1