ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/185/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
1-кс/629/55/25 Доповідач ОСОБА_2
Апеляційне провадження № 11-сс/818/150/25
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 19 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 січня 2025 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 19.01.2024, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ) без визначення розміру застави. Строк тримання під вартою визначено до 09.03.2025. Захисник підозрюваного, не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді від 09.01.2025 скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою місця його реєстрації та фактичного проживання. Апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що слідчий суддя не в повному обсязі дослідив підставу для застосування запобіжного заходу, слідчим не доведені ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, не доведено неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний співпрацює зі слідством, не намагається уникнути кримінальної відповідальності, не має бажання уникати військової служби, саме незадовільний стан здоров`я змусив його тимчасово залишити військову частину для відновлення стану здоров`я. Підозрюваний має постійне місце проживання, має захворювання, у зв`язку із чим йому необхідне постійне лікування та медичний догляд. Таким чином, достатнім в даному випадку буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Відповідно до абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402 -405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України. Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 19 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

09.01.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, оцінюючи сукупність обставин, а саме: наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження наявності обґрунтованої підозри, достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України та дані, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не забезпечать здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам статей 193-194, 196 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Матеріали, надані слідчим в обґрунтування поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Крім того, як зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, однак посилався на наявність захворювань, які йому перешкоджають проходити військову службу, щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, зазначив, що не збирається ухилятися від слідства, просив обрати інший альтернативний захід без позбавлення волі,

Твердження захисника про те, що підозрюваний не має бажання уникати військову службу та через незадовільний стан здоров`я залишив військову частину тимчасово, не спростовує правильності висновків слідчого судді щодо обгрунтованості повідомленої підозри, наявності ризиків та неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Відповідно до картки обстеження та медичного огляду від 02.01.2023, ОСОБА_8 був визнаний придатним до військової служби, в графі «діагноз» зазначено здоровий.

Відповідно до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 03.01.2025, встановлено у ОСОБА_8 діагноз та визнано ОСОБА_8 придатним до військової служби.

При цьому, об`єктивних доказів, зокрема належних медичних висновків про те, що підозрюваний має тяжке невиліковне захворювання, внаслідок якого потребує постійного лікування та медичного огляду, суду апеляційної інстанції стороною захисту не надано. Посилання у довідці гарнізонної військово-лікарської комісії від 03.01.2025 на встановлений діагноз є недостатнім для висновку про те, що підозрюваний має саме тяжке захворювання, як стверджує захисник. Крім того, даних про неможливість перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я, суду апеляційної інстанції також не надано. Висновки слідчого судді є мотивованими, та обгрунтовано враховано, що ОСОБА_8 на даний час підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану, який пов`язаний із самовільним залишенням місця служби військовослужбовцем. Відповідно до встановлених органом досудового розслідування обставин, військовослужбовець ОСОБА_8 після залишення військової частини з 22.06.2023 до місця служби не повертався протягом тривалого періоду часу, у зв`язку із чим його дії перекваліфіковані з частини 5 статті 407 КК України на частину 4 статті 408 КК України.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, апеляційний суд враховує наведені дані про особу підозрюваного, зміст повідомленої підозри, тяжкість інкримінованого злочину.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді щодо виду застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід на початковій стадії досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування, якою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України. Підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить захисник, апеляційним судом не встановлено.

Слідчим суддею небезпідставно не визначено підозрюваному ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що узгоджується з положенням частини 4 статті 183 КПК України, відповідно до якого під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи захисника не є достатніми для її скасування та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 січня 2025 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: