Справа № 645/5369/24
Провадження № 1-кп/645/494/24
В И Р О К

Іменем України

19 грудня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальні провадження за № 0001116 від 07.08.2024, № 0000455 від 16.11.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.07.2013 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскаціє майна, звільненого 02.07.2014 на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.06.2014 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014;

- 04.07.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на 140 годин;

- 29.11.2016 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців 10 днів;

- 14.02.2017 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 19.07.2017 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 20.03.2019 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст.185, ч. 2 ст.185, ч.ч. 1 ст. 70 КК України з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.07.2019 до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого 24.07.2019 з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за відбуттям строку покарання;

- 06.02.2020 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 06.07.2023 звільнений з Темнівської ВК Харківської області (№ 100) умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців 7 днів, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28.06.2023;

- 25.03.2024 Фрунзенським районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

- 30.07.2024 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309, ч.ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- 06.11.2024 Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- 16.12.2024 Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 309, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяць позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.395, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше судимим та притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та маючи не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, знов вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 05.08.2024, приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу адреси: м. Харків, бульвар Юр`єва, 19, у парковій зоні побачив ОСОБА_7 , який при собі мав належний йому мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «Galaxy А52 6/128 Gb». В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння мобільним телефоном потерпілого шляхом зловживання довірою останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення,шляхом зловживання довірою потерпілого, введеного в оману запевненнями ОСОБА_6 та помилкової впевненості в добросовісності його дій під приводом особистого дзвінка ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 свій мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «Galaxy А52 6/128 Gb», після чого ОСОБА_6 відійшов від лавки в парку на якій сидів потерпілий та заздалегідь знаючи, що повертати мобільний телефон він не має наміру, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 відволікся, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд.

Так, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду, відповідно до висновку судової-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/22896-ТВ від 13.08.2024 року на загальну суму 5031 гривня.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Також, 23.09.2024 постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/5660/24, провадження № 1-в/645/171/24 стосовно ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд терміном на 12 (дванадцять) місяців.

Таким чином згідно пункту «в» статті 3 закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», встановлено відносно ОСОБА_6 наступні обмеження: заборонено вихід з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22-00 години до 05-00 години наступного дня; заборонено виїзд за межі м. Харкова в особистих справах без дозволу/повідомлення територіального органу внутрішніх справ, який здійснює адміністративний нагляд; заборонено знаходження у ресторанах, кафе, барах, торгівельних об єктах, з метою придбання або вживання спиртних напоїв; зобов`язано з`являтись для реєстрації до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Невельська, 1/32, каб. № 9 з 09.00 год. до 17.00 год. у кожний перший вівторок місяця.

ОСОБА_6 24.09.2024 року під підпис ознайомлено із вказаною постановою та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, а також роз`яснено зміст ст. 395 КК України щодо відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду.

Однак, ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомленим з обмеженнями адміністративного нагляду, неодноразово допускав порушення правил адміністративного нагляду, що підтверджується актами перевірки за місцем мешкання особи щодо якої встановлено адміністративний нагляд, як профілактичний захід від 13.11.2024, 14.11.2024 та 16.11.2024, складених працівниками ВП №2 ХРУГІ №2 ГУНП в Харківській області, які перевіряли останнього за місцем мешкання у встановлений час.

Тобто, ОСОБА_6 , діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього рішенням суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважної причини будучи в належній формі ознайомлений із порядком і умовами проведення адміністративного нагляду, які були йому визначені судом, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним дотримуватись встановлених умов адміністративного нагляду, про що був попереджений, однак ігнорував вимоги законодавства, ухилявся від покладених на нього обов`язків, а саме порушив правила адміністративного нагляду, що виразилось у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ст. 395 КК України, а саме порушення правил адміністративного нагляду, тобто в самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190, ст. 395 КК України визнав у повному обсязі, розкаявся у скоєному та пояснив, що дійсно вчинив кримінальні правопорушення які йому інкриміновано та зазначено в обвинувальних актах, фактичні обставини їх вчинення та правову кваліфікацію не оспорював.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 по епізоду за ч.2 ст. 190 КК України пояснив, на початку серпня 2024 року проходячи у парковій зоні по бульвару Юр`єва у місті Харкові побачив невідомого йому чоловіка та попросив у нього мобільний телефон з метою зробити особистий дзвінок. Отримавши від раніше невідомого йому чоловіка мобільний телефон марки «Samsung», ОСОБА_6 відійшов від нього з метою зробити дзвінок та побачивши, що раніше невідомий йому чоловік відволікся та не стежить за його діями, вирішив заволодіти вказаним телефоном та зник з місця скоєння кримінального правопорушення. Вказав, що в послідуючому мобільний телефон марки «Samsung» здав у ломбард та отримані за нього кошти витратив на власний розсуд.

Також під час допиту по епізоду за ст. 395 КК України вказав, що дійсно будучи ознайомлений із порядком і умовами проведення адміністративного нагляду, які були йому визначені судом, зокрема заборони виходу з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22-00 години до 05-00 години наступного дня, був відсутній вдома у визначений час 13.11.2024, 14.11.2024 та 16.11.2024, чим порушив правила адміністративного нагляду. Пояснив, що його відсутність вдома у вказаний період була зумовлена тим, що він у цій час працював неофіційно.

Обвинувачений наголосив, що вину він визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, нових правопорушень обіцяє не вчиняти.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив врахувати щире каяття обвинуваченого та застосувати до нього за вказані кримінальні правопорушення мінімальне покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілийпо епізоду за ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_7 надав до суду заяву про те, що він не заперечує проти розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КК України, цивільний позов не заявляє, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, у призначенні йому покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи той факт, що обвинувачений визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як воно встановлено в обвинувальному акті, вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, які надали згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 395 КК України, а саме, порушення правил адміністративного нагляду, тобто в самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, яке згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченій ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а також передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка у відповідності до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є рецидив кримінальних правопорушень.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, не одружений, на утриманні дітей не має, за місцем фактичного проживання характеризується добре. За інформацією КНП «Обласний психоневрологічний диспансер № 3» впродовж останніх п`яти років за амбулаторною допомогою не звертався; на обліку у КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд зазначає, що відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Європейський суд у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, умисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, наявність обтяжуючих покарання обставин, відношення обвинуваченого до вчиненого і його позицію щодо визнання вини, у зв`язку з чим, дійшов висновку про неможливість виховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті.

За положеннями ч. ч.1, 4 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу

На переконання суду обвинуваченому слід призначити покарання, за частиною 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції інкримініруємої статті 2 роки позбавлення волі, а за ст. 395 КК України до покарання у виді обмеження волі в межах санкції інкримініруємої статті 1 рік обмеження волі, та визначити покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, й відповідатиме тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Також, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.12.2024 засуджений до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, а кримінальні правопорушення були вчинені обвинуваченим 05.08.2024 - за ч. 2 ст. 190 КК України; 13.11.2024, 14.11.2024, 16.11.2024 року - за ст. 395 КК України, тобто до ухвалення вироку суду, то при призначенні остаточного покарання необхідно керуватися положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, тобто, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.12.2024 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Згідно повідомлення ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 06.12.2024 року, ОСОБА_6 з 29.11.2024 року по 06.12.2024 року перебував в установі, 06.12.2024 вибув для відбування покарання до ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», згідно з вироком суду, який набув чинності.

Суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню на користь держави процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судово-товарознавчу експертизу №СЕ-19/121-24/22896-ТВ від 13.08.2024 року в сумі 1514,56 грн.

Крім того, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.08.2024 року у справі №645/4735/24 (провадження №1-кс/645/1175/24), оскільки подальше його застосування є недоцільним.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ст. 395 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ст.395 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.12.2024 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 19.12.2024 року.

У строк покарання зарахувати покарання частково відбуте за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 16.12.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід Держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-24/22896-ТВ від 13.08.2024 року в сумі 1514,56 грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.08.2024 року у справі №645/4735/24 (провадження №1-кс/645/1175/24).

Мобільний телефон ТМ «Samsung» моделі «Galaxy А52 6/128 Gb», який повернуто на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити в його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя