Справа № 638/8640/23
Провадження № 1-кс/638/3807/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

дізнавача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанови прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова та дізнавача Харківського РУП ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні №0000039 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою, в якій, зокрема, просить скасувати постанову дізнавача ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 26.11.2024 року та постанову прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 28.11.2024 року про відмову у задоволенні клопотання від 23.11.2024 року про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування скарги в цій частині зазначає, що ХРУП №3 ГУНП в Харківській області на досудовому слідстві знаходиться кримінальне провадження №0000039 від 13.01.2023 року за ч..1 ст.164 КК України, порушеного за заявою колишньої дружини ОСОБА_6 .. При цьому вказує, що раніше тим же відділом поліції проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0006292 від 16.12.2016 року за ч.1 ст.164 КК України, яке було порушено за заявою ОСОБА_6 .. Після повного, всебічного розслідування постановою слідчого від 03.05.2018 року кримінальне провадження №0006292 від 16.12.2016 року за ч.1 ст.164 КК України було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою від 17.09.2018 року слідчий суддя відмовив у скарзі ОСОБА_6 щодо скасування зазначеної постанови слідчого стосовно закриття кримінального провадження, доказів вчинення кримінального правопорушення на дату постановлення ухвали надано не було, а саме встановлено, що ухилення від сплати аліментів було вимушеним через відсутність доходу. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.10.2018 року апеляційну скаргу повернуто. Вказує, що кримінальне провадження закривається відповідно до ч.1 п.6 ст.284 КПК України, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню. А також відповідно до п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора або закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Заявником подано до Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова та ХРУП №3 клопотання про закриття кримінального провадження №0000039 від 13.01.2023 року за ч..1 ст.164 КК України, яке було розглянуто та постановами прокурора та дізнавача відмовлено у їх задоволенні. Вважає оскаржувані постанови невмотивованими та необґрунтованими. Не погоджується з повідомленою йому підозрою, вважає її недоведеною. Також вказує, що у даному кримінальному провадженні постановою дізнавача ОСОБА_7 приймалась мотивована та обґрунтована постанова від 29.12.2023 року про закриття даного кримінального провадження, яка прокурором була скасована.

Заявник в судовому засіданні подану скаргу підтримав та просив задовольнити.

Дізнавач та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги за відсутності підстав для скасування постанов про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Розглянувши скаргу, заслухавши учасників провадження, дослідивши надані матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000039 від 13.01.2023 року, слідчий суддя дійшов наступного.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000039 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000039 вбачається, що 13.01.2023 року до ХРУП №3 надійшла заява від ОСОБА_6 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

25.11.2024 року ОСОБА_3 повідомлено про вчинення кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

ОСОБА_3 звернулась до прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова із клопотанням про закриття кримінального провадження №0000039 від 13.01.2023 року на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, у задоволенні якого постановою прокурора від 28.11.2024 року відмовлено.

Крім того, 25.11.2024 року ОСОБА_3 подав до СД Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, в задоволенні якого постановою дізнавача Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області від 26.11.2024 року відмовлено.

Зі змісту скарги вбачається, що копію постанов отримано поштою 03.12.2024 року.

Пунктом 11 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування стороною захисту може бути оскаржена відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відтак, вказана скарга подана повноважною особою, у визначений законом спосіб, проте з порушенням строків на звернення до слідчого судді з метою оскарження такого рішення.

З огляду на викладене, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з частинами 3, 5 статті 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу прокурор посилався на ту обставину, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України є кримінальним проступком, який за своїм складом має триваючий характер. Згідно з постановою слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській обалсті ОСОБА_8 від 03.05.2018 в кримінальному провадженні №0006292 від 16.12.2016 за ч.1 ст.164 КК України, на час винесення постанови в діях ОСОБА_3 не встановлено складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Проте, в ході досудового розслідування кримінального провадження за №0000039 від 13.01.2023 року за ч.1 ст.164 КК України, встановлені факти злісного ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів, які мали місце після винесення постанови слідчим ОСОБА_8 і в розумінні п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України є іншим діянням, ніж те, що були предметом досудового розслідування кримінального провадження №0006292.

Дізнавачем винесена постанова про відмову у закритті кримінального провадження з аналогічних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження №0006292 від 16.12.2016 за ч.1 ст.164 КК України. Постановою слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 від 03.05.2018 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.09.2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 03.05.2018 року про закриття кримінального провадження Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.10.2018 року апеляційна скарга ОСОБА_6 повернута.

Як визначено у п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень глави 24 КПК є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, для можливості закриття кримінального провадження на підставі п.9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України наявними повинні бути у своїй сукупності такі обов`язкові умови: 1) існування нескасованого рішення слідчого, дізнавача або прокурора про закриття кримінального провадження, прийнятого на одній із підстав, наведених у п.п. 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст.284 КПК України (формальний критерій); 2) фактичної відповідності (тотожності) між собою діяння, кримінальне провадження щодо якого було закрито на одній із підстав, зазначених у п.п. 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК України, та діяння, провадження щодо якого у зв`язку з цим (існуванням нескасованого рішення) слідчий, дізнавач чи прокурор вирішує закривати на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України (змістовний критерій); 3) здійснення досудового розслідування у первісному кримінальному провадженні, яке було закрито на одній із підстав, зазначених у п.п. 1, 2, 4, 9 ч. 1 ст. 284 КПК України, на момент його закінчення із дотриманням вимог щодо підслідності (процесуальний критерій).

Вищевказані критерії є обов`язковими як для слідчого, дізнавача чи прокурора під час прийняття рішення на підставі п.9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у тому числі передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 303 КПК України, так і для слідчого судді при перевірці законності, обґрунтованості та вмотивованості прийняття зазначеного рішення щодо закриття чи відмови у закритті кримінального провадження з відповідної підстави.

Перевіривши надані матеріали та оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанов прокурора та дізванавача про відмову у задоволенні клопотання через те, що рішення про закриття кримінального провадження щодо того самого діяння не приймалось.

Так, частиною 1 статті 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду, які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Об`єктом кримінального правопорушення є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний, і соціальний) розвиток. Предметом кримінального правопорушення є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення може бути вчинене у формі злісного ухилення: від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів); батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на утриманні. Під ухиленням від сплати аліментів розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини (дітей) визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності) , які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо).

Кримінальне правопорушення визнається закінченим з моменту, коли зазначене у цій статті ухилення набуло злісного характеру.

При цьому ухилення від сплати аліментів не має конкретного місця скоєння кримінального правопорушення та має триваючий характер.

Дослідженими матеріалами встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000039 від 13.01.2023 року за ч.1 ст.164 КК України, встановлені факти злісного ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів, які мали місце після винесення постанови слідчим ОСОБА_8 і в розумінні п.9-1 ч.1 ст.284 КПК України є іншим діянням, ніж те, що були предметом досудового розслідування кримінального провадження №0006292.

Заявником не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували підставами для скасування постанов прокурора та дізнавача, якими відмовлено у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.

Зазначені постанови винесені в межах строку досудового розслідування з дотриманням норм КПК України, відповідають вимогам ст.110 КПК України, є вмотивованими, прокурором та дізнавачем обґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, а тому в задоволенні скарги останнього слід відмовити за необґрунтованістю.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст.303, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанови прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова та дізнавача Харківського РУП ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні №0000039 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 11.12.2024 о 16:15 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1