Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/144/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Озера, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.05.2020 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, 06.10.2023 року на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 28.09.2023 року звільненого умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 4 місяці 25 днів,

вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.09.2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 8 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.09.2024 року і цим вироком, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 24.10.2023 р. з дня його фактичного затримання по 04.11.2024 р., із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, вчиненого за наступних обставин.

В період часу з 17.50 по 17.52 год. 23 жовтня 2023 року, тобто в період часу в який, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022 (далі з останніми змінами, внесеними згідно з Указом Президента від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-IX) діє правовий режим воєнного стану, ОСОБА_8 йдучи по алеї на площі Покровській у місті Олександрія Кіровоградської області, помітив малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей момент, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на відкрите викрадення мобільного телефону у малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 йдучи позаду малолітньої потерпілої ОСОБА_9 наздогнав останню та схопив обома руками за тулуб малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , чим зупинив її рух. Після цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії ОСОБА_8 у присутності малолітньої ОСОБА_9 відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10С», блакитного кольору, в якому знаходились дві сім карти та у силіконовому чохлі, які матеріальної цінності не становлять, вартістю 4840,04 грн., власником якого є малолітня потерпіла ОСОБА_9 .

Після відкритого викрадення вищевказаного мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 10С», блакитного кольору, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_8 малолітній потерпілій ОСОБА_9 , завдано майнову шкоду в розмірі 4840,04 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати. Кримінальне провадження відносно нього переглянути в повному обсязі.

Зазначає, що інкримінованого йому злочину він не вчиняв. Працівники поліції зустріли його на вулиці, після 23.00 години і запитали, чому він перебуває на вулиці у комендантську годину. Він відповів, що приїхав у місто поїздом та запізнився на маршрутку і йде додому пішки. Він не стиг навіть пояснити звідки приїхав, то другий поліцейський бризнув йому в очі перцевим балончиком, наділи кайданки та запхали до автомобіля. Після приїду у відділок поліції в черговій частині його відмовились приймати, після чого його повели на третій поверх де почали з нього знущатись та звинувачувати у крадіжці телефону. Він заперечував крадіжку телефону та повідомив, що фізично не міг цього зробити, оскільки тільки звільнився з м.Миколаїва та 25.10.2023 сів на потяг, яким і приїхав до Олександрії.

Щодо телефону зазначає, що він йшов з вокзалу і на алеї побачив телефон, нахилився та підняв його. Глянув навкруги, нікого небуло поблизу і він поклав його собі до кишені і пішов до дому.

Вважає, що суд під головуванням судді ОСОБА_1 після передачі справи від судді ОСОБА_10 не ознайомлювався зі справою та доказами, а тому рішення на його думку є незаконним.

Обвинувачений ОСОБА_8 про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що йому направлялись ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження та ухвали про призначення апеляційного розгляду (а.м.п.47,55).

Заяву про його доставку та участі під час апеляційного розгляду ОСОБА_8 не подавав.

Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення його становища, судом не знайдено підстав для його обов`язкової участі під час апеляційного розгляду та враховуючи, що клопотань обвинувачений про його доставку до суду не подавав, його інтереси представляє захисник, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, в дебатах захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог обвинуваченого, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку місцевого суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За матеріалами справи, суд першої інстанції розглянув її за процедурою, передбаченою ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 349, частин 3, 4 ст. 371 КПК України обсяг та порядок дослідження доказів визначаються ухвалою суду, яка може бути постановлена без виходу до нарадчої кімнати. Прийняте рішення відображається в журналі судового засідання, що додержано в цьому кримінальному провадженні.

Як убачається з даних, зафіксованих на технічних носіях інформації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, та журналу судового засідання № 3550359 від 29.10.2024, обвинувачений ОСОБА_8 не висловлював заперечень щодо скороченого порядку дослідження доказів, обмеження судового слідства його допитом та дослідженням даних, які його характеризують. При цьому під час розгляду провадження, захист його інтересів здійснював також захисник.

Попри позицію в апеляційній скарзі ОСОБА_8 визнав свою провину і надав суду показання щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення в межах пред`явленого йому обвинувачення. Фактичних даних, які би свідчили, що учасники кримінального провадження не погодилися з визначеним місцевим судом обсягом і порядком дослідження доказів, у справі немає.

Отже, під час здійснення судового провадження істотних застережень, процесуальних заборон для застосування правил ч. 3 ст. 349 КПК України не було.

Окрім того, судом першої інстанції обвинуваченому було роз`яснено, що у відповідності до ч.2 ст. 392 КПК України рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 цього Кодексу.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_8 про застосування відносно нього незаконних методів слідства, то такі доводи не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, прокурором в судовому засіданні надано копію постанови слідчого Третього слідчого відділлу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000151 від 27.10.2023 за заявою ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів слідства.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 слід визнати такими, що надані з метою уникнення від кримінальної відповідальності, або пом`якшення покарання.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покрання, то колегія суддів зазначає наступне.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У роз`ясненнях, викладених у п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рекомендовано судам при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В цій справі, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, за ч.4 ст.186 КК України суд першої інстанції, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, належним чином врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів; дані про особу винного, а саме: що він неодружений, не працює, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має судимість, враховано думку законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_11 , яка просила ОСОБА_8 покарати суворо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав - щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення стосовно малолітньої дитини.

Виходячи з наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується із таким покаранням та вважає, що воно відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, ступеню суспільної небезпечності його дій, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, в ході апеляційного перегляду кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2024 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4