Справа № 944/584/25
Провадження №1-кп/944/976/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2025м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 від 04.12.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, керуючись прямим умислом спрямованим на незаконне поводження з вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу, умисно, протиправно придбав за невстановлених органом досудового розслідування обставин та в невстановлений час та місці пістолет моделі «ПМ» (Пістолет Макарова) кал. 9 мм. без ідентифікаційних ознак, який належить до бойової вогнепальної зброї, який в подальшому зберігав у невстановленому місці до 04.12.2024, та який в подальшому, з метою використання, переніс до автодороги по вулиці Лелехівській у селищі Івано-Франкове Яворівського району Львівської області.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 04 грудня 2024 року приблизно о 13 годині 58 хвилин, знаходячись у громадському місці, а саме на автодорозі, яка розташована навпроти будинку №41, що по вул. Лелехівській, у смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганські дії, які супроводжувались особливою зухвалістю з застосуванням вогнепальної зброї.

Так, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виявляючи явну неповагу до установлених норм поведінки, протиставляючи себе таким чином суспільству, тримаючи в правій руці пістолет моделі «ПМ» (Пістолет Макарова) кал. 9 мм, який є бойовою вогнепальною зброєю, підійшов до автомобіля марки «AUDI Q7», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_6 , та який рухався вулицею Лелехівською у смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області, безпричинно, ігноруючи загально прийняті норми поведінки, спрямував дуло пістолета в напрямку останнього, та в подальшому здійснив близько трьох пострілів в його сторону, внаслідок чого двічі влучив у автомобіль потерпілого ОСОБА_6 , чим пошкодив вітрове скло та задню ліву дверку автомобіля марки «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , у якому в цей час знаходився ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Також обвинувачений вказав, що шкодує про вчинене та більше подібного не допускатиме.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає.

Суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як придбання, носінні та зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

03 лютого 2025 року між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості .

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні, вчиненому ним за викладених обставин у повному обсязі згідно повідомленої підозри.

В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання у межах санкції за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточного призначити покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги КПК України та ККУкраїни.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.5 ст.474 КПК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, у його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПКУкраїни.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, щодо затвердження угоди про визнання винуватості не заперечує.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжкими злочинами.

Свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень обвинувачений визнав беззастережно.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, а також щодо узгодженої міри призначення покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкціям ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень.

З огляду на вищенаведене, при перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 03 лютого 2025 року між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами та обставини, які пом`якшують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання за ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас суд, беручи до уваги наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Процесуальні витрати по справі, пов`язані із залученням експерта в ході досудового розслідування, розмір яких підтверджено документально, згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Долю речових доказів необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Застава, яка внесена згідно ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2024 за ОСОБА_4 , після вступу вироку в законну силу, підлягає поверненню заставодавцю на підставі ч.11 ст.182 КПК України у зв`язку з припиненням дії запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.100, 174, 182, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд,

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості від 03 лютого 2025 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000865 від 04.12.2024, між прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.263КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.4 ст.296 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до частини 4 статті 76 Кримінального кодексу України нагляд за ОСОБА_4 як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби, командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової служби зобов`язати ОСОБА_4 згідно з частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави витрати за проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/114-25/65-БЛ в загальному розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.12.2024 на халат синього кольору - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.12.2024 на три предмети ззовні схожі на гільзи, предмет ззовні схожий на пістолет ОСОБА_7 , без серії та номера в розібраному вигляді та мобільний телефон марки «Iphone 6s» із сім-картою «Київстар» - скасувати.

Речові докази:

три предмети, ззовні схожі на гільзи знищити.

предмет, ззовні схожий на пістолет ОСОБА_7 , без серії та номера в розібраному вигляді передати в дохід держави.

халат синього кольору та мобільний телефон марки «Iphone 6s» із сім-картою «Київстар» повернути ОСОБА_4 .

Повернути ОСОБА_8 заставу у розмірі 121120 грн. (сто двадцять одна тисяча сто двадцять гривень), внесену згідно ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.12.2024 за ОСОБА_4 , згідно квитанції № 0.0..1 від 06.12.2024, після вступу вироку в законну силу.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1