Справа № 503/477/25
Провадження № 1-кп/503/82/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Кодима у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, судове провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 04.02.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, непрацевлаштований, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , законний представник потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_7 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним внаслідок згоди підозрюваного та потерпілого із встановленими досудовим розслідуванням обставинами:

ОСОБА_3 , будучи батьком малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи про зобов`язання передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, умисно ухилився від виконання покладених на нього перелічених обов`язків.

Так, відповідно до судового наказу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.07.2018 (справа № 509/2784/18), ОСОБА_3 , було встановлено обов`язок виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_8 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , будучи працездатним, умисно, систематично, починаючи з 10 липня 2018 року по теперішній час включно, тривалий час злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.07.2018 (справа № 509/2784/18) коштів (аліментів) на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 .

У вказаний період часу, будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, офіційно не працевлаштувався, в центрі зайнятості, як шукаючий роботу не реєструвався, отримував доходи у межах України, однак про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліменти не виплачував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Також, ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, будучи ознайомленим про те, що згідно вище вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, злісно ухилявся від сплати аліментів, в результаті чого на підставі розрахунку Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.03.2025, у останнього за період часу з 10 липня 2018 року по 27 березня 2025 року виникла заборгованість з виплати аліментів на утримання ОСОБА_5 , в розмірі 189966 грн. 50 коп. що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_5 , майнової шкоди у розмірі 189966 гривень 50 копійок.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав письмову заяву в порядку, передбаченому пунктом 1 ч.3 ст. 302 КПК України, складену ним в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_5 спільно зі своїм законним представником ОСОБА_6 подали письмову заяву в порядку, передбаченому пунктом 2 ч.3 ст. 302 КПК України, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні

За результатом вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріали суд не вважає за необхідне призначати розгляд обвинувального акта в даному кримінальному провадженні у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження відповідно до ч.3 ст. 382 КК України.

Ураховуючи виконання, під час досудового розслідування кримінального проступку у формі дізнання, вимог ст. 302 КПК України, то суд вважає, що є підстави, передбачені ч.1 ст. 382 КК України, для ухвалення вироку.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 382 КПК України суд вважає необхідним зазначити встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження:

ОСОБА_3 , будучи батьком малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи про зобов`язання передбачені ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, умисно ухилився від виконання покладених на нього перелічених обов`язків.

Так, відповідно до судового наказу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.07.2018 (справа № 509/2784/18), ОСОБА_3 , було встановлено обов`язок виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_8 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_3 , будучи працездатним, умисно, систематично, починаючи з 10 липня 2018 року по теперішній час включно, тривалий час злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.07.2018 (справа № 509/2784/18) коштів (аліментів) на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 .

У вказаний період часу, будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, офіційно не працевлаштувався, в центрі зайнятості, як шукаючий роботу не реєструвався, отримував доходи у межах України, однак про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, аліменти не виплачував, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Також, ОСОБА_3 , знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, будучи ознайомленим про те, що згідно вище вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, злісно ухилявся від сплати аліментів, в результаті чого на підставі розрахунку Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.03.2025, у останнього за період часу з 10 липня 2018 року по 27 березня 2025 року виникла заборгованість з виплати аліментів на утримання ОСОБА_5 , в розмірі 189966 грн. 50 коп. що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , завдав потерпілому ОСОБА_5 , майнової шкоди у розмірі 189966 гривень 50 копійок.

Суд діяння обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються посередньо, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майновий стан винного, зокрема внаслідок його не працевлаштованості, у зв`язку з чим приходить до висновку, що йому слід призначити міру покарання у виді громадських робіт в межах, установлених у санкції ч.1 ст. 164 Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, яке буде необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, обмежень щодо призначення громадських робіт, передбачених ч.3 ст. 56 КК України, судом за результатом вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів не встановлено.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого, як і інші заходи забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, та призначення міри покарання у виді громадських робіт.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який його ухвалив Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У відповідності до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1