Справа № 308/9517/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженні, відомості про яке 25.05.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №308/9517/22, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 25.05.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурором у судовому засіданні було заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання та вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Також вказав, що ОСОБА_4 вчинив нові кримінальні правопорушення під час іспитового строку.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив відмовити у задоволенні такого.

Обвинувачений також просив відмовити у задоволенні клопотання та вказав, що ніяких протиправних дій не вчиняв.

Заслухавши думку прокурора, доводи обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи встановлено, що судом раніше застосовувався відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, який неодноразово продовжувався, та було визначено відповідний розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був в подальшому внесений.

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України, які у відповідності до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд враховує характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому злочинів, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, останній не має міцних соціальних зв`язків та вчинив нові умисні злочини у період дії іспитового строку.

Разом з цим, суд бере до уваги тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вказаних злочинах, враховує те, що докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту судом не досліджено, та з урахуванням наведених даних, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, що незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, суд вважає, що застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією ОСОБА_4 від суспільства, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про основоположні права та свободи та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Дослідивши матеріали суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був нею порушений.

Суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_4 був звільнений з-під варти під заставу та на нього був покладений обов`язок прибувати до суду на першу вимогу, який був ним порушений, у зв`язку з чим до нього застосовувався привід та він був оголошений у розшук.

Таким чином, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 порушив запобіжний захід у виді застави, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту негайно в залі суду.

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 22 березня 2025 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, надіслати начальнику державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1