Справа № 190/380/25
Провадження №1-в/190/76/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений ОСОБА_4 та представник ДУ «П`ятихатська виправна колонія № 122» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, кожен окремо подали заяви з проханням справу розглядати без їх участі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі - Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь - якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023 рік становило 2684 грн.

Судом встановлено, що вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_4 :

- 25.03.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 20194,88 грн.;

- 26.03.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1620 грн.;

- 10.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 18051 грн.;

- 11.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3920 грн.;

- 12.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн;

- 14.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 7935,90 грн.;

- 15.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3820 грн.;

- 16.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 650 грн.;

- 19.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 2800 грн.

Згідно копії вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_4 :

- 01.04.2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, завдавши потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 703 грн..

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Отже ОСОБА_4 , згідно вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 року вчинив кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 26.03.2023 року, 12.04.2023 року, 16.04.2023 року та згідно вироку Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року вчинив кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 01.04.2023 року завдавши при цьому матеріальної шкоди потерпілим на суму, що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки. Однак, кваліфікуючою ознакою вчиненого злочину є незаконне проникнення до житла, іншого приміщення та сховища.

Згідно із абз.2 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року № 10 сформульовано таке правило кваліфікації: крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст.187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 26.03.2023 року, 12.04.2023 року, 16.04.2023 року та вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 01.04.2023 року слід привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-IX від 18.07.2024.

Зокрема ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 26.03.2023 року, 12.04.2023 року, 16.04.2023 року та за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодом від 01.04.2023 року за ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням покарання 2 роки обмеження волі.

Крім того, підстави звільнення ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 року за кримінальними правопорушеннями передбаченими ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами від 25.03.2023 року, від 10.04.2023 року, від 11.04.2023 року, від 14.04.2023 року, від 15.04.2023 року, від 19.04.2023 року відсутні, адже вартість майна, за викрадення якого він засуджений вказаним вироком, більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

При цьому, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України за вчинення якого ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року, відповідно до вимог закону не є таким, що входить до поняття «дрібного викрадення чужого майна», тому підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вказаним вироком відсутні.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» задовольнити.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року за епізодом від 01.04.2023 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 70 КК України із призначенням покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2023 року за епізодами від 26.03.2023 року, 12.04.2023 року, 16.04.2023 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 ч. 1 ст. 70 КК України із призначенням покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.07.2023 року останочно призначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1