Провадження №: 1-кп/755/553/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва обвинувальний акт №0001922 від 01.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001922 від 01.06.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

У судовому засіданні сторона захисту заявила клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-? ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор проти задоволення клопотання адвоката не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, дійшов наступного.

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що на території України діє воєнний стан, 31 травня 2024 року приблизно о 15 годині 45 хвилин, перебуваючи поблизу приміщення магазину «Квіти», що розташований на першому поверсі багатоквартирного будинку, що за адресою: м. Київ, вул. В. Черчилля 43, у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, обравши об`єктом свого злочинного посягання сумку з речами потерпілої ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає зі сторонніх осіб, підійшов до вікна приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де подолавши перешкоду у вигляді решітки, простягнув руку через вікно, де з підвіконня викрав жіночу сумку з особистими речами потерпілої, а саме: мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 7 4/64 GB Nebula Red, вартістю 1833 гривні 30 копійок, навушники «QCY T5 New Black», вартістю 489 гривень 30 копійок, гаманець з грошовими коштами в розмірі 400 гривень та банківську картку АТ «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № НОМЕР_2 , банківську картку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_3 .

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 , на загальну суму 2722 гривні 60 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , 31.05.2024 в період часу з 16 год. 07 хв. до 18 год. 19 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Фора» за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 1, де у останнього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення грошових коштів з банківської карти потерпілої, з метою власного збагачення, та прийняв рішення про використання банківської карти АТ «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілій ОСОБА_6 , шляхом здійснення розрахунку через безконтактну платіжну систему «Pay Pass».

Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , зрозумівши, що через безконтактну платіжну систему «Pay Pass» не потрібно вводити пін-код доступу до банківської карти АТ «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_1 , яка належить та емітована на ім`я ОСОБА_6 , при розрахунку останньою, вирішив цим скористатись, та без дозволу власника карти, керуючись єдиним умислом, спрямованим на крадіжку грошових коштів, які перебували на рахунку банківської карти АТ «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_1 , яка належить та емітована на ім`я ОСОБА_6 , здійснив розрахунок вищевказаною банківською карткою наступними транзакціями: о 16:07 год. 31.05.2024 на суму 159 гривень 90 копійок, о 16:07 год. 31.05.2024, на суму 159 гривень 90 копійок, о 16:33 год. 31.05.2024, на суму 38 гривень 50 копійок, о 16:34 год. 31.05.2024, на суму 102 гривні 00 копійок, о 16:44 год. 31.05.2024 на суму 102 гривні 00 копійок, о 17:03 год. 31.05.2024, на суму 218 гривень 99 копійок, о 17:09 год. 31.05.2024, на суму 102 гривень 67 копійок, о 17:29 год. 31.05.2024, на суму 203 гривень 00 копійок, о 18:07 год. 31.05.2024, на суму 281 гривень 00 копійок, о 18:18 год. 31.05.2024, на суму 262 гривень 90 копійок, о 18:19 год. 31.05.2024, на суму 403 гривні 43 копійки, тим самим розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку потерпілій ОСОБА_6 , на загальну суму 2034 гривень 29 копійок.

Отже дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Водночас, із метою врегулювання правовідносин в адміністративній та кримінально-правовій сферах та забезпечення більш ефективного, справедливого застосування покарання за фактами дрібних крадіжок, а також удосконалення процесу розкриття адміністративних та кримінальних правопорушень, законодавцем прийнято Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, який набрав законної сили 09.08.2024.

Цим законом, серед іншого, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КпАП України/, якими визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається правопорушення вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян /ч.1 ст.51 КпАП України/, а також вказану норму доповнено новою ч. 2, якою встановлено відповідальність за дію, передбачену частиною першою цією статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /ч.2 ст.51 КпАП України/.

Національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки /ст.185 КК України/, шахрайства /ст.190 цього Кодексу/ та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем /ст.191 КК України/ слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст.51 КпАП України, таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Заразом, після набрання чинності Закону України №3886-ІХ, тобто після 09.08.2024, кримінально караним таємне викрадення чужого майна /крадіжка/ стало вважатися, якщо вартість вкраденого майна перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який, як указано вище, за адміністративні та кримінальні правопорушення прив`язуються до прожиткового мінімуму.

Згідно ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 ст.2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд звертає увагу, що національним законодавством встановлено, що злочини у формі крадіжки /ст.185 КК України/, шахрайства /ст.190 цього Кодексу/ та привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем /ст.191 КК України/ слід відрізняти від дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати як адміністративних правопорушень, передбачених ст.51 КпАП України, лише таким елементом об`єктивної сторони, як вартість викраденого майна, що встановлюється законом.

Внесені Законом України №3886-ІХ зміни до положень ст.51 КпАП України встановлюють адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна вартістю на момент вчинення правопорушення не більше 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (частина 1) та вартістю не більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2), після його вступу в законну силу фактично призвели до часткової декриміналізації діянь за Законом про кримінальну відповідальність, вчинених до вступу в законну силу Закону України №3886-ІХ, елементом об`єктивної сторони яких є вартість викраденого майна, що встановлюється законом, оскільки після вступу в законну силу Закону України №3886-ІХ відповідне діяння за кримінальним законом вартістю не більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення не є кримінально-караним.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, якою визначено загальні засади кримінального провадження, серед іншого, й верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави /ст.8 КПК України/.

Саме тоді Законом України від 01.12.2022 №2810-IX «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» /далі - Закон України №2810-IX/ до КПК України були внесені зміни, відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння /п.4-? ч.1 ст.284 КПК України/.

Так, відповідно до абзацу 5 ч.7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-? частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-? КПК України.

Цим же Законом України положення КПК України доповнено Главою 36-?, якою регулюється особливості судового провадження кримінального провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Статтею 479-? КПК України встановлено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина 1).

Відповідно до ч.3 ст.479-? КПК України в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-? частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно з пунктом 5 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України, розмір податкової соціальної пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 року № 3460-IX «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений у сумі 3028 гривень.

Отже, дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, визнаються дії щодо майна вартістю до 3028 гривень.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 інкримінується вчинення в умовах воєнного стану 31.05.2024 року крадіжки майна у ОСОБА_6 на суми 2722 гривні 60 копійок та на 2034 гривень 29 копійок і такі дії кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України, тобто, вартість викраденого майна менше зазначеної вище суми /3028 гривень/.

Із огляду на викладене, враховуючи те, що Законом № 3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є підставою для закриття кримінального провадження за п.4-? ч.1 ст.284 КПК України.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284-288, 372, 376, 479-? КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження на підставі п.4-? ч.1 ст.284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0001922 від 01.06.2024 року відносно ОСОБА_3 , у частині обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-? ч.1 ст.284 КПК України, у зв?язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Після набрання ухвалою законної сили, стороні обвинувачення звернутися до органу поліції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Суддя ОСОБА_1