ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/652/24
Провадження № 1-кп/292/71/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року селище Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника служби в справах дітей ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Пулини кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000295 від 28.03.2024 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Шлях Ілліча Носівського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, зі слів непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2022 року у зв"язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" № 2102-IX, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, дію якого на даний час продовжено. Згідно обвинувального акту 29 лютого 2024 року близько 01 години 00 хвилин у неповнолітнього ОСОБА_4 , який достовірно знав, що в Україні введено воєнний стан та перебував разом із ОСОБА_5 поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення палива з припаркованого на узбіччі дороги поблизу зазначеного домоволодіння автомобіля марки "ВАЗ" моделі "2107", р.н. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_13 .. З цією метою неповнолітній ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку палива з вказаного автомобіля, на що останній погодився. У вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_5 залишився на дорозі неподалік вказаного автомобіля щоб спостерігати за навколишньою обстановкою та в разі появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_4 , а останній підійшов до вказаного автомобіля. Після цього, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені власником та сторонніми особами, за допомогою сили рук відчинив незамкнену кришку бензинового баку автомобіля марки ВАЗ моделі 2107, р.н. НОМЕР_1 та за допомогою заздалегідь принесеної неповнолітнім ОСОБА_4 з метою полегшення вчинення злочину каністри та шлангу зілляли з бензинового баку 10 літрів бензину марки А-95 вартістю 514 грн 60 коп.

З викраденим паливом ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 покинули місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 майнову шкоду на загальну суму 514 грн 60 коп.

Повторно, 12 березня 2024 року близько 23 години 00 хвилин у неповнолітнього ОСОБА_4 , який достовірно знав, що в Україні введено воєнний стан та перебував разом із ОСОБА_5 поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення палива з припаркованого на узбіччі дороги поблизу зазначеного домоволодіння автомобіля марки "ВАЗ" моделі "2107", р.н. НОМЕР_2 , належного ОСОБА_10 .. З цією метою неповнолітній ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку палива з вказаного автомобіля, на що останній погодився. У вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_5 залишився на дорозі неподалік вказаного автомобіля щоб спостерігати за навколишньою обстановкою та в разі появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_4 , а останній підійшов до вказаного автомобіля. Після цього, переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені власником та сторонніми особами, за допомогою сили рук відчинив кришку капоту зазначеного автомобіля, таким чином проник до його середини та за допомогою заздалегідь принесеного ріжкового ключа з метою полегшення вчинення вказаного злочину, від"єднав переривник - розподільника запалення вартістю 1055 грн 00 коп з комплектом високовольтних дротів вартістю 323 грн 70 коп.

З викраденим переривником - розподільника запалення з комплектом високовольтних дротів неповнолітній ОСОБА_4 спільно зі ОСОБА_5 покинули місце вчинення злочину та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1378 грн 70 коп.

Органом досудового слідства умисні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким

встановлювалася кримінальна протиправність діяння, тобто у зв`язку з декриміналізацією закону, який встановлював відповідальність за вчинення крадіжки, розмір якої не перевищує 3028 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його законний представник підтримали клопотання захисника ОСОБА_7 та просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Потерпілий ОСОБА_10 та інші учасники судового розгляду в судовому засіданні не заперечували проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч. 4 ст.185 КК України.

Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 , думку прокурора та інших учасників судового розгляду, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Такий же принцип гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого. 09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року,

відповідно до якого ч. 2 ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в наступній редакції: «Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних

мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб». Отже, Законом № 3886-IX у ст. 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів. Зокрема, стаття 185 КК України фактично містить відсилку до ст. 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості майна, яким заволоділи шляхом крадіжки, для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку. Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних

діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він вказаний законодавцем у ст. 51 КУпАП. Отже, з часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Закону № 3886-IX кримінальна відповідальність, зокрема, за ч. 4 ст. 185 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми. Внаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів, обговорювана зміна скасовує кримінальну протиправність діяння у розумінні ст. 5 КК. Пунктом 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Згідно з п.п. 169.1.1. п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн. Таким чином, починаючи з 09 серпня 2024 року, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є кримінально караним діянням, якщо вартість даного майна на момент вчинення правопорушення складає більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн, тобто більше 3028 грн. Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. Положеннями п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст. 479-2 цього Кодексу. За статтею 479-2 КПК суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. З обвинувального акту вбачається, що діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 514 грн 60 коп та потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1378 грн 70 коп, тому з урахуванням вищевказаних норм законодавства, дії обвинувачених ОСОБА_5 ОСОБА_4 на даний час не є кримінально караним діянням. За таких обставин, ураховуючи імперативність вимог ч. 4 ст. 479-2 КПК України та

позицію обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які просили закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, беручи до уваги думку потерпілих, які не заперечували проти закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0000295 від 05.09.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Питання щодо речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Відповідно до ст. 124 КПК України із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню в рівних частинах процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи відповідно до висновку №СЕ-19/106-24/4439-АВ від 25.03.2024 в сумі 3029,12 грн та витрат на проведення судової товарознавчої експертизи відповідно до висновку № СЕ-19/106-24/4428-ТВ від 19.03.2024 в сумі 1514,56 грн. На підставі викладеного та керуючись ст. 5 КК України, п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст. ст. 369-372, ст. 479-2 КПК України, суд П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження задовольнити. Кримінальне провадження № 0000295 від 05.09.2023 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності Закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Речові докази в справі після набрання ухвалою законної сили, а саме: розподільник запалювання з проводами високої напруги в кількості 5 штук, передані для зберігання ОСОБА_10 , - залишити останньому як власнику. Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рівних частинах на користь держави процесуальні витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи відповідно до висновку №СЕ-19/106-24/4439-АВ від 25.03.2024 в сумі 3029 (три тисячі двадцять дев"ять) гривень 12 копійок та за проведення судової товарознавчої експертизи відповідно до висновку № СЕ-19/106-24/4428-ТВ від 19.03.2024 в сумі 1514 (одна тисяча п"ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок згідно довідок, наявних в матеріалах справи. На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Червоноармійський районний суд Житомирської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1