Справа №760/4159/25 1-кс/760/3003/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000963 від 24.09.2024, за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000963 від 24.09.2024, за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 356 КК України.

У клопотанні поставлене питання про накладення арешту на об?єкт нерухомого майна із реєстраційним номером у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :72:576:0010, загальною площею 0.08 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_3 , на нерухоме майно, а саме 7-ми поверховий об?єкт будівництва, площею 0.0483 га., який знаходиться на вказаній земельній ділянці, на матеріали та обладнання, що були використані та використовуються в процесі будівництва (створення) вказаного об?єкту нерухомості із забороною користування, розпорядження та проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованій земельній ділянці. Заборонити особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни, що стосуються арештованих земельної ділянки та нерухомого майна розташованих у Солом?янському районі м. Києва (мікрорайон «Жуляни»), за адресою: АДРЕСА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

На думку слідчого судді, клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, у клопотанні поставлене питання про накладення арешту на об?єкт нерухомого майна із реєстраційним номером у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 000, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :72:576:0010, загальною площею 0.08 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та на праві власності належить ОСОБА_3 , на нерухоме майно, а саме 7-ми поверховий об?єкт будівництва, площею 0.0483 га., який знаходиться на вказаній земельній ділянці, на матеріали та обладнання, що були використані та використовуються в процесі будівництва (створення) вказаного об?єкту нерухомості із забороною користування, розпорядження та проведення будівельних, земляних та інших робіт на арештованій земельній ділянці. Заборонити особам, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно вносити будь-які зміни, що стосуються арештованих земельної ділянки та нерухомого майна розташованих у Солом?янському районі м. Києва (мікрорайон «Жуляни»), за адресою: АДРЕСА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших ресурсів.

Як зазначає прокурор, під час досудового розслідування 09.10.2024 р., дізнавачем проведено огляд з відкритої ділянки місцевості до якої наявний вільний доступ, в ході якого було виявлено, що за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка огороджена металевим парканом за яким знаходиться об?єкт незавершеного будівництва, який має 7 поверхів.

Однак, до клопотання прокурором не долучено постанови про визнання майна речовим доказом, що може свідчити про відсутність підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу, оскільки без відповідної постанови слідчий суддя не може перевірити відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України, а іншої мети клопотання прокурора не містить.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його особі, яка його подала, на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000963 від 24.09.2024, за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 356 КК України, повернути особі, яка його подала та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1