24.03.2025 Єдиний унікальний номер 205/6645/23
Провадження № 1-кп/205/781/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

представника потерпілої - ОСОБА_5

захисника - адвоката - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 (в режимі відео конференції )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0002263 від 08 червня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білки, Іршавського району, Закарпатської області, громадянина України, освіта середня, не судимого, має на утримані неповнолітню доньку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Близько 19:00 год. 07.06.2023 в Новокодацькому районі міста Дніпро, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «VOLVO FH42T» р.н. НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 TOB «БАРАВТО» з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_3 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 TOB «БАРАВТО» рухався по вул. Київській з боку проспекту Івана Мазепи в напрямку вул. Криворізької.

Під час руху водій ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», розташованого в районі перехрестя з вулицею Ташкентською, перед яким в правій смузі руху дещо попереду зменшував швидкість та зупинився автобус «Еталон» р.н. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_9 , не надав цьому уваги та продовжив рух, не переконавшись в тому,- що в напрямку його руху на пішохідному переході немає пішоходів для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого виїхав на пішохідний перехід та в районі буд. № 2 по вул. Ташкентська у місті Дніпрі та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину справа наліво по ходу його руху по зазначеному пішохідному переході.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді тяжкої сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню з геморагічним вогнищем забиття речовини головного мозку в правій лобній частці, субдуральною гематомою в правій скронево- тімяній ділянці, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, відкритих уламкових переломів кісток лицьового та мозкового черепу (втисненого перелому скроневої кістки, уламкових переломів лобної та тім`яної кісток справа, уламкових переломів передньої та задньої стінки правої лобної пазухи з явищами гемо синусу, уламкових переломів верхньої, зовнішньої та нижньої стінок правої орбіти, переломів передньої та задньої стінок гайморової пазухи з явищами гемо синусу, перелому кісток носу, перелому тіла та дуги правої виличної кістки, перелому крила з переходом. на тіло клиноподібної кістки справа, перелому гілки нижньої щелепи справа та перелому тіла нижньої шелепи між 31-м та 32-ми зубами зі зміщенням уламків), масивної скальповано-рваною раною в правій лобно-виличній ділянці; відкритих переломів лівої великогомілкової та малогомілкової кісток зі зміщенням уламків; травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини правого стегна, що потребувало в посттравматичному періоді повторного хірургічного втручання в об`ємі реампутація правої нижньої кінцівки на рівні верхньої третини правого стегна, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та як такі, що зумовлюють стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину, не менше 33%, згідно пунктів 2.1.3 а,б,в,м та 2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLVO FH42T» р.н. НОМЕР_1 з напівпричіп «Schmitz» р.н. НОМЕР_3 , порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

п.18.1.- «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», що згідно висновку судово-автотехнічної експертизи, перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Отже, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив вимоги п. 18.1 Правил безпеки дорожнього руху, унаслідок чого потерпілому ОСОБА_10 спричинено тяжке тілесне ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Своїми необережними діями ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення Правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, покаявся та суду пояснив, що 07.06.2023 року приблизно о 19:00 годині, він керував технічно справним автомобілем «VOLVO FH42T» р.н. НОМЕР_1 з напівпричіп «Schmitz» р.н. НОМЕР_3 , рухався по вул. Київська з боку пр.. І. Мазепи в напрямку вул. Криворізької. Під час руху по переду нього в полосі його руху автомобілів не було, у правій смузі для руху попереду нього рухався автобус. Рухаючись по мірі наближення до пішохідного переходу він побачив, що справа автомобіль який рухався з ним у попутному напрямку почав зменшувати швидкість та зупинився, проте він продовжував їхати далі , потім по бачив чоловіка, який рухався по пішохідному переходу справа на ліво за напрямком його руху, він здійснив відворот рулевого колеса вліво, але наїзду уникнути не вдалось. Після того він одразу зупинився, потім зупинив автомобіль в якому була жінка, яка відразу викликала швидку. Місце дорожньо-транспортної пригоди він не залишав. В подальшому перераховував кошти на лікування потерпілого у розмірі 127 000 грн.

Окрім визнання ОСОБА_7 своє вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, його вина підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні пояснила, що 07.06.2023 року її чоловік ОСОБА_10 прийшов додому втомлений після робочого дня, після чого пішов до продуктового магазину «АТБ», який розташований неподалік від їхнього будинку. Занепокоївшись, що чоловіка не має тривалий час, близько пів години, вона вийшла на вулицю і побачила поліцейську машину, потім побачила свого чоловіка, який лежав у швидкій. Після чого чоловік з сином поїхали до лікарні, а вона пішла додому за документами та грошима, а потім поїхала до лікарні. Обвинуваченим надавалась матеріальна допомога, спочатку у розмірі 27 000 грн., потім було перераховано 100 000 грн.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.06.2023 року, схемою та фото-таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 07.06.2023 року у м. Дніпро в Новокодацькому районі по вул. Київська з боку проспекту Івана Мазепи в напрямку вул. Криворізька;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2023 року, схемою та фото-таблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 показав, що 07.06.2023 року близько 19 год. 00 хв. він керував технічно справним автомобілем Еталон д.н.з. НОМЕР_5 прямував по вулиці Київській з боку проспекту Івана Мазепи в напрямку вулиці Криворізької в м. Дніпро в правому ряді руху на відстані близько 1, 40 метрів від правого по ходу нього руху краю проїзної частини. В дорозі під`їжджаючи до пререхрестя з вилицею Демократичною, він зупинив автобус перед пішохідним переходом так як на пішохідний перехід вийшов пішохід. В цей час по лівому ряді руху слідував автомобіль VOLVO на відстані близько 6,9 м. від правого походу нього руху краю проїзної частини зі швидкістю близько 50 км. Автомобіль VOLVO не зупинившись перед пішохідним переходом виїхав на нього та скоїв наїзд правою боковою частиною напівпричепа на пішохода, після наїзду пішохід впав на пішохідному переході та отримав тілесні ушкодження згідно показів перехожих. Місце наїзду на пішохода знаходиться на відстані 7,70 м. від правого по ходу нього руху скраю проїзної частини та на відстані 3,4 м. від границі перехрестя з вул. Ташкенської;

- висновком експертизи технічного стану автомобіля СЕ-19/104-23/19787-ІТ відповідно до якого гальмівна система та рульове керування автомобіля «VOLVO FH42T» р.н. НОМЕР_1 з напівпричіп «Schmitz» р.н. НОМЕР_3 , знаходиться в працездатному стані;

- протоколом огляду від 09.06.2023 року відповідно до якого об`єктом огляду є відеозапис з камери зовнішнього спостереження та записаний на оптичний CD-R 700 MB 80 min ESPERANZA х16 х32 х56 (07041814. Відеозапис проводиться в денний час доби, на відео постійно спостерігається: проїзна частина вул. Київської, заїзд до гаражного кооперативу, припарковані автомобілі біля гаражів, рух транспортних засобів здійснюється в напрямках, дорожні знаки та дорожня розмітка не проглядається. Постійно здійснюється рух автомобілів. В правій верхній частині відеозапису є дані про дату та час здійсненого запису у форматі ДД-ММ-РРРР ГГ:ХВ:СС. В нижній лівій частині екрану є напис «САМ01». Відеозапис починається в момент часу «07-06-2023 17:55:21», згідно з таймером на відеоряді (зображення 1). На відеозаписі видно частково проїзну частину вул. Київська в м. Дніпро, рух транспортних засобів здійснюється в обох напрямках. «07-06-2023 17:56:38», згідно з таймером на відеоряді, що відповідає загальному лічильнику (01:17) в полі огляду відеокамери в правій екрана з`являється автобус типу Еталон, який рухається з боку пр. Івана в напрямку Криворізького Шосе, зменшує швидкість та зупиняється в правій смузі для руху (зображення 2), згідно з таймером на відеоряді, що відповідає загальному лічильнику (01:18) в полі огляду відеокамери з`являється вантажний автомобіль з напівпричепом, який рухається в лівій смузі для руху в попутному напрямку з автобусом типу «Еталон». Вантажний автомобіль рухається прямолінійно не зменшуючи швидкість та не зупиняючись, та зникає з поля огляду відеокамери. В подальшому на відеозаписі відбувається ускладнений рух транспортних засобів по вул. Київська зі сторони пр. Івана Мазепи в напрямку Криворізького Шосе. На цьому огляд відеозапису завершується.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.06.2023 року з фото-таблицею до нього, свідок ОСОБА_11 в присутності двох понятих на фотознімку за сукупністю зовнішніх ознак (за формою обличчя, зовнішніми ознаками виразу очей та форми та платності обличчя), впізнає чоловіка під номером три, як чоловіка водія, який здійснив наїзд на пішохода 07.06.2023 року та з яким він спілкувався;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.06.2023 року з фото-таблицею до протоколу слідчого експерименту відповідно до якого 09.06.2023 року підозрюваний ОСОБА_7 в присутності захисника та понятих вказав механізм та обставини ДТП, а саме 07.06.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв. він керував технічно справним автомобілем «VOLVO FH42T» р.н. НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 TOB «БАРАВТО» з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_3 рухався по вул. Київська та пр.. І. Мазепи в напрямку вул. Криворізька у лівому ряду зі швидкістю приблизно 50 км., проїзна частина була суха, чиста. Видимість та оглядовість обмежені не були, під час руху він наближався до пішохідного перехресту, який позначений дорожньою розміткою зебра та дорожніми знаками пішохідний перехід, рухаючись він помітив, що автомобіль, який рухався з права від нього в попутному напрямку почав зменшувати швидкість та запинився, він продовжував рух далі та коли він був у задній частині автомобіля, який зупинився то побачив пішохода. Який рухався по пішохідному переході справа на ліво за напрямком його руху він застосував відворот рухаючого колеса вліво, але наїзду уникнути не вдалося;

- висновком судової авто технічної експертизи № СЕ-19/104-23/20286-ІТ від 15.06.2023 року, відповідно до якої в даній дорожній обстановці водій автомобіля «VOLVO FH42T» ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно лдо вимог п. 18.1 ПДР України. В даній дорожній обстановці водій «VOLVO FH42T» ОСОБА_13 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду, при наданих вихідних даних. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «VOLVO FH42T» ОСОБА_7 не відповідають вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП;

- висновком судово-медичної експертизи № 1820е відповідно до якої при огляді у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної травми тіла: - відкритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го степеню з геморагічним вогнищем забиття речовини головного мозку в правій лобній частці, субдуральною гематомою в правій скронево-тім`яній субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії,, відкритих уламкових переломів кісток лицьового та мозкового черепу (втисненого перелому скроневої кістки, уламкових переломів лобної та тім`яної кісток уламкових переломів передньої та задньої стінки правої лобної пазухи з явищами гемосинусу, уламкових переломів верхньої, зовнішньої та нижньої стінок правої орбіти, переломів передньої та задньої стінок гайморової пазухи з явищами гемосинусу, перелому кісток носу, перелому тіла та дуги виличної кістки, перелому крила з переходом на тіло клиноподібної справа, перелому гілки нижньої щелепи справа та перелому тіла щелепи між 31-м та 32-ми зубами зі зміщенням уламків), скальповано-рваною раною в правій лобно-виличній ділянці; - відкритих переломів лівої великогомілкової та малогомілкової зміщенням уламків; - травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні третини правого стегна, що потребувало в посттравматичному повторного хірургічного втручання в об`ємі реампутація правої кінцівки на рівні верхньої третини правого стегна. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» тобто і в термін вказаний в медичній документації та слідчим у постанові а саме 07.06.2023 року. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної тіла, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів, якими виступаючі частини рухомого транспортного засобу, з послідуючим обстеженого на дорожнє покриття і можливим наступним стисненим між дорожнім покриттям і виступаючими частинами транспортного засобу. За своїм характером виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої сумісної травми тіла - відносяться до тяжких ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння та як такі що зумовлюють стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину / на 33%/, згідно пунктів 2.1.3-а,б,в,м та 2.1.6, „ Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 286 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає його повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, працевлаштований водієм далекобійником в ТОВ «БАР АВТО», одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, відсутність негативної характеристики щодо нього. На думку суду обвинувачений щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює скоєний ним злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання, а також думку потерпілої, яка просила суд призначати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , а також для попередження нових кримінальних правопорушень, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, звільнивши його від призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про доцільність застосування додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, виходячи із конкретних обставин справи, вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки ОСОБА_7 вчинив необережне кримінальне правопорушення, не маючи умислу на спричинення негативних наслідків, вперше притягається до кримінальної відповідальності, в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений був тверезий, на даний час працює в одієм далекобійником в ТОВ «БАР АВТО».

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Представником позивача адвокатом ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Зокрема, представник цивільного позивача просив стягнути на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 500 000 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 11000.00 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди обґрунтував тим, що потерпілий ОСОБА_10 через дії відповідача отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило інвалідність та численні операції та тривалу реабілітацію, останній має право на відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем.

Представник цивільного позивача адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування понесеної моральної шкоди, а також зазначив, так як лікування триває, розмір понесених матеріальних витрат на лікування встановити наразі не можливо, тому питання щодо стягнення матеріальної шкоди буде вирішуватись після лікування потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що сума в розмірі 500 000 грн. для нього є не підйомною, також зазначив, що ним була сплачена сума на лікування потерпілого у розмірі 127 000 грн.

Суд, вирішуючи позовні вимоги, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів .

Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд погоджується з тим, що потерпілому ОСОБА_10 дійсно спричинено моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , яка виразилася у зазнані потерпілим фізичного болю та душевних страждань, що призвело до істотних змін в його житті.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_10 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 500 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 350 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого і підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 витрат на правову допомогу, понесених потерпілим ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу віднесені до одного з видів процесуальних витрат у кримінальному провадженні. При цьому, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого несе потерпілий.

Однак, згідно вимог ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Таким чином, обов`язок обвинуваченого відшкодувати потерпілому витрати на правову допомогу може виникати не за наслідками вирішення судом цивільно-правового спору між ним та потерпілим, пов`язаним із спричиненням потерпілому шкоди внаслідок кримінального правопорушення, а внаслідок визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні відповідного кримінального правопорушення та ухвалення щодо нього обвинувального вироку.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на таку допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений з адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч. 1 ст. 124 КПК України, стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають лише документально підтверджені процесуальні витрати.

Натомість, представником позивача до поданої позовної заяви не було долучено підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме надання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_5 на суму 11000.00 грн., З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Застава, внесена за ОСОБА_7 у сумі 80 520, 00 грн. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, згідно вимог ч. 11 ст. 182 КПК України підлягає поверненню заставодавцеві.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні підлягає вирішенню судом у порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Окрім того, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2023 року на транспортний засіб марки «VolvoFH42T» р.н. НОМЕР_6 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_7 , який належить ТОВ «Бар Авто».

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Позовну заяву представника позивача в інтересах позивача (потерпілого) ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 на відшкодування понесеної моральної шкоди у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень.

У стягненні з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 судових витрат пов`язаних із наданням правничих послуг в сумі 11000.00 грн. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи, витрати на яку складають 956 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні судової експертизи технічного стану транспортного засобу, витрати на яку складають 1912 грн.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави після набрання вироком законної сили скасувати, грошові кошти в сумі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн., які внесені 09.06.2023 року в якості застави за ОСОБА_7 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області повернути заставодавцеві ОСОБА_7 .

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2023 року на транспортний засіб марки «VolvoFH42T» р.н. НОМЕР_6 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_7 , який належить ТОВ «Бар Авто» - скасувати.

Речові докази, якими було визнано:

-транспортний засіб марки «VolvoFH42T» р.н. НОМЕР_6 з напівпричепом «Schmitz» р.н. НОМЕР_7 , який належить ТОВ «Бар Авто» - повернути власнику;

-- диск CD-R 700 MB 80 min ESPERANZA x16 x32 x56 (07041814), який зберігається в матеріалах кримінального провадження, продовжити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1