Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/901/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2024.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.02.2025 включно з визначенням застави в розмірі 3300 (три тисячі триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9992400 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) грн, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тяпче Долинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні № 0000543, відомості про яке 29.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у квітні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 22.04.2024, ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за грошову винагороду в розмірі від 7000 до 10000 доларів США з одного чоловіка, домовились про спільне вчинення незаконного переправлення групи

-2-

осіб у кількості не менше 7 осіб, яким обмежено виїзд за кордон, через лінію державного кордону України та Румунії, яка проходить по річці Тиса неподалік с. Бедевля Тячівського району, при цьому достовірно знаючи, що на даній ділянці кордону у весняний період річка Тиса є глибоководною, а тому піший перехід на даній ділянці лінії державного кордону через русло річки Тиса у весняний період є небезпечний для життя і здоров`я особи.

ОСОБА_7 , на виконання попередніх домовленостей, діючи у змові із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, з метою організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску через лінію державного кордону, яка проходить по руслу річки Тиса поблизу с. Бедевля Тячівського району, використовуючи в якості спілкування між собою засоби мобільного зв`язку, мобільні додатки-месенджери, у квітні 2024 року, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 25.04.2024, підшукав ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (анкетні відомості щодо якого змінені, у зв`язку із застосуванням заходів безпеки щодо особи) та ще двох чоловіків призовного віку, анкетні відомості про яких на даний час не встановлені, для незаконного їх переправлення через державний кордон.

ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 22.04.2024, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись на території Калуського району Івано-Франківської області, у ході особистої зустрічі, повідомив ОСОБА_13 про готовність за кошти в сумі 10000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон України.

ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але пізніше 22.04.2024, у ході особистої зустрічі повідомив своєму знайомому ОСОБА_14 про готовність за кошти в сумі 8000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон.

Також, ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 22.04.2024, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 , мобільні додатки-месенджери до нього, у ході телефонної розмови із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , повідомив їх про готовність за кошти в сумі 7000 доларів США з кожного, організувати їх переправлення через державний кордон.

23.04.2024 у період з 04 год 21 хв по 05 год 01 хв ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , за допомогою мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , зателефонував ОСОБА_13 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_2 , ОСОБА_14 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_3 , ОСОБА_16 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_4 , а також зателефонував ОСОБА_17 , у ході телефонних розмов із якими, повідомив останніх про необхідність бути готовим для виїзду до Закарпатської області через Торунський перевал, мотивуючи це меншою кількістю контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України по

-3-

маршруту слідування на територію Хустського району Закарпатської області, та про необхідність мати при собі грошові кошти за незаконне переправлення їх через державний кордон України.

Цього ж дня, 23.04.2024 о 05 год 53 хв ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, на автомобілі марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_5 , під`їхав до невстановленого на даний час місця на території села Гошів Долинської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, де поетапно підібрав ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , і вони всі разом поїхали автомобільною дорогою загальнодержавного значення Р21 Долина-Хуст у напрямку до м. Іршава Закарпатської області, де попередньо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , використовуючи свої знайомства, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, домовились про оренду кімнати в готелі «Прага», розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

23.04.2024 о 08 год 52 хв ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, із корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_5 , у якому також перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , прибув до готелю «Прага», що розташований за адресою АДРЕСА_2, де у ході розмови з останніми повідомив обставини їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що їм повідомлять коли їх заберуть з готелю та перевезуть їх в об`їзд контрольно-режимного пункту Державної прикордонної служби України до місця подальшого їх переходу лінії державного кордону України і Румунії, при цьому для подальшого узгодження такого переправлення, ОСОБА_7 продиктував ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 контактний номер мобільного телефону НОМЕР_6 , яким користується ОСОБА_9

23.04.2024 приблизно о 09 год ОСОБА_7 , знаходячись в автомобілі марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_5 , який був припаркований на території готелю «Прага», розташованого за адресою АДРЕСА_2, надав вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , передати йому грошові кошти як повну оплату за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

На виконання вказівки ОСОБА_7 23.04.2024, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 09 год, ОСОБА_13 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10000 доларів США, ОСОБА_14 - 8000 доларів США, ОСОБА_16 - 7000 доларів США, ОСОБА_17 - 7500 доларів США, як повної оплати за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

23.04.2024 приблизно о 09 год, ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 попрямували до заздалегідь заброньованого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 номеру в готелі «Прага», а ОСОБА_7 став очікувати на території стоянки даного готелю, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , зустрічі з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншої невстановленою особою, для розподілу між собою грошових коштів, отриманих за організацію незаконного переправлення ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , через державний кордон України.

-4-

ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше 24.04.2024, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, знаходячись на території Стрийського району Львівської області, у ході особистої зустрічі, повідомив ОСОБА_15 про можливість за грошові кошти в сумі 7000 доларів США, організувати його переправлення через державний кордон України.

ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але пізніше 24.04.2024, використовуючи абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 та мобільні додатки-месенджери до нього, у ході телефонних розмов із двома невстановленими на даний час чоловіками призовного віку, повідомив їм про готовність за кошти в сумі 8000 доларів США з кожного, організувати їх переправлення через державний кордон.

25.04.2024 у період з 12 год 51 хв ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за допомогою додатків до мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , зателефонував ОСОБА_15 на мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_7 , а також зателефонував іншим невстановленим двом чоловікам, у ході телефонних розмов із якими, повідомив останніх про необхідність бути готовими для виїзду до Закарпатської області через Торунський перевал, мотивуючи це меншою кількістю контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України по маршруту слідування на територію Хустського району Закарпатської області, та про необхідність мати при собі грошові кошти за незаконне переправлення їх через державний кордон України.

25.04.2024 приблизно о 13 год ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, на автомобілі марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_5 , під`їхав до невстановленого на даний час місця на території м. Моршин Стрийського району Львівської області, де поетапно підібрав ОСОБА_15 та інших двох невстановлених чоловіків, і вони всі разом поїхали в напрямку до м. Іршави Закарпатської області, де попередньо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , використовуючи свої знайомства, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, домовились про оренду кімнати в готелі «Прага», розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

25.04.2024 о 16 год 50 хв ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими на даний час невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний намір на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_5 , у якому також перебували ОСОБА_15 та два чоловіки призовного віку, прибув до готелю «Прага», що розташований за адресою АДРЕСА_2, де в ході розмови з останніми повідомив обставини їх подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, повідомивши, що їм повідомлять коли їх заберуть з готелю та перевезуть їх в об`їзд контрольно-режимного пункту Державної прикордонної служби України до місця подальшого їх переходу лінії державного кордону України і Румунії.

-5-

25.04.2024 приблизно о 17 год ОСОБА_7 , знаходячись в автомобілі марки «Opel», д.н.з. НОМЕР_5 , який був припаркований на території готелю «Прага», розташованого за адресою: АДРЕСА_2, надав вказівку ОСОБА_15 та двом невстановленим чоловікам призовного віку, передати йому грошові кошти як повну оплату за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

На виконання вказівки ОСОБА_7 25.04.2024, точний час досудовим розслідуванням невстановлений, але не пізніше 17 год, ОСОБА_15 передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 7000 доларів США, два інших чоловіки призовного віку по 7500 доларів США кожний, в якості повної оплати за організацію незаконного переправлення їх через державний кордон.

25.04.2024 приблизно о 17 год, ОСОБА_15 та два інших чоловіки призовного віку попрямували до заздалегідь заброньованого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 номеру в готелі «Прага», а ОСОБА_7 став очікувати на території стоянки даного готелю, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , зустрічі з ОСОБА_10 та іншої невстановленою особою для розподілу між собою грошових коштів, отриманих за організацію незаконного переправлення ОСОБА_15 та двох інших чоловіків призовного віку через державний кордон України.

Надалі, 27.04.2024 приблизно о 08 год 22 хв, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, за вказівкою ОСОБА_9 прибули до готелю «Прага», розташованого за адресою АДРЕСА_2, на двох автомобілях, зокрема ОСОБА_10 на автомобілі марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_8 , а ОСОБА_18 на автомобілі марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_9 , де ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_17 та іншим двом невстановленим чоловікам призовного віку сісти до нього в автомобіль, а ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 - до автомобіля під керуванням ОСОБА_11

27.04.2024 приблизно о 08 год 30 хв ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, використовуючи свої навики проїзду об`їзними дорогами, в обхід контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України та Національної поліції України, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_8 , в якому перебували ОСОБА_17 та два невстановлені чоловіки призовного віку, а також ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_9 , в якому перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , виїхали колоною з міста Іршави Хустського району, у напрямку с. Бедевля Тячівського району, при цьому з метою конспірації своєї протиправної діяльності вибрали маршрут через с. Довге - с. Липча - с. Іза - м. Хуст - с. Стеблівка - смт Буштино - с. Угля - с. Вільхівці - с. Бедевля.

27.04.2024 приблизно о 11 год 50 хв, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, приїхавши на автомобілях марки «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_8 , та марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_9 , зупинились при в`їзді в смт Буштино Тячівського району, де вже їх очікував ОСОБА_12 на автомобілі марки «FORD TRANSIT CONNECT», д.н.з. НОМЕР_10 .

Після чого, ОСОБА_10 надав вказівку ОСОБА_17 та іншим двом невстановленим чоловікам призовного віку пересісти до автомобіля марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_10 , під керуванням ОСОБА_12 , у свою чергу ОСОБА_11

-6-

надав вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 також пересісти до вказаного автомобіля.

На виконання вказаних вказівок, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та інші два невстановлені чоловіки призовного віку, пересіли до автомобіля марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_10 .

У подальшому, 27.04.2024 приблизно о 12 год ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, використовуючи свої навики проїзду об`їзними дорогами, в обхід контрольно-режимних пунктів Державної прикордонної служби України та Національної поліції України, керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_10 , в якому перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та два невстановлені чоловіки призовного віку, поїхав з смт Буштино та попрямував у напрямку с. Бедевля Тячівського району, за маршрутом смт Буштино - с. Угля - с. Вільхівці - с. Бедевля Тячівського району, з метою об`їзду контрольно-режимного об`єкту Державної прикордонної служби України, розташованого при в`їзді в м. Тячів, а ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розвернулись і попрямували в напрямку м. Іршави.

27.04.2024 приблизно о 13 год 50 хв ОСОБА_12 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами, продовжуючи спільний злочинний умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, керуючи автомобілем марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_10 , в якому перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та два невстановлені чоловіки призовного віку, рухаючись автомобільною дорогою Н09 Мукачево-Рахів-Львів із смт Тересва Тячівського району, неподалік с. Бедевля Тячівського району, з`їхав на обочину зліва на відстані приблизно 50 метрів від річки Тиса та надав вказівку останнім виходити з даного автомобіля та бігти через річку на інший берег, оскільки там вже територія Румунії, при цьому ОСОБА_12 достовірно знаючи, що в даному місці річка Тиса є глибоководною у весняний період, запевнив ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та двох невстановлених чоловіків призовного віку про те, що в даному місці безпечно переходити лінію державного кордону.

27.04.2024 о 13 год 57 хв, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та два невстановлені чоловіки призовного віку за вказівкою ОСОБА_12 , вийшовши із автомобіля марки «Ford Transit Connect», д.н.з. НОМЕР_10 , побігли у напрямку лінії державного кордону України і Румунії, який проходить по руслу річки Тиса неподалік с. Бедевля Тячівського району.

Зайшовши в річку Тиса неподалік с. Бедевля Тячівського району, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та два невстановлені чоловіки призовного віку, не маючи відповідних засобів для плавання стали тонути та звати на допомогу, однак ОСОБА_12 , побачивши це, поїхав з місця висадки у невідомому напрямку.

Внаслідок протиправної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та одному невстановленому чоловіку призовного віку вдалось незаконно перетнули державний кордон України, а ОСОБА_15 та ОСОБА_13 загинули, оскільки згодом їхні тіла були виявлені на березі річки Тиса в районі м. Тячів та с. Яблунівки Хустського району, а ОСОБА_14 рахується безвісті зниклим.

26.12.2024 ОСОБА_7 затримано відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

-7-

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів без визначення застави.

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначила ОСОБА_7 заставу, достатню для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, дійшовши висновку про наявність у даному випадку виключного випадку.

В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 27.12.2024 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, або визначити розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги захисник стверджує, що жодними доказами не доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - не доведені. Слідчим суддею не враховано даних про особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та матір - інваліда ІІІ групи по зору. Разом з тим, визначений ОСОБА_7 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану, і при цьому в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує визначений слідчим суддею розмір застави.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , неявка якого з урахуванням положень ст. 405, 422 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що останній належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження та бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав. Також враховується думка захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка не заперечила щодо розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

-8-

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

-9-

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29.11.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000543 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

26.12.2024 ОСОБА_7 затримано на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 27.12.2024 за клопотанням начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській областіщодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою на строк до 21.02.2025 та визначено заставу 3300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9992 400 (дев`ять мільйонів дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) грн.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

-10-

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановила слідчий суддя, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, перебуваючи на волі ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколами допиту свідків; протоколами проведення оглядів місця події та предметів; протоколами впізнання за фотознімками; рапортом поліцейського; скріншотами переписок та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування про, що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

-11-

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що жодними доказами не доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, колегія суддів відхиляє як безпідставні і такі, що не знаходять свого підтвердження.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, його надзвичайну небезпеку для суспільства та наслідки, які настали, а також існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотрималася вимог ст. 194 КПК України, врахувала обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів уважає такі висновки слідчого судді правильними, оскільки тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та ймовірне покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, дають підстави для обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_7 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для

-12-

запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до вчинення дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Не спростовують висновків слідчого судді про доведеність указаних ризиків та неможливість їх запобіганню шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання і під вартою, і посилання сторони захисту на те, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та матір - інваліда ІІІ групи по зору. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано таких доказів, які б свідчили про відсутність будь-яких інших осіб із числа членів сім`ї чи родини підозрюваного, які можуть здійснювати догляд за матір`ю підозрюваного та виховання дітей.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків чи інших учасників у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчинення кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також сторона захисту не надано таких доказів, у тому числі про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , які б свідчили про неможливість тримання його під вартою.

Окрім того, колегія суддів констатує, що всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки, роль підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави саме в розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав уважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

-13-

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, безпідставними і такими, що не впливають на висновки слідчого судді у частині визначення розміру застави та не дають підстав для зменшення такого, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що визначений ОСОБА_7 розмір застави є непомірним для нього, оскільки не відповідає його майновому стану, і при цьому в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує визначений слідчим суддею розмір застави.

Тому, апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави - 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано таких доказів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді та апеляційного суду, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2024 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді