Справа № 308/4092/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород, кримінальну справу №308/4092/25 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000559 від 29.11.2024 року про обвинувачення,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця м. Чоп, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_3

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону, будучи службовою особою у порушення вимог ст. ст. 3, 22, 24 Закону України "Про запобігання корупції" згідно з якими військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов?язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка,незважаючи на приватні інтереси, зобов?язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб?єктів у сфері протидії корупції, вчинив умисний корисливий корупційний злочин за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.11.2024 у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди за сприяння у незаконному переміщенні через державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України тютюнових виробів. Зокрема, відповідно до злочинного задуму, ОСОБА_3 повинен був отримати неправомірну вигоду у розмірі 40 дол. США за кожний ящик тютюнових виробів.

06.02.2025 ОСОБА_3 , діючи з корисливим мотивом та прямим умислом, використовуючи надане йому службове становище, відповідно до попередньої домовленості, надав громадянину України ОСОБА_6 інформацію щодо розміщення прикордонних нарядів в зоні відповідальності ВПС "Новоселиця" зокрема щодо можливості, у період приблизно з 20 по 22 годину 06.02.2025, безперешкодно перемістити, з використанням безпілотного літального апарату, тютюнові вироби через державний кордон України у кількості 25 ящиків.

Надалі, діячи з єдиним умислом, продовжуючи злочинну діяльність 07.02.2025 у період приблизно з 20 по 22 годину, ОСОБА_3 , з метою незаконного збагачення з використанням наданого йому службового становища, на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом щодо отримання неправомірної вигоди, надав йому інформацію щодо розміщення прикордонних нарядів в зоні відповідальності ВПС "Новоселиця" з метою безперешкодного переміщення через державний кордон України з використанням безпілотного літального апарату 25 ящиків тютюнових виробів (цигарок).

В подальшому, 08.02.2025 о 12 год. 10 хв. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відбулась зустріч на вулиці Фединця у м. Ужгород, поблизу будинку № 43, в ході якої ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення з використанням службового становища, на виконання попередньої домовленості, отримав для себе від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 2000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.02.2025 становило 82 979,4 грн.) за сприяння, у незаконному переміщенні через державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон України 50 ящиків тютюнових виробів.

Вказаними діями інспектор прикордонної служби 1 категорії відділення моніторингу обстановки ВПС " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України, а саме прохання надати та одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у проханні надати та одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України.

До суду надійшов обвинувальний акт разом із угодою про визнання винуватості укладеною між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості від 20.03.2025 року, яку прокурор просив затвердити, з додержанням наступних умов.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 368 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 368 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85000 грн., з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згоден. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 20.03.2025 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 20.03.2025 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 20.03.2025 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

З огляду на наведене, суд не вбачає передбачених ч. 4 ст. 469 КПК перешкод для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що при укладенні даної угоди брав участь захисник, як цього вимагають приписи КПК, і що її умови не є невиправдано обтяжливими для будь-якої із сторін. Фактично це було підтверджено кожною стороною безпосередньо у судовому засіданні.

Окрім того, затвердження укладеної угоди не матиме преюдиційного значення для кримінального провадження щодо будь-яких інших осіб.

Укладення угоди є добровільним актом її учасників.

У судовому засіданні обвинувачений, його захисник підтвердили добровільність укладення угоди, спільну узгодженість усіх викладених у ній умов та відсутність процесуального примусу зі сторони обвинувачення. Захист стверджував, що насильства, примусу чи погроз до обвинуваченого ніхто не застосовував, будь-яких обіцянок чи пропозицій, окрім тих, що узгоджені сторонами в угоді, їм ніхто не надавав.

Прокурор також підтвердив добровільність укладення угоди.

Заслухавши думки сторін, показання обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та умови угоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, як і сумнівів у добровільності такого процесуального волевиявлення сторін.

Щодо наявності фактичних підстав для визнання винуватості.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд встановив наявність обґрунтованих підстав вважати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Висновок суду щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст угоди про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, судом встановлено, що укладена у даному кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність, а також інтересам суспільства. Судом не встановлено підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч.1 ст. 368 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відповідно до листа КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» УМР ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні у підпорядкованих ним закладах не перебував та за медичною допомогою не звертався, у лікарів нарколога, фтизіатра та психіатра не спостерігається, згідно наданої службової характеристики характеризується позитивно.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 20.03.2025 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази і арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України пит ання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження

Частиною 4 статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року було накладено арешт на: 100 доларів США серії PE №17591899С та 19 купюр номіналом по 100 доларів США, які є імітаційними засобами та містять один і той самий номер та серію МВ №07247983C; смартфон марки «iPhone», моделі «11 Pro Max», IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , підключений до абонентських номерів мобільного зв?язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Оскільки, 100 доларів США серії PE №17591899С та 19 купюр номіналом по 100 доларів США, які є імітаційними засобами та містять один і той самий номер та серію МВ №07247983C; смартфон марки «iPhone», моделі «11 Pro Max», IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , підключений до абонентських номерів мобільного зв?язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не підлягають спеціальній конфіскації, та судом не призначено покарання у виді конфіскації майна суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення покладені ухвалою слідчого судді Ужгородського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 07 квітня 2025 року включно.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту - скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 20.03.2025 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону прокуратури ОСОБА_7 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 5000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85000,00 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

Розяснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту скасувати.

Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року на 100 доларів США серії PE №17591899С та 19 купюр номіналом по 100 доларів США, які є імітаційними засобами та містять один і той самий номер та серію МВ №07247983C; смартфон марки «iPhone», моделі «11 Pro Max», IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , підключений до абонентських номерів мобільного зв?язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти у сумі 100 доларів США серії PE №17591899С після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 ;

- грошові кошти, а саме 19 купюр номіналом по 100 доларів США, які є імітаційними засобами та містять один і той самий номер та серію МВ №07247983C - після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «iPhone», моделі «11 Pro Max», IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , підключений до абонентських номерів мобільного зв?язку НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , належний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1