БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/355/25
Провадження № 1-кп/730/50/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в порядку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, -

У С Т А Н О В И В :

Прокурор Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до суду з даним клопотанням, у якому просить закрити кримінальне провадження №0000015 від 08.01.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вимоги клопотання обгрунтовує тим, що в провадженні СВ ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області перебуває дане кримінальне провадження за фактом крадіжки чужого майна, а саме: 19 серпня 2012 року близько 04-20 год невстановлені особи прибули до території Борзнянської центральної районної лікарні по вул. Семена Палія, 22 м. Борзна Чернігівської області, де шляхом злому вхідних дверей проникли до будівлі Борзнянської районної поліклініки в приміщення дитячої консультації і шляхом вільного доступу проникли до кімнати, в якій знаходиться банкомат №4605, що належить АТ «Райффайзен Банк Аваль», зламали металеві двері до сейфового відділення банкомату, звідки викрали касети з грошовими коштами в сумі 212565 грн, чим завдали АТ «Райффайзен Банк Аваль» матеріальної шкоди на вказану суму. У ході досудового розслідування проведеними слідчо-оперативними заходами встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не вдалося. Однак, передбачене ч.4 ст.185 КК України кримінальне правопорушення за своєю санкцією відноситься до тяжких злочинів і з дня його вчинення згідно з п.4 ч.1 ст.49 КК України сплив десятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні внесене клопотання підтримала і просила його задовольнити з вищевказаних підстав.

Потерпіла особа АТ «Райффайзен Банк Аваль» було належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалось, про причини неприбуття не повідомило, ніяких заяв щодо суті клопотання не подало.

Розглянувши дане клопотання прокурора та заслухавши його пояснення, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

За змістом положень п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності встановлені ст.49 КК України в залежності від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Зокрема, згідно п.4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Санкція ч.4 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Разом з тим, згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність як засада кримінального провадження з огляду на ч.2 ст.9 КПК України полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, згідно зі ст.25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим усіх зібраних та перевірених доказів.

Водночас до обов`язків держави входять позитивні зобов`язання у сфері прав людини, метою, яких є: захист осіб; забезпечення достатніх юридичних засобів реагування на випадки порушення прав людини; гарантія проведення ефективного, оперативного та невідкладного розслідування випадків порушення прав людини незалежними компетентними особами; сприяння реалізації та забезпечення ефективного механізму юридичного, передусім судового захисту основоположних прав людини; запобігання порушення прав людини із боку третіх осіб.

Доктрина позитивних зобов`язань передбачає, що держава повинна не тільки володіти законодавством, що найбільш повно забезпечує дотримання як негативних, так і позитивних прав, але і вживати всіх необхідних заходів для того, щоб воно реально діяло, а не залишалося на папері. Тобто права мають бути забезпечені не тільки de jure, але і de facto. Але держава вільна у виборі конкретних заходів, які підлягають застосуванню, щодо повного та ефективного захисту тих чи інших прав людини. Позитивні зобов`язання держави не можуть тлумачитись як такі, що визначають конкретні засоби чи конкретні дії держави.

Єдиним критерієм для визначення того, чи дотримувалась держава в особі її органів влади цього обов`язку, є ефективність її дій у конкретній ситуації.

Крім того, в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи.

Як вбачається з наданих прокурором матеріалів кримінального провадження №0000015 від 08.01.2013р. за ч.4 ст.185 КК України, СВ ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області проводилось досудове розслідування за повідомленням про те, що 19 серпня 2012 року близько 04-20 год невстановлені особи прибули до території Борзнянської центральної районної лікарні по вул. Семена Палія, 22 м. Борзна Чернігівської області, де шляхом злому вхідних дверей проникли до будівлі Борзнянської районної поліклініки в приміщення дитячої консультації і шляхом вільного доступу проникли до кімнати, в якій знаходиться банкомат №4605, що належить АТ «Райффайзен Банк Аваль», зламали металеві двері до сейфового відділення банкомату, звідки викрали касети з грошовими коштами в сумі 212565 грн, чим завдали АТ «Райффайзен Банк Аваль» матеріальної шкоди на вказану суму.

Суд констатує, що хоча з дня скоєння даного кримінального правопорушення пройшло понад десять років і повідомлення про підозру нікому не вручено, проте досудове розслідування всупереч вимог ст.9, 25 КПК України не було проведено повно, всебічно й ефективно.

Так, у матеріалах кримінального провадження містяться заява про злочин, протокол огляду місця події, протоколи допиту ряду свідків, висновки експертиз, договори, банківські та інші документи.

Водночас, незважаючи на значний обсяг проведених слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, залишилися не виконаними настанови, що містяться в постанові прокурора від 19.11.2012р. про скасування постанови про зупинення досудового слідства, в дорученні слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій від 04.02.2013р., у вказівках (в порядку ст.39 КПК України) першого заступника начальника Управління УМВС України в Чернігівській області від 02.04.2013р., а саме: не витребувано інформацію та не проведено звірку щодо вчинення аналогічних злочинів на території України; не отримано результатів проведення радіорозвідки та не ініційовано клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку й, відповідно, відсутній аналіз запитуваної в операторів телекомунікаційного зв`язку інформації, яка могла б сприяти встановленню злочинців; не допитано представника потерпілої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відтак, суд вважає, що досудове розслідування проведено неефективно, позитивні зобов`язання держави не виконано, слідчим та прокурором не дотримано вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України), у зв`язку з чим закриття даного кримінального провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України наразі буде передчасним і з огляду на фундаментальну засаду верховенства права порушуватиме законні права та інтереси потерпілого.

Суд зауважує, що таке використання прокурором норми п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом у постановах від 15 лютого 2024 року у справі №687/1066/22, від 18 жовтня 2023 року у справі №750/1575/23, від 07 червня 2023 року у справі №545/51/22, від 29 червня 2022 року у справі №725/3569/21, від 25 серпня 2021 року у справі №142/536/20.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, дане клопотання прокурора є необгрунтованим, передчасним і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 49, 185 КК України, ст.2, 9, 25, 284, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000015 від 08.01.2013р. за ч.4 ст.185 КК України в порядку п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності) відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000015 від 08.01.2013р. за ч.4 ст.185 КК України повернути Ніжинській окружній прокуратурі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1