У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 26.02.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000266.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що 26 лютого 2025 року начальник ВР ОТЗ СУ ГУНП ОСОБА_4 направив йому лист із постановою про відмову у визнанні потерпілим, мотивуючи це тим, що кримінальним правопорушенням №0000266 йому не завдано моральної чи матеріальної шкоди.

Скаржник вважає, що під час перевірки обставин, викладених у його клопотанні про залучення до кримінального провадження як потерпілого, слідчий порушив вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин, не проаналізувавши обставини, на які він посилався, не навівши мотивів їх відхилення, не провівши його допиту для з`ясування деталей клопотання та не вказавши обсяг слідчих дій, спрямованих на встановлення факту завдання чи незавдання йому шкоди.

Заявник стверджує, що орган досудового розслідування приховує факт підробки документів, поданих для державної реєстрації (що підпадає під ст. 358 КК України), не розкриваючи, які саме документи були сфальсифіковані. Ця інформація, на думку скаржника, є важливою для відновлення його професійної діяльності, знищеної злочинними діями ОСОБА_5 вказує, що у разі встановлення факту подання ОСОБА_5 підроблених документів приватному нотаріусу ОСОБА_3 для державної реєстрації, останній, відповідно до КПК України, стає особою, яка зазнала моральних та матеріальних збитків, а отже, є потерпілим.

На підставі наведеного, просить скасувати постанову про відмову у визнанні його потерпілим.

Заявник не скористався правом на участь у судовому засіданні та його представник адвокат ОСОБА_6 подав заяву, згідно якої він просить провести розгляд справи без їх участі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду скарги, однак його неявка не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Також через канцелярію суду надійшла заява представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , згідно якої вона просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 . У поданій заяві вказує, що підставою для початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000266 стала заява ОСОБА_7 про те, що 28 жовтня 2023 року приватний нотаріус ОСОБА_3 на підставі підроблених документів перереєстрував право власності на належні йому об`єкти нерухомості, а саме: майновий комплекс за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 1,878 га (кадастровий №211040000:01:003:1002); нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2 .

Вказує, що 02 листопада 2023 року ОСОБА_7 подав заяву до СУ ГУНП у Закарпатській області, після чого відомості про шахрайські дії за ч. 5 ст. 190 КК України внесено до ЄРДР за №0000328, а згодом приєднано до провадження №0000266. ОСОБА_7 стверджує, що не видавав довіреність від 17 травня 2019 року, посвідчену нотаріусом ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_10 , яка виявилася підробленою та використаною для шахрайських дій, виявлених 01 листопада 2023 року через Державний реєстр нерухомого майна.

Наголошує, що 28 жовтня 2023 року майно ОСОБА_7 було незаконно перереєстровано на ОСОБА_5 на підставі договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 05 жовтня 2021 року (посвідченого нотаріусом ОСОБА_11 ) та заяви кредитора від 28 жовтня 2023 року, виданої ОСОБА_5 . ОСОБА_7 заперечує укладення договору позики з ОСОБА_5 на суму 4 811 500 грн. від 20 грудня 2019 року та надання повноважень ОСОБА_10 для підписання договору відступного. Він також стверджує, що 17 травня 2019 року перебував у Закарпатській області, а не в Києві, де нібито видано довіреність.

Згодом, 02 листопада 2023 року, ОСОБА_5 заснував ТОВ «Мукачево буд» і вніс незаконно отримане майно до статутного капіталу товариства. Представник ОСОБА_7 зазначає, що нотаріус ОСОБА_9 втратив право на нотаріальну діяльність з 27 січня 2020 року, а нотаріус ОСОБА_11 з 13 березня 2023 року через порушення, що свідчить про нелегітимність документів.

Таким чином, дії ОСОБА_3 , який здійснив реєстрацію на підставі цих документів, спричинили шкоду ОСОБА_7 , а отже, ОСОБА_3 не може бути визнаний потерпілим у цьому провадженні.

Вказує, що 28 жовтня 2023 року майно ОСОБА_7 було незаконно перереєстровано на ОСОБА_5 на підставі договору про припинення зобов`язання переданням відступного від 5 жовтня 2021 року (посвідченого нотаріусом ОСОБА_11 ) та заяви кредитора від 28 жовтня 2023 року, виданої ОСОБА_5 . ОСОБА_7 заперечує укладення договору позики з ОСОБА_5 на суму 4 811 500 грн. від 20 грудня 2019 року та надання повноважень ОСОБА_10 для підписання договору відступного. Він також стверджує, що 17 травня 2019 року перебував у Закарпатській області, а не в Києві, де нібито видано довіреність.

Згодом, 02 листопада 2023 року, ОСОБА_5 заснував ТОВ «Мукачево буд» і вніс незаконно отримане майно до статутного капіталу товариства. Представник ОСОБА_7 зазначає, що нотаріус ОСОБА_9 втратив право на нотаріальну діяльність з 27 січня 2020 року, а нотаріус ОСОБА_11 з 13 березня 2023 року через порушення, що свідчить про нелегітимність документів. Таким чином, дії ОСОБА_3 , який здійснив реєстрацію на підставі цих документів, спричинили шкоду ОСОБА_7 , а отже, ОСОБА_3 не може бути визнаний потерпілим у цьому провадженні.

Згідно поданої заяви представника ОСОБА_7 також вбачається, що у ході досудового розслідування встановлено деякі обставини, зокрема те, що 30 листопада 2023 року працівники СУ ГУНП у Закарпатській області за ухвалою слідчого судді провели обшук в офісі приватного нотаріуса Дунаївського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_12 . Під час обшуку з`ясувалося, що 14 лютого 2022 року о 13:35 з його електронного ключа в Єдиному реєстрі довіреностей невідомою особою протиправно внесено зміни до довіреності №277 від 17.05.2019, виданої ОСОБА_9 : дані особи, яка видала довіреність, змінено з ОСОБА_13 на ОСОБА_7 , а представника з ОСОБА_14 на ОСОБА_10 .

У період із листопада 2023 по травень 2024 року розслідування показало, що Договір про припинення зобов`язання переданням відступного №1024 від 05.10.2021, посвідчений нотаріусом ОСОБА_11 (Маріупольський нотаріальний округ Донецької області), оформлений за цією довіреністю від імені ОСОБА_7 і підписаний ОСОБА_10 . Ця довіреність, ймовірно, була підроблена шляхом несанкціонованих реєстраційних дій.

Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000266 від 08.09.2023 року за ч. 4, ч. 5 ст. 190 КК України.

З оглянутої копії постанови начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 26 лютого 2025 року встановлено, що приватному нотаріусу Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у межах кримінального провадження №0000266.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_7 про те, що 28.10.2023 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі підроблених документів перереєстровано право власності на належні йому об`єкти нерухомого майна, а саме: майновий комплекс, розташований за адресою АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 1,878 га кадастровий номер 211040000:01:003:1002; вбудовані нежитлові приміщення, розташовані за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови слідчий зазначає, що у ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, не здобуто фактичних даних та відсутні відомості, які б стверджували заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди заявнику. В рамках кримінального провадження досліджується факт протиправного заволодіння майном ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 виступає особою, чиї дії (реєстрація майна 28 жовтня 2023 року) спричинили це правопорушення. Обґрунтовуючи відмову слідчий також вказує, що його дії є предметом розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_3 слідчий суддя зазначає, що доводи ОСОБА_3 про завдання йому шкоди через анулювання доступу до Державного реєстру речових прав є необґрунтованими, оскільки це є наслідком дисциплінарного стягнення Міністерства юстиції України, а не прямим результатом кримінального правопорушення.

Водночас слідчий суддя зауважує, що слідчий недостатньо обґрунтовано відмову у визнанні потерпілим, оскільки ним проведено повного аналізу обставин, на які посилався заявник, що є порушенням ч. 2 ст. 9 КПК України.

Проте, це не змінює висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим, оскільки його роль у провадженні пов`язана з можливими протиправними діями, а не з отриманням шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням викладеного приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,304, 306, 307, 309, 369 КПК України слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1