Справа № 551/1017/24
ВИРОК

Іменем України

31 січня 2025 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 (після їх допиту судом участі в подальших судових засіданнях не приймали),

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000757 від 08 липня 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на момент вчинення інкримінованих дій фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше неодноразово судимого, а саме:

- 11.08.2008 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

- 18.09.2008 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;

- 20.07.2009 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 04.05.2013 по відбуття строку покарання;

- 01.04.2014 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 03.12.2014 Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 315, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч.ч. 1 та 4 ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 24.11.2017 року по відбуттю строку покрання;

- 26.04.2018 Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 15.06.2018 Новоархангельським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.ч 1 та ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 03.12.2021 Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 390, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільнений 02.12.2022 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

В денний час доби 28 червня 2024 року ОСОБА_5 перебував за місцем свого тимчасового фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 разом з своєю співмешканкою ОСОБА_6 , знайомою ОСОБА_9 , а також неповнолітньою онукою останньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони разом розпивали спиртні напої пиво. При цьому ОСОБА_5 наливав пиво всім присутнім, зокрема й неповнолітній ОСОБА_7 , чим довів її до стану алкогольного сп`яніння.

Після того як неповнолітня ОСОБА_7 досягла стану алкогольного сп`яніння та пішла відпочивати до сусідньої кімнати вищезазначеного будинку, а її бабуся ОСОБА_9 повернулася до власного будинку, ОСОБА_5 зайшов до кімнати, де знаходилась потерпіла.

У подальшому, в період часу з 15:00 по 18:00 год. 28 червня 2024 року, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виходячи із сексуальної мотивації та маючи на меті задоволення власної статевої пристрасті та отримання сексуального задоволення, протиправно, нехтуючи правом особи на статеву свободу та недоторканість, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_7 не досягла 16-річного віку, та користуючись її безпорадним станом, в якому вона перебувала внаслідок вживання алкоголю, у зв`язку з чим не могла чинити йому реальний опір, перебуваючи у кімнаті вказаного будинку разом з потерпілою, вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язаного з проникненням в тіло потерпілої особи, які виражались у знятті з себе та потерпілої одягу (оголення статевих органів) з метою свого збудження, в дотиках до інтимних частин тіла ОСОБА_7 - оголених грудей, сідниць та ніг потерпілої. При цьому неповнолітня потерпіла просила ОСОБА_5 не чіпати її, на що він не відреагував.

Вказаними діями ОСОБА_5 порушив права неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

Аналогічні дії ОСОБА_5 відносно неповнолітньої ОСОБА_7 вчинив повторно 29 червня 2024 року за наступних обставин. Так, близько 20:00 год. він разом з своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , а також неповнолітньою ОСОБА_7 вживали спиртні напої пиво біля будинку потерпілої, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому ОСОБА_5 наливав пиво всім присутнім, зокрема й неповнолітній ОСОБА_7 , чим довів її до стану алкогольного сп`яніння.

Після того як неповнолітня ОСОБА_7 досягла стану алкогольного сп`яніння та пішла відпочивати до свого будинку, ОСОБА_5 зайшов до кімнати будинку, де перебувала потерпіла.

У подальшому ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, виходячи із сексуальної мотивації та маючи на меті задоволення власної статевої пристрасті та отримання сексуального задоволення, протиправно, нехтуючи правом особи на статеву свободу та недоторканість, достовірно знаючи, що потерпіла ОСОБА_7 не досягла 16-річного віку, та користуючись її безпорадним станом, внаслідок вживання алкоголю, у зв`язку з чим остання не могла чинити йому реальний опір, перебуваючи у кімнаті вказаного будинку разом з потерпілою, вчиняв насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язаного з проникненням в тіло іншої особи, які виражались у знятті з себе та потерпілої одягу (оголення статевих органів) з метою свого збудження, в дотиках до інтимних місць, зокрема оголених грудей потерпілої. При цьому неповнолітня ОСОБА_7 намагалася відштовхнути ОСОБА_5 , що їй не вдавалося.

У цей час до кімнати зайшла ОСОБА_6 та побачивши, що її с співмешканець ОСОБА_5 зі спущеними шортами та білизною, стоїть навколішки поряд з неповнолітньою ОСОБА_7 , яка лежить на дивані, нанесла йому удар долонею по обличчю.

Вищевказаними діями ОСОБА_5 порушив права неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

В подальшому, близько 21-30 год. 06 липня 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки зі співмешканкою ОСОБА_6 спричинив їй тілесні ушкодження за наступних обставин.

Так, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 в сукупності не менше ніж 14 ударів, а саме: долонею правої руки один удар по лівій щоці, правою долонею стиснутою в кулак один удар у ліве око, долонею стиснутою в кулак один удар в праве око, лівою долонею стиснутою в кулак один удар в область лоба, один удар лівою рукою по правому вуху, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу та вдарилася правим коліном та правим ліктем. Не зупиняючись, ОСОБА_5 , продовжив заподіювати удари потерпілій, яка лежала на підлозі, а саме: правою ногою в ділянку лівої молочної залози, металевою частиною шкіряного ременю щонайменше п`ять ударів в ділянку спини, внаслідок чого потерпілій було спричинено легкі тілесні ушкодження.

2. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого

Дії обвинуваченого кваліфіковані судом:

- за ч.1 ст. 125 КК України, як спричинення умисних легких тілесних ушкоджень;

- за ч. 3 ст. 153 КК України, як сексуальне насильство, а саме насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої щодо неповнолітньої особи (щодо другого епізоду також вчинені повторно).

При цьому суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено ним виключно в межах висунутого ОСОБА_5 обвинувачення відповідно до обвинувального акту, яке під час судового розгляду стороною обвинувачення не змінювалось та не доповнювалось.

3. Позиція сторони захисту

Незважаючи на детальне роз`яснення обвинуваченому судом права на захист, зокрема права на призначення йому безоплатного захисника за рахунок держави, ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився від послуг захисника та виявив бажання захищати себе самостійно, вказавши, що не має довіри до захисників.

Підстав для обов`язкової участі захисника у даному провадженні судом не встановлено.

Обвинувачений визнав свою вину у спричиненні тілесних ушкоджень його співмешканці ОСОБА_6 (ч.1 ст. 125 КК України), однак в повній мірі заперечив вчинення будь яких дій сексуального характеру по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_7 .

Вважає, що був обмовлений неповнолітньою потерпілою за вказівкою ОСОБА_6 , яка бажала таким чином помститись йому за її неодноразові побиття.

Під час допиту пояснив суду, що декілька років спільно проживав однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_10 в Онуфрієвському районі Кіровоградської області. Навесні 2024 року за оголошенням в газеті про пошук робітників вони вдвох приїхали в с. Сагайдак Шишацької ТГ Миргородського району для роботи у фермера на прізвище ОСОБА_11 .

Там його співмешканка познайомилась із ОСОБА_12 (матір`ю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ). Оскільки він з дружиною певний час не мав де проживати, ОСОБА_13 запросила їх жити до себе. Вони погодились на дану пропозицію та близько двох тижнів проживали в будинку ОСОБА_14 в с. Дмитрівка (Примітка суду: села Сагайдак та Дмитрівка Шишацької ТГ розташовані поруч та більшість мешканців сприймають їх як один населений пункт село Сагайдак). Разом з ними проживали та ночували в єдиній кімнаті будинку ОСОБА_13 , «баба» ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_16 (потерпіла) та її молодша сестра.

В подальшому обвинувачений та його співмешканка перейшли на роботу до іншого фермера та орендували собі житло в с. Дмитрівка неподалік від будинку родини ОСОБА_17 . З останніми вони продовжували спілкування. Зокрема до них за продуктами або просто в гості часто приходила ОСОБА_14 , «баба», а також неповнолітні доньки ОСОБА_14 . Разом з останніми часто приходили їх неповнолітні подружки.

В липні 2024 року був випадок коли до них в гості прийшли «баба» та ОСОБА_16 . Співмешканка обвинуваченого купила в магазині декілька дволітрових пляшок пива, які вони разом вживали у них в будинку. Натомість неповнолітню спеціально ніхто не споював, а вживала вона пиво за власною волею та зі згоди її бабусі.

Через деякий момент часу неповнолітній ОСОБА_16 стало погано та вона прилягла на диван в кімнаті будинку де її нудило. ОСОБА_18 надавала їй допомогу, а він в свою чергу жодної цікавості до неповнолітньої не проявляв, в кімнату до неї не заходив.

В другій половині дня вся компанія перемістилась ближче до будинку родини Лифарів, де вони продовжили вживати пиво. Неповнолітня ОСОБА_19 продовжувала себе погано почувати та лягла на ліжко в кімнаті будинку. Жодних дій сексуального спрямування по відношенню до неї він не вчиняв, в кімнату до неї не заходив. Через деякий час разом зі співмешканкою пішов додому. Вказав, що аналогічні «п`янки» мали місце майже кожен день.

Підтвердив показання потерпілої та свідків, що був випадок коли він, його співмешканка, неповнолітня ОСОБА_16 та її подруга відпочивали на місцевому ставку. Там він, жартуючи, підкидав всіх присутніх по черзі у воді. Однак, заперечив, що якимось чином у сексуальному плані приставав до неповнолітньої ОСОБА_16 .

Обвинувачений підтвердив, що йому було відомо про те, що ОСОБА_7 є неповнолітньою, зокрема він взагалі вважав, що 13-14 років.

Обвинувачений повідомив, що з співмешканкою ОСОБА_6 у нього були досить складні стосунки, оскільки вона своєю розпусною поведінкою постійно давала йому привід для ревнощів. За це він неодноразово бив співмешканку, зокрема підтвердив факт завдання їй тілесних ушкоджень руками та ременем за обставин, що вказані в обвинувальному акті, однак вказав, що вчинив дані дії виключно через її невірність. При цьому висловив жаль, що в той раз не завдав їй більшої кількості тілесних ушкоджень.

Під час сварки з ним, що мала місце в липні 2024 року ОСОБА_6 в присутності малознайомих жінок ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вказала, що обвинувачений начебто зґвалтував неповнолітню ОСОБА_16 . Це стало приводом для того щоб вся компанія відразу пішла додому ОСОБА_16 , де та під натиском жінок обмовила його у сексуальному насильстві, якого він не вчиняв.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Окрім визнання вини самим обвинуваченим його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в повній мірі підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , детальний виклад яких наведено нижче у розділі 4.1, та висновком судово-медичної експертизи № 391 від 15 липня 2024 року згідно якого у підекспертної ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці, що розташовані: в ділянці правого плечового суглобу; в ділянці верхньої третини лівої молочної залози; на зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині; в правій поперековій ділянці; на задній поверхні правого стегна в верхній третині; в ділянці верхнього краю правої лопатки; навкруг правого ока; навкруг лівого ока; на лівій щоці; в лобній ділянці зправа; в ділянці правої біля вушної залози, садна, що розташовані: в ділянці правого колінного суглобу; в ділянці правого ліктьового суглобу, які могли утворитися не менш ніж від 14 точок прикладання сили тупих твердих предметів, якими могли бути удари кулаком, металевою частиною паска, по ступеню тяжкості, як в своїй сукупності, так і кожне окремо відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дані тілесні ушкодження не могли утворитись при падінні підекспертної на тверду поверхню.

З огляду на визнання фактичних обставин в цій частині всіма учасниками судового розгляду, судом після роз`яснення їм відповідних наслідків, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України прийнято рішення не досліджувати інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Незважаючи на категоричне заперечення обвинуваченим своєї вини у вчиненні сексуального насильства відносно неповнолітньої ОСОБА_7 , його показання в цій частині спростовуються, а винуватість навпаки підтверджується наступними доказами, дослідженими та оціненими судом, зокрема поясненнями потерпілих та свідків, письмовими доказами.

4.1 Показання потерпілих

- Допитана судом потерпіла ОСОБА_6 вказала, що з ОСОБА_22 співмешкає близько 1 року, проживали вони на території Онуфріївського району Кіровоградської області.

До села Сагайдак Миргородського району вони прибули разом в пошуках роботи та разом працювали у місцевих фермерів. Там вони познайомились з ОСОБА_12 та не маючи власного житла приблизно два тижні жили в її будинку. З ними разом також проживали матір ОСОБА_14 та дві її неповнолітні доньки. Зі слів ОСОБА_23 знав, що старшій доньці ОСОБА_24 15 років.

Потім вони з обвинуваченим орендували житло неподалік, по тій самій вулиці де проживала ОСОБА_13 та продовжували підтримувати дружні стосунки з цією родиною.

В кінці червня 2024 року в день свята « ОСОБА_25 та ОСОБА_26 » до них з ОСОБА_27 в гості прийшли ОСОБА_28 , її бабуся та подруга ОСОБА_29 . ОСОБА_24 разом з ними пила пиво і бабуся проти цього не заперечувала. Всім присутнім пиво наливав ОСОБА_30 . ОСОБА_24 сп`яніла і пішла до них до будинку, де лягла на ліжко. Інші дорослі продовжили вживати пиво та до неї не заходили. Після цього бабуся пішла додому, а інші члени компанії ходили до місцевого ставку.

Після повернення зі ставка у вечорі (приблизно об 18-19 годині) вони розпивали пиво на подвір`ї у Лифарів. Софії з ними вже не було, а ОСОБА_24 сп`яніла і пішла відпочивати до будинку. Через деякий час за нею слідом пішов ОСОБА_31 . Його не було хвилин п`ять і ОСОБА_6 пішла за ним до будинку.

Зайшовши до будинку вона побачила, що ОСОБА_24 лежить на дивані у кімнаті та нижня частина її тіла вкрита ковдрою, при цьому плечі у неї були оголені. Очі у ОСОБА_24 були закриті, на вухах були навушники. На дивані біля ніг потерпілої, обличчям до неї, на колінах стояв ОСОБА_30 у якого були спущені шорти та труси і був ерегований статевий член.

В зв`язку з цим ОСОБА_6 дала ОСОБА_5 ляпас, а він вдарив її у відповідь ногою по ребрах та висловився нецензурною лайкою в її бік, після чого вона втекла з будинку.

Про вказану подію вона відразу нікому не повідомляла. Через декілька днів після цього вона повернулась з роботи додому, де вживали спиртні напої ОСОБА_30 , ОСОБА_32 та ще одна жінка. Обвинувачений влаштував сварку з приводу того, що вона не ночувала вдома, у конфлікт також втрутились присутні жінки. Під час конфлікту вона й повідомила про те, що ОСОБА_30 намагався зґвалтувати неповнолітню ОСОБА_33 .

Після цього всі присутні прийшли додому до неповнолітньої ОСОБА_34 де вона підтвердила повідомлені ОСОБА_6 обставини, а ОСОБА_20 в зв`язку з цим зателефонувала до поліції.

Також ОСОБА_6 повідомила суду, що обвинувачений її постійно ревнував та неодноразово бив.

Зокрема, приблизно через тиждень після випадку з ОСОБА_35 , у вечорі, на ґрунті ревнощів ОСОБА_30 почав бити співмешканку по обличчю руками, потім взяв ремінь та почав бити металевою пряжкою по тілу, потім стяг з ліжка та почав бити ногами та душити. При цьому погрожував, що вб`є. Після цього обвинувачений самостійно припинив здійснювати її побиття.

Побоюючись обвинуваченого, про вказаний факт вона повідомила поліцію не відразу, а вже коли став відомим на загал факт його сексуального насильства по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_36

- Допитана судом неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що проживає в с. Сагайдак в будинку разом з матір`ю, бабусею та молодшою сестрою віком 14 років. ОСОБА_37 та ОСОБА_38 є друзями її мати та навіть деякий час жили у них в будинку.

В кінці червня 2024 року вона разом зі своєю бабусею, ОСОБА_39 та ОСОБА_22 відпочивали за місцем проживання останніх. Усі, в тому числі вона вживали пиво, яке придбала ОСОБА_6 . Пиво неповнолітній наливали спочатку ОСОБА_19 , а потім ОСОБА_30 .

Приблизно після трьох чашок пива вона сп`яніла, а тому десь о 14:00 14:30 год. пішла до будинку і лягла на ліжко в одній із кімнат, накрившись ковдрою. Пізніше до кімнати зайшов ОСОБА_37 , який почав лізти цілуватись та роздягати її - зняв спідницю, труси; торкався до її грудей та статевих органів, цілував груди. Вона дуже хотіла спати та просила, щоб ОСОБА_30 цього не робив, але він її не слухав. Через деякий час ОСОБА_30 сам припинив свої дії. Всі ці дії тривали близько 30 хв.

Наступного дня, десь о 17:00 18:00 годині, вони у тому ж складі знову розпивали пиво біля будинку за місцем проживання ОСОБА_7 . В цей раз ОСОБА_30 також наливав їй пиво. Вона сп`яніла, захотіла спати, пішла до будинку та лягла на ліжко. Через деякий час до кімнати зайшов ОСОБА_31 , який знову почав приставати до неї, зняв з неї спідницю і труси, торкався її грудей та статевих органів.

У цей час до кімнати зайшла ОСОБА_18 та побачивши, що робить ОСОБА_30 , вдарила його по обличчю. У відповідь ОСОБА_30 вдарив співмешканку та вони по черзі вийшли з будинку, спочатку ОСОБА_19 , потім ОСОБА_30 .

Пізніше ОСОБА_24 розповідала своїм подругам, що ОСОБА_31 «пристає» і щоб вони були з ним обережними. Про те, що ОСОБА_30 «приставав» до неї бачила подруга ОСОБА_40 , яку ОСОБА_30 намагався випроводити з будинку збрехавши, що її кличе мама.

Про вказані події матері, бабусі та сестрі потерпіла не розповідала. Через декілька днів до неї додому прийшла ОСОБА_32 та почала розпитувати про те, чи дійсно ОСОБА_30 «приставав» до ОСОБА_24 , а коли та все підтвердила, то викликала поліцію.

З метою перевірки показань неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 судом відтворені показання, які вона надавала під час досудового розслідування слідчому судді (т.1 а.с 102-104). При співставленні даних показань судом встановлено, що в цілому вони є ідентичними за виключенням певних деталей, що вочевидь обумовлено проміжком часу який минув з моменту події та намаганням потерпілої якомога скоріше забути неприємні для неї обставини.

Оцінюючи показання потерпілої, суд додатково використав письмовий висновок спеціаліста - психолога та надані нею в судовому засіданні роз`яснення.

Так, з висновку юридичного психолога ОСОБА_41 , яка приймала участь у допиті ОСОБА_16 на стадії досудового розслідування та особисто спілкувалась з нею для налагодження психологічного контакту, слідує, що « ОСОБА_19 під час попередньої бесіди охоче йде на контакт, відкрита до взаємодії та готова до комунікацій, багато розповідає про себе, своїх друзів, про свої захоплення та плани на майбутнє. На початку у ОСОБА_19 було присутнє певне нервування, що згладжувалося переминанням пальців рук, але потім налаштувалася на співпрацю та погодилася відповідати на запитання».

ОСОБА_24 повідомила психологу що «обидва рази перед тим як залишитись з нею наодинці, ОСОБА_30 наливав їй пиво, яке заздалегідь приносив із собою або купував, після чого вона йшла спати у кімнату і через певний час (коли вона вже заснула), враховуючи безпорадний стан сплячої людини, ОСОБА_30 приходив і мовчки знімав з неї труси і ліфчик та торкався своїми руками її оголених грудей, а також сам знімав з себе шорти та труси. В ці моменти ОСОБА_19 дуже хотіла спати та була втомлена, спогади часткові та переривисті, тому не може повністю відтворити події, що вказує на ознаки стану зміненої свідомості в останньої».

Підсумовуючи, психолог вказала, що «психофізіологічний стан людини, яка хоче реалізувати одну з повніших базових потреб - сну, може погіршити процес прийняття рішень, швидкість реакцій або взагалі на незначний час загальмувати певні функції організму. Це свідчить про те, що коли ОСОБА_19 хотіла спати, вона не могла чинити опір чи реалізувати інші потреби, а найголовніше надавати добровільну згоду на будь-які дії стосовно неї з боку ОСОБА_27 . Іншими словами бажання ОСОБА_19 спати, автоматично виключає будь-які інші бажання».

Спеціаліст юридичний психолог ОСОБА_42 , підтвердила, що у даному статусі приймала участь в допитах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування і в судовому засіданні. На думку спеціаліста показання ОСОБА_24 не є завченими. Про це свідчить те, що під час першого допиту десь хвилин 15 вона взагалі не йшла на контакт, дитині важко було формулювати свої висловлювання. Оскільки на час подій ОСОБА_19 була в стані алкогольного сп`яніння, який сповільнює психічну діяльність, то це вплинуло на усвідомлення та запам`ятовування подій. Також, у ОСОБА_43 спостерігається певне зниження психологічного віку (психологічний вік нижче ніж біологічний) через педагогічну занедбаність. На думку спеціаліста, ситуація є травмуючою для дитини, про що, окрім іншого, свідчить часте перепитування поставлених запитань.

Також психолог вказує, що за її спостереженнями під час допитів на потерпілу ОСОБА_7 ніякого тиску не здійснювалося.

4.2. Показання повнолітніх свідків

- Допитана судом 18.10.2024 свідок ОСОБА_9 пояснила, що проживає разом з донькою та двома онучками в с. Дмитрівка. Свідок знає обвинуваченого на ім`я ОСОБА_30 та його співмешканку ОСОБА_19 на протязі декілька місяців, підтримувала з ними товариські стосунки. Крім того, останні близько 4 днів проживали в будинку свідка, а потім знайшли квартиру та з`їхали.

В один з днів влітку поточного року, в денний час, свідок спільно з онукою ОСОБА_24 прийшли до ОСОБА_27 та ОСОБА_19 в гості, де всі спільно вживали пиво. Від пива онука захмеліла, а ОСОБА_19 запропонувала їй піти до будинку та полежати на що вона погодилась. Свідок пробула в гостях десь до 16:00 год. та пішла до себе додому. Онука повернулась додому близько 19:00 год.

На другий день ввечері ОСОБА_30 та його співмешканка ОСОБА_19 вживали пиво на лавочці біля будинку свідка. ОСОБА_44 лягла відпочивати на ліжку в залі та, накрившись ковдрою, спала. За нею слідом зайшов ОСОБА_30 начебто з метою укрити її. Побачивши це свідок почала виганяти ОСОБА_27 з будинку, після цього до будинку зайшла його співмешканка та забрала ОСОБА_27 .

Приблизно через тиждень від сторонніх осіб свідок дізналась про факти за якими наразі проводиться судовий розгляд.

Свідок пояснила, що приблизно за місяць до її допиту в суді вона перенесла другий інсульт, перебувала на стаціонарному лікуванні та внаслідок цього схильна забувати певні події.

- Допитана судом 18.10.2024 свідок ОСОБА_45 повідомила, що проживає по АДРЕСА_3 разом з матір`ю та двома доньками ОСОБА_19 та ОСОБА_46 .

З обвинуваченим ОСОБА_27 та його співмешканкою ОСОБА_19 вона познайомилась в 2024 році та підтримувала з ними дружні стосунки. 2-3 тижні ОСОБА_30 та ОСОБА_19 навіть проживали в її будинку, оскільки не мали власного житла. Потім вони переїхали в будинок, розташований неподалік по АДРЕСА_2 . Свідку відомо, що ОСОБА_30 постійно застосовував насильство по відношенню до співмешканки, на тілі якої часто мались сліди від тілесних ушкоджень.

ОСОБА_30 знав, що ОСОБА_19 15 років, зокрема свідок про це йому казала.

ОСОБА_45 підтвердила, що донька ОСОБА_24 інколи допускала випадки вживання пива, яким її пригощали інші особи. Про те, що ОСОБА_30 намагався зґвалтувати доньку вона довідалась вже коли на місце події прибула поліція. В день коли це відбулось вона перебувала на роботі. На її думку поведінка дитини після застосованого відносно неї насильства суттєво не змінилась.

Підтвердила, що її матір ОСОБА_9 нещодавно перенесла інсульт, що негативним чином вплинуло на її пам`ять.

- Допитана 06.11.2024 свідок ОСОБА_47 повідомила суду, що в липні 2024 року, вранці, вона разом з подругою ОСОБА_48 та обвинуваченим, якого вона знає як ОСОБА_27 , вживали спиртні напої в будинку останнього. Близько 07-08 ранку до будинку повернулась співмешканка ОСОБА_27 , яка зі слів останнього була відсутня вдома декілька днів. З цього приводу між нею та ОСОБА_49 розпочалась сварка, в ході якої співмешканка ОСОБА_27 розповіла присутнім, що він вчинив зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_16 , яка проживає неподалік. Свідком даної події вона начебто була особисто.

З метою перевірки даної інформації вся компанія прибула до будинку родини Лифарів, де ОСОБА_24 розплакалась та підтвердила, що ОСОБА_30 приставав до неї та зґвалтував. При цьому ОСОБА_30 заперечував даний факт.

Після цього бабуся неповнолітньої ОСОБА_19 почала плакати, а ОСОБА_50 зателефонувала до поліції.

- Аналогічні показання надала допитана судом 03.12.2024 свідок ОСОБА_50 , яка пояснила, що влітку 2024 року, ввечері, вона разом з подругою ОСОБА_51 познайомилась з обвинуваченим та прийшли до нього додому, де вони до ранку спільно вживали спиртні напої.

Вранці додому прийшла співмешканка ОСОБА_52 , яка в ході сварки з присутніми, у відповідь на претензії ОСОБА_27 повідомила, що останній вчиняв дії сексуального характеру по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_16 , коли вона лежала на дивані. З метою перевірки даної інформації, свідок разом з ОСОБА_21 , ОСОБА_27 та ОСОБА_10 прибули до будинку неповнолітньої ОСОБА_34 де вона якраз перебувала вдома із молодшою сестрою.

На їх запитання неповнолітня ОСОБА_16 повідомила, що був випадок коли ОСОБА_30 дійсно роздягав її, коли вона в стані сп`яніння лежала на дивані, мацав. Чи був між ними сексуальний контакт з впевненістю відповісти не змогла. При цьому потерпіла дуже переживала, плакала та нарікала на те, що їй ніхто не вірить.

Після цього свідок зателефонувала до поліції та повідомила про вказані обставини, оскільки в дитинстві також мала досвід сексуального насильства щодо себе. Після цього за вказівкою оператора 102 свідок передала слухавку неповнолітній потерпілій і та розповіла про обставини події.

При цьому свідок зазначила, що пояснення ОСОБА_6 та неповнолітньої ОСОБА_7 щодо обставин події в цілому співпадали, зокрема ОСОБА_6 вказувала, що вона фактично «стягла» ОСОБА_27 з потерпілої, потерпіла це підтверджувала, а ОСОБА_30 навпаки все заперечував.

4.3 Показання неповнолітніх/малолітніх свідків

Дані свідки допитані судом в присутності їх законних представників та залученого до кримінального провадження спеціаліста - юридичного психолога ОСОБА_53 , кваліфікація якої в даній галузі підтверджується рядом документів, долучених до матеріалів справи та сумніву у суду не викликає (т.1 а.с.92-101, 215-222).

- Допитана судом 03.12.2024 малолітній свідок ОСОБА_54 , 2014 р.н. пояснила, що є подругою ОСОБА_55 . Влітку 2024 року подруга повідомила, що обвинувачений ОСОБА_30 за день до цього напоїв її у себе вдома, після чого почав роздягати та приставати. При цьому ОСОБА_24 була засмучена та налякана.

Свідок також безпосередньо бачила, як ОСОБА_30 приставав до ОСОБА_24 на ставку у воді, у неї в хаті та у себе дома, зокрема ліз цілуватися та обніматися, мацав за «ляшки» та інші частини тіла. При цьому вказані дії не вчиняв коли це могли побачити інші дорослі.

- Допитана судом 03.12.2024 неповнолітній свідок ОСОБА_56 , 2010 р.н. пояснила, що є подругою ОСОБА_16 . З слів останньої їй відомо, що ОСОБА_30 є хлопцем подруги мами ОСОБА_24 та декілька разів вони ночували вдома у ОСОБА_24 . Був випадок коли ОСОБА_24 вживала спиртне в гостях у ОСОБА_27 та після цього в будинку останній почав приставати до неї, роздягав, цілував, торкався грудей. В інший день вже вдома у ОСОБА_57 аналогічним чином приставав до неї. При цьому для того щоб залишитись із ОСОБА_24 наодинці ОСОБА_30 намагався випроводити з будинку її подружку ОСОБА_58 , яка в цей час також перебувала в будинку потерпілої.

Розповідаючи про це ОСОБА_24 була дещо налякана та знервована. При цьому ОСОБА_24 просила свідка бути обережною з ОСОБА_27 , оскільки він може «приставати».

Про вказану подію ОСОБА_24 сестру та матір не повідомляла, однак свідок вважає, що бабуся все знала.

- Допитана судом 03.12.2024 малолітній свідок ОСОБА_59 , 2011 р.н. пояснила, що є подругою ОСОБА_16 . Зі слів ОСОБА_24 свідку відомо, що ОСОБА_30 напоїв її, а після цього приставав до неї, мацав за тіло та інші місця, цілував. ОСОБА_24 переживала з даного приводу та їй було страшно. Також вона попереджала подругу триматись від ОСОБА_27 подалі.

Присутня під час допитів дітей психолог ОСОБА_42 , зазначила, що у показаннях дітей відсутні ознаки завченості або стороннього впливу.

При цьому із змісту досліджених судом висновків від 23.07.2024 складених спеціалістом юридичним психологом ОСОБА_60 , яка приймала учать у допиті даних малолітніх/неповнолітніх свідків на стадії досудового розслідування, судом встановлено, що під час первинних допитів дані свідки надавали вцілому аналогічні показання, які в незначних деталях відрізняють від їх показань наданих суду, що вочевидь обумовлено збігом значного проміжку часу, їх віком та особливостями дитячої психіки (т.1 а.с.120-130).

Дані висновки суд сприймає та оцінює не як конкретні докази обставин події, а виключно, як роз`яснення спеціаліста психолога, які дозволяють суду належним чином оцінити показання свідків - дітей.

4.4 Письмові докази та матеріальні носії інформації:

- Електронний рапорт оперативного чергового ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області з якого слідує, що о 10-22 год. 08 липня 2024 року на спецлінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , вік 15 років, про те, що по АДРЕСА_4 близько тижня тому її зґвалтував товариш матері на ім`я ОСОБА_30 . Виїздом на місце події зі слів потерпілої встановлено, що близько тижня тому ОСОБА_5 вчинив відносно неї дії сексуального характеру, подія відбувалась у нього вдома після спільного вживання алкогольних напоїв (т.1 а.с.62).

- Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27 грудня 2024 року з додатками, яким на підставі ухвали суду отримано спеціальний доступ та вилучено на оптичний диск копію наявної у спецлінії «102» ГУНП в Полтавській області аудіозапису телефонної розмови потерпілої ОСОБА_7 з оператором від 08.07.2024.

При прослуховуванні аудіозапису розмови встановлено, що до спецлінії «102» спочатку зателефонувала доросла жінка, яка повідомила про факт можливого зґвалтування дівчинки віком 15 років дорослим чоловіком. Після цього за вказівкою оператора слухавку передали потерпілій, яка назвалась ОСОБА_7 та повідомила, що товариш її матері на ім`я ОСОБА_30 , віком близько 30 років, в селі Сагайдак Миргородського району попри її волю вчинив відносно неї дії сексуального характеру (т.2 а.с. 27-29).

- Протокол огляду місяці події від 08.07.2024 з додатками у вигляді фототаблиць. Під час даної слідчої дії оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_3 в якому проживала неповнолітня потерпіла, зафіксовано обстановку в будинку та на подвір`ї, вилучено одяг в якому потерпіла перебувала під час вчинення відносно неї дій сексуального характеру (т.1 а.с. 64-78).

В подальшому даний одяг був визнаний речовими доказами та зберігається в СПД № 1 ВП № 3 (смт. Шишаки), жодної слідової картини, що має доказове значення даний одяг не зберіг (т.1 а.с.79-80).

- Прокол огляду місяці події від 01.08.2024 з додатками у вигляді фототаблиць. Під час даної слідчої дії оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 в якому на праві оренди тимчасово проживали обвинувачений ОСОБА_5 та його співмешканка ОСОБА_6 , зафіксовано обстановку в будинку та на подвір`ї, нічого не вилучалось (а.с. 82-90).

- Свідоцтво про народження ОСОБА_7 , 30 вересня 2008 року серії НОМЕР_1 , від 14.10.2008 з якого слідує, що матір`ю потерпілої є ОСОБА_61 , а на момент вчинення кримінального правопорушення вік потерпілої становив 15 років.

- Довідки характеристики, довідки про склад сім`ї, видані 19 та 22 липня 2024 року Сагайдацьким старостинським округом Шишацької селищної ради про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бабою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сестрою ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживають в будинку по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.175-178).

- Листи-відповіді КНП «Шишацька ЛПЛ» від 23.07 та 31.07.2024 про те, що ОСОБА_61 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають (т.1 а.с.183, 193).

- Документи про перебування ОСОБА_7 , 2008 р.н. та ОСОБА_63 , 2010 р.н. на обліку Служби у справах дітей Шишацької селищної ради в якості дітей, які опинились в складних життєвих обставинах (т.1 а.с. 184-191). При цьому з актів обстеження житлових умов потерпілої ОСОБА_7 в сукупності з іншими документами слідує відсутність санітарних та побутових умов для належного проживання та навчання вищевказаних дітей та факт самоусунення їх матері від належного виконання батьківських обов`язків.

- Довідка та характеристика Сагайдацького НВК від 26.01.2024 про те, що на вказану дату ОСОБА_7 навчається в 9 класі вказаного навчального закладу, на уроках пасивна, неуважна та неактивна, при цьому врівноважена, спокійна, скромна, має вузьке коло друзів. З повагою ставиться до старших за себе. Мама не приділяє належну увагу вихованню доньки, не цікавиться навчанням, поведінкою та успіхами доньки (т.1 а.с. 181-182).

- Педагогічна характеристика учениці 11 групи ПТУ № 56 с. Яреськи ОСОБА_7 з якої слідує, що остання слабко соціально адаптована, спокійна, тиха, коло інтересів обмежене, загальний рівень обізнаності низький (т.1 а.с.194).

- Довідка лікарського обстеження ОСОБА_7 від 08.07.2024 згідно якої при обстеженні статевих органів та заднього проходу пошкоджень не виявлено (т.1 а.с. 179).

- Висновок судово-медичного експерта № 393 від 31.07.2024 з якого слідує, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у неї не виявлено, дівоча пліва не пошкоджена. Зважаючи на морфологічні особливості дівочої пліви неповнолітньої ОСОБА_7 статевий акт без її порушення експертом виключається (т.1 а.с. 111-112).

- Висновок судово-медичного експерта № 495 від 03.09.2024 згідно якого за антропометричними даними неповнолітня ОСОБА_7 відповідає своєму віку (т.1 а.с.113).

- Висновок судово-психологічної експертизи № СЕ-19/117-24/13676-ПС від 04.09.2024 згідно якого «ситуація вчинення сексуального насильства є психогравмувальною для неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , що проявляється у суб`єктивному відображенні підекспертною пережитих подій; переживанні страху під час події, що визначаються як елемент психічної травми; наявність змін у структурі особистості підекспертної: пригніченість, тривога, безпорадність на грані нервового виснаження; замкненість; потреба почуття захищеності; ознаки депресії (ознаки відсутності інтересу до життя, нестачі мотивації, втрати життєвої енергії, безнадії); заперечення наслідків пережитої події самою підекспертної з великою імовірністю обумовлене активізацією характерної для неї реакції на стрес - заперечення проблем, а також періодом адаптації та включенням захисних механізмів; зазначене блокує на певний проміжок часу травмуючі спогади та робить наслідки досліджуваної ситуації відтермінованими, що на етапі повернення витісненого може виявитись у вигляді тривожних симптомів, снів, хибних дій та призвести до порушення процесу психічного розвитку, змін особистості, а саме емоційної та поведінкової сфери» (т.1 а.с. 114-119).

Роз`яснюючи даний висновок в суді, судовий експерт ОСОБА_64 пояснила, що під час проведення експертизи нею детально опитувалася неповнолітня ОСОБА_7 , яка спершу не хотіла розповідати про те, що з нею трапилося, оскільки їй це було неприємно згадувати. І тільки після пояснення їй мети проведення експертизи і необхідності отримати її пояснення потерпіла розповіла обставини сексуального насильства по відношенню до неї з боку ОСОБА_5 . В її поясненнях ознаки завченості відсутні.

- Протокол слідчого експерименту від 10.07.2024 з додатками у вигляді фототаблиць та відеозапису, проведеного із свідком ОСОБА_6 . В ході даної слідчої дії свідок ОСОБА_6 в деталях розповіла про обставини події та продемонструвала як саме знаходилася на дивані неповнолітня ОСОБА_28 та як саме по відношенню до неї знаходився обвинувачений на момент його виявлення ОСОБА_6 29 червня 2024 року в будинку потерпілої. (т.1 а.с. 131-140) Обставини події, повідомлені та відображені ОСОБА_6 під час слідчого експерименту в повній мірі відповідають її показанням, наданим нею суду.

- Довідка-характеристика Сагайдацького старостинського округу Шишацької селищної ради від 19.07.2024 № 02-25/11/387 про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає без реєстрації в домоволодінні яке йому не належить за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.174).

5. Оцінка доказів, наданих стороною обвинувачення та правової позиції сторони захисту

До доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що жодних насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_7 він не вчиняв та був оговорений нею та співмешканкою ОСОБА_6 в якості помсти за побиття суд ставиться критично, вважаючи їх лінією захисту направленою на уникнення кримінальної відповідальності, та до уваги їх не приймає.

Про це поміж іншого свідчить те, що ОСОБА_6 про вказаний факт компетентні органи та родичів дитини не повідомляла, а випадково розповіла його стороннім для неї особам ОСОБА_50 та ОСОБА_47 в ході раптово виниклої сварки з ними, що вказує на відсутність у неї умислу на обмовлення обвинуваченого для подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності.

При цьому дані особи ( ОСОБА_50 а ОСОБА_47 ), не зволікаючи, відразу запропонували обвинуваченому та ОСОБА_6 сходити до будинку потерпілої та почути її версію подій, а почувши від потерпілої підтвердження факту сексуального насильства щодо неї з боку ОСОБА_5 відразу повідомили поліцію.

На думку суду такий перебіг подій, відсутність в розпорядженні суду фактичних даних які б давали підстави вважати, що неповнолітня ОСОБА_7 має причини для обмовлення ОСОБА_5 або знаходилась під впливом ОСОБА_6 , свідчать про відсутність змови в діях обох потерпілих та їх бажання притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, який він не вчиняв.

На користь висновку суду про відсутність в діях та показаннях неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 бажання обмовити обвинуваченого чи якимось чином викривити обставини події у невигідному для обвинуваченого світлі, свідчить стан фізичного та психологічного розвитку потерпілої, як на момент кримінального правопорушення, так і на час розгляду справи судом, встановлений судом як на підставі власного сприйняття особи потерпілої, так і на підставі пояснень спеціаліста психолога, судового експерта психолога, даних психологічної експертизи потерпілої, її навчальних характеристик та інших матеріалів провадження в їх сукупності.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що показання обох обвинувачених є цілісними, логічно послідовними та узгоджуються, як між собою, так і з показаннями свідків (в тому числі неповнолітніх) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Незначні розбіжності між показаннями неповнолітньої потерпілої, які були надані нею на досудовому розслідувані та під час судового розгляду, на оцінку судом обставин події не впливають та вочевидь обумовлені віком потерпілої, рівнем її фізіологічного та психологічного розвитку, відсутністю сексуального досвіду, часом який минув з моменту події, а також тим, що подія мала для неї психотравмуючий характер та потерпілій банально неприємно згадувати її обставини та повторно переживати з цього приводу.

Отже, всебічно та повно дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінивши кожен наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч.3 ст. 153, ч.1 ст. 125 КК України є доведеною поза розумним сумнівом.

6. Обґрунтування призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України та призначає його відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має ряд непогашених та не знятих судимостей. На обліку у лікаря нарколога та психіатра обвинувачений не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, утриманців не має (а.с. 141-176).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (за ч.1 ст. 125 КК).

Відповідно до ч.3 ст. 67 КК України суд не визнає в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з домашнім насильством, як вказано в обвинувальному акті (№3), оскільки дана обставин не передбачена ч.1 ст. 67 КК

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України суд не визнає в якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого вказану в обвинувальному акті обставину (№ 1) у вигляді вчинення злочину особою повторно, оскільки дана обставина вже зазначена в кримінально-правовій кваліфікації дій обвинуваченого, як ознака кримінального правопорушення.

Суд також не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів, як про це зазначив прокурор в судових дебатах, оскільки дана обставина відсутня в обвинувальному акті, а суд відповідно до положень ч.1 ст. 337 КПК не має право виходити за межі обвинувачення.

З огляду на вищевикладене, врахувавши конкретні обставини кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості кожного вчиненого кримінального правопорушення та їх спрямованість, особу обвинуваченого, зокрема наявність у нього ряду не знятих та непогашених судимостей, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, наявність обставини, що обтяжує його покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, яке необхідно призначити у середньому розмірі санкції ч.3 ст. 153 КК України, що дорівнює 6 рокам реального позбавлення волі та відповідно унеможливлює застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням.

7. Інші процесуальні питання, які вирішуються судом при ухвалені обвинувального вироку

З метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, уникнення, передбачених ст. 177 КПК України процесуальних ризиків, як-то ухилення або переховування обвинуваченого від суду та органів на які покладається виконання вироку суду з огляду на тяжкість покарання яке призначено обвинуваченому, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без змін застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано, цивільні позови не заявлялись.

Керуючись положеннями ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані зі залученням експерта у кримінальному провадженні для проведення судових експертиз в загальному розмірі 21235,20 грн.

На підставі ст. 100 КПК України елементи одягу неповнолітньої потерпілої, що були визнані речовими доказами, однак доказового значення не мають та судом не досліджувались, слід повернути потерпілій.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 153 та ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому наступні покарання:

- за ч.3 ст. 153 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту взяття ОСОБА_5 під варту, а саме з 02 серпня 2024 року, зарахувавши в строк покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду із розрахунку день за день.

Продовжити строк застосованого відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 21235 (двадцять одну тисячу двісті тридцять п`ять) грн. 20 коп. на відшкодування судових витрат, пов`язаних з залученням експерта у кримінальному провадженні.

Речові докази: спідницю, футболку, труси, бюстгальтер повернути їх власнику неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений порядку ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання ним копії даного вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1