ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2963/24
Провадження №1-кп/477/463/24
УХВАЛА

про продовження дії запобіжного заходу

(повний текст)

02 грудня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді - ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Миколаєві у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000000648 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, освіта неповна середня, зі слів одруженого, зареєстрованого як ФОП, проживає АДРЕСА_1 , не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , (в режимі відеоконференції із ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор"),

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 року до суду надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою суду від 2 грудня 2024 року призначено підготовче судове засідання.

У той же день 2 грудня 2024 року від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без права внесення застави.

Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання у АДРЕСА_1 , за місцем проживання його дружини.

Захисник адвокат ОСОБА_5 у задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, оскільки прокурором не доведені заявлені ризики. Просив змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання його дружини, яка є інвалідом 2 групи. Крім того, просив зменшити розмір застави, обраної слідчим суддею, так як розмір обраної застави є непосильним для обвинуваченого.

Представник потерпілої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулася до суду із заявою про розгляд клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому за її відсутності та відсутності потерпілої, клопотання підтримала в повному обсязі, у підготовчому судовому засіданні просила оголосити перерву.

Заслухавши позиції учасників судового провадження в межах клопотання щодо продовження обвинуваченому дії раніше обраного запобіжного заходу, дослідивши докази, суд установив наступне.

З огляду на правову природу клопотання про продовження дії раніше обраного (застосованого) запобіжного заходу та необхідності перевірки судом підстав та обґрунтувань такого застосування раніше, з урахуванням того, що прокурором ОСОБА_4 безпідставно, всупереч свого обов`язку як представника публічного обвинувачення, в підтвердження наявності раніше застосованого слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва запобіжного заходу та продовження його дії відносно ОСОБА_3 суду не надано жодного процесуального документа, судом, з метою виконання службових повноважень судді в порядку КПК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статті Закону України «Про доступ до судових рішень», з урахуванням роз`яснень, викладених в рішеннях Ради суддів України від 02 березня 2018 року та від 25 листопада 2021 року, досліджена з ЄДРСР ухвала слідчого судді від 12 листопад 2024 року.

Так, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2024 року до обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 22 дні до 03 грудня2024 року з правом внесення застави у розмірі 242240 грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підставою для застосування вказаного запобіжного заходу стало наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч.1 статті 177 КПК України, зокрема ризиків переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Прокурором при продовженні запобіжного заходу заявлений ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом, який визнаний недоведеним слідчим суддею на стадії досудового розслідування, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді від 12 листопада 2024 року відносно ОСОБА_3 , якому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою , визначено розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що становило 242 240 грн. Зазначену ухвалу в частині розміру застави оскаржено в апеляційній інстанції, до дня розгляду клопотання рішення за апелчяційною скаргшою не прийнято.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року №1-р/2017, Конституційний Суд України вказав, що продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом». Висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд уважає доведеними обставини, які свідчать про продовження існування ризиків у даному кримінальному провадженні, а саме можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконноговпливу на свідків, що передбачені пунктами 1, 3 ч.1ст. 177 КПК України.

Як зазначено в клопотанні прокурора, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується встановленими судом обставинами, викладеними в ухвалах слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва, в разі доведеності вини обвинуваченого, покарання за такий злочин передбачає позбавлення волі на тривалий строк, таким чином, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_3 може переховуватись від суду.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , вчинений ним у відношенні малолітньої особи, є необережним, але таким, що спричинисв смерть малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , можуть свідчити про існування ризику переховування від суду, а зважаючи на те, що обвинувачений зі слів прокурора та його самого зареєстрований у с. Лимани, має там родину, не позбалений можливості там перебувати, то існує ризик впливу на потерпілих та свідків.

Доказів, що спростовують зазначений висновок суду матеріали судового провадження не містять, отже підстав вважати їх не об`єктивними не має.

Посилання обвинуваченого та його захисника про відсутність доказів існування зазначених вище ризиків спростовується вищезазначеним.

За поясненнями захисника та о самого обвинуваченого ОСОБА_8 зареєстрований як ФОП, має на утриманні дружину інваліда 2 групи, з якою улав шлюб у 2022 році. Будь яких доказів зазанченого суду не надано. Крім того, суду не надано даних про можливих утриманців, соціальні зв`язки, наявність власності та неповнолітніх дітей, характеристики з місця проживання та реєстрації, спосіб життя обвинуваченого, що позбавляє можливості вирішувати питання поставлене захисниклом про запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Бездоказове посилання на наявність місця проживання ОСОБА_3 , з урахуванням наведеного вище не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даному етапі судового провадження.

Заявлений прокурором ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, який визнаний слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва недоведеним, також не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж той, який запропоновано прокурором, є недоцільним, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти визначеним ризикам, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 зможе ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 183, 194, 314, 315, 316 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 15 днів, тобто до 17 грудня 2024 року включно, з можливістю звільнення його під заставу на умовах і в розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_10 від 12 листопада 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 5 грудня 2024 року о 13.00 годині.

Суддя ОСОБА_1