ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Житомирі кримінальні провадження № 0000098 від 30.01.2023 та № 0000399 від 07.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джанкой АР Крим, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні дітей, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , остання адреса проживання АДРЕСА_2 ,

за ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 03.12.2022 близько 08 год 00 хв самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 16.01.2023, коли прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Розділу І Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, близько 08 год 00 хв 20.12.2023 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 09.11.2024, коли був затриманий працівниками правоохоронних органів.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомляв, та проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із виконання військових обов`язків.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 07.01.2025 кримінальні провадження № 0000098 від 30.01.2023 та № 0000399 від 07.02.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України (справи № 295/15589/23 та № 295/18619/24) об`єднано в одне провадження.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та показав, що дійсно вчинив кримінальні правопорушення за обставин, які зазначені у обвинувальних актах, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушень. Також показав, що дійсно 03.12.2022 самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 і проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 16.01.2023, коли прибув до в/ч НОМЕР_1 , та 20.12.2023 самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 без дозволу відповідних командирів (начальників), без поважних причин, в умовах воєнного стану, і проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 09.11.2024, коли був затриманий працівниками правоохоронних органів. Не заперечував проти розгляду кримінальних проваджень щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії: за ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції на час вчинення правопорушеня - 03.12.2022), як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби) та за ч. 5 ст. 407 КК України (в редекції на час вчинення правопорушеня - 20.12.2023), як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст. 66 КК України у обох об`єднаних кримінальних провадженнях є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, суд відповідно ч. 2 ст. 66 КК України визнає такою обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого як участь у відсічі збройної агресії рф .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у обох об`єднаних кримінальних провадженнях не встановлено.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, має молодий вік, раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується посередньо, отримав поранення у зв`язку із захистом Батьківщини, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра, хворіє, періоди часу на протязі якого ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд призначає ОСОБА_4 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлено. Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Враховуючи призначене покарання, а також те, що обвинувачений під час судового провадження перебував у розшуку, суд вважає, що продовжує існувати ризик його переховування, та з огляду на положення ч. 8 ст. 176 КПК України щодо неможливості застосування інших, ніж тримання під вартою запобіжних заходів, продовжує дію раніше обраного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на 60 днів із дня ухвалення вироку суду.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.11.2024 по день набрання вироком законної сили, відповідно ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_4 з 09.11.2024 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити стосовно ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію до набрання вироком суду законної сили, але не довше ніж на 60 днів із дня ухвалення вироку, тобто до 23.03.2025.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1