Провадження № 1-«кс»/522/1536/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000123 від 10.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

З клопоптання слідчого вбачається, що в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення Російською Федерацією війни проти України забороненими міжнародним законодавством способами та засобами, на території м. Одеса та Одеської області група невстановлених осіб здійснює дії направлені на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в тому числі переслідуючи мету завдання шкоди України, вчиняє умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору РФ.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи з 2017 року єдино особовим засновником (з долею у 100%) ТОВ «СП им. Димитрова», будучи обізнаним про факт агресії РФ проти України, на початку 2023 року (більш точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені) вступив у злочинну змову із громадянином України ОСОБА_7 , який є директором ТОВ «СП им. Димитрова» та іншими невстановленими особами, направлену на пособництво державі-агресору Російській Федерації, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням.

Зокрема встановлено, що ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами узгодили та маючи умисел на завдання шкоди Україні, будучи обізнаним щодо збройної агресії РФ проти України, видано Наказ №14 від 23.01.2023 щодо виплати матеріальної допомоги учасникам спеціальної військової операції, який реалізовано того ж дня, шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку ТОВ «СП им. Димитрова», а саме 100 тисяч рос. рублів на рахунок представника оперативного штабу допомоги військовослужбовцям РФ, які приймають участь у збройній військовій агресії проти України.

На теперішній час громадянин ОСОБА_6 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведеного на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , виявлено та вилучено:

?смартфон Apple Iphone 15 Pro Max s/n: GWLRQ9Q1WR із сім-карткою оператору Київстар;

?сводные накладные и движения зерна від: 01.02.2025, 02.02.2025, 06.02.2025, 12.02.2025, 13.02.2025, всього на 5 арк.;

?акти утилізації тари №№1, 2 від 08.10.2024, 11.10.2024, 12.10.2024, всього на 6 арк.;

?копія рішення №1-1 від 19.08.2021, на 1 арк.;

?копія акту прийому-передачі до угоди №1 від 30.12.2016, на 1 арк.;

?копія статуту ТОВ «Сільськогосподарське підприємство імені Димитрова», на 18 арк.;

?копія виписки по рахунках ТОВ «СП імені Димитрова» за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, на 13 арк.;

?смартфон Redmi Note9S imei1: НОМЕР_1 із сім-карткою оператору Київстар;

?ноутбук Asus із кабелем;

?флеш-носій чорного кольору;

?жорсткий диск Maivo.

26.02.2025 громадянину ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, на теперішній час у слідства виникла необхідність у арешті вищезазначених речей та документів, з метою забезпечення їх збереження.

При цьому, незастосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання та просили задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 98, 131,170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене у ОСОБА_6 26.02.2025 у кримінальному провадженні №0000123 від 10.07.2023, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

?смартфон Apple Iphone 15 Pro Max s/n: GWLRQ9Q1WR із сім-карткою оператору Київстар;

?сводные накладные и движения зерна від: 01.02.2025, 02.02.2025, 06.02.2025, 12.02.2025, 13.02.2025, всього на 5 арк.;

?акти утилізації тари №№1, 2 від 08.10.2024, 11.10.2024, 12.10.2024, всього на 6 арк.;

?копія рішення №1-1 від 19.08.2021, на 1 арк.;

?копія акту прийому-передачі до угоди №1 від 30.12.2016, на 1 арк.;

?копія статуту ТОВ «Сільськогосподарське підприємство імені Димитрова», на 18 арк.;

?копія виписки по рахунках ТОВ «СП імені Димитрова» за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, на 13 арк.;

?смартфон Redmi Note9S imei1: НОМЕР_1 із сім-карткою оператору Київстар;

?ноутбук Asus із кабелем;

?флеш-носій чорного кольору;

?жорсткий диск Maivo.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: