У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року у справі № 308/16342/14-к у зв`язку із декриміналізацією діяння, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2024 року до суду надійшло подання Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області про звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року у справі № 308/16342/14-к у зв`язку із декриміналізацією діяння.

В обґрунтування подання орган пробації зазначив наступне.

30.04.2015 року до Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшли розпорядження №308/16342/14-к від 27.04.2015 року та вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року (вирок набрав законної сили 23.04.2015 року) відносно громадянина ОСОБА_4 06.05.2015 року засудженого ОСОБА_4 було ознайомлено із вказаним вироком, роз?яснені права та обов?язки, покладені на нього судом, умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, у результаті чого від нього була відібрана підписка, анкета, проведена профілактична бесіда про недопущення вчинення нового злочину та порушень громадського порядку, у яких засуджений розписався власноручно.

Згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року, 22.11.2014 року близько 22 год.00 хв. ОСОБА_4 , умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою з Кіш ЙЙ, діючи у групі осіб, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_5 , шляхом демонтажу, викрали з ванної кімнати пральну машину марки «Whirlpool», AWT 2250/1, вартістю 1000,00 грн., чим завдали останній матеріальної шкоди.

Згідно вимоги про притягнення до кримінальної відповідальності вбачається, що відносно ОСОБА_4 СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області було відкрите кримінальне провадження №12015-0-7-0030/001364 від 28.04.2015 р. за ознаками складу злочину, передбаченого 4.3 ст. 185 КК України.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2019 р. ОСОБА_4 оголошено у розшук, судове провадження у кримінальному провадженні №308/7310/15-к зупинено.

Станом на 01 січня2015 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1218 грн, а 50 відсотків його розміру 609,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону N? 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 1218 грн. (609?2=1218 грн.).

Так, відповідно до частини другої статті 74 КК України, особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ураховуючи викладене, на підставі частини другої статті 74 КК України органом з питань пробації направлені матеріали стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вирішення питання про звільнення його від призначеного судом покарання.

Згідно протоколу повторно автоматизованого розподілу справи між суддями від 20.12.2024 року справу було розподілено на суддю ОСОБА_1 .

Орган пробації подав до суду заяву від 03.02.2025 року про розгляд подання за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Прокурор до суду не прибув, жодних клопотань не подав.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши подання та додані до нього докази, а також матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому у відповідності до ч. 1 цієї ж статті звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання ОСОБА_4 з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання.

При цьому судом встановлено, що 22.11.2014 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , умисно з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи у групі осіб, з метою заволодіння чужим майном, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_5 , шляхом демонтажу, викрали з ванної кімнати пральну машину марки «Whirlpool», AWT 2250/1, вартістю 1000,00 грн., чим завдали останній матеріальної шкоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, тобто крадіжка вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Зазначений вирок набув законної сили 23.04.2015 року.

Згідно вимоги про притягнення до кримінальної відповідальності вбачається, що відносно ОСОБА_4 СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області було відкрите кримінальне провадження №12015-0-7-0030/001364 від 28.04.2015 р. за ознаками складу злочину, передбаченого 4.3 ст. 185 КК України.

Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.03.2019 р. ОСОБА_4 оголошено у розшук, судове провадження у кримінальному провадженні №308/7310/15-к зупинено.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів. Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У 2014 році податкова соціальна пільга становила 609,00 гривень.

Судом встановлено, що за вироком ОСОБА_4 було засуджено за кримінальне правопорушення, вчинене 22.11.2014 року, при цьому розмір заподіяної шкоди складає 1000 гривень, тоді як мінімальна сума вартості викраденого майна, як ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням вищезазначених змін у законодавстві, повинна була становити не менше 1218 гривень.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 591/6379/16-ц).

З огляду на викладене, подання органу пробації підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 4, 5, п. 13 ч. 1 ст. 537, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року у справі № 308/16342/14-к у зв`язку із декриміналізацією діяння, - задовольнити.

Негайно звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.03.2015 року у справі № 308/16342/14-к покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (два) роки позбавлення волі, - на підставі ч. 2 ст. 74 КК України як особу, засуджену за діяння, караність якого законом усунена.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1