печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3809/25-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління національної поліції України ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001808 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло вказане клопотання.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий зазначив, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001808 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 28. ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2019 року ОСОБА_7 , посягаючи на моральні засади суспільства, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, маючи уявлення щодо необхідних вимог до організації та утримання місць розпусти, вирішив створити та очолити стійке угрупування - злочинну організацію, яка б забезпечувала діяльність з надання сексуальних послуг особами жіночої статі та отримання систематичного протиправного прибутку від такої діяльності, і в подальшому здійснював таку діяльність, залучивши численних осіб, зокрема ОСОБА_5 .

Роль ОСОБА_5 у складі злочинної організації, визначена безпосередньо ОСОБА_7 , який усвідомлюючи, що ОСОБА_5 є діючим адвокатом, являється колишнім працівником правоохоронних органів, де займав керівні посади, та має широке коло знайомих серед діючих працівників, зокрема у зв`язку із посадою секретаря поліцейської комісії ГУНП у Львівській області по відбору працівників поліції, яку останній раніше займав, поклав на ОСОБА_5 обов`язки, які полягали у забезпеченні безпеки злочинної організації шляхом «закриття питань» з правоохоронними органами та наданням консультацій щодо вжиття заходів з конспірації їх протиправної діяльності для уникнення її викриття і притягнення до відповідальності.

При цьому, ОСОБА_7 , визначив ОСОБА_5 як пособника вказаної злочинної діяльності, а саме - як особу, відповідальну за корупційну взаємодію із правоохоронними органами, на якого поклав наступні обов`язки, зокрема, але не виключно:

- отримання необхідної для забезпечення діяльності учасників злочинної організації інформації з наявних обліків МВС України;

- отримання від невстановлених працівників правоохоронних органів інформації про заплановані слідчі (розшукові) дії відносно учасників створеної ОСОБА_7 злочинної організації та передача вказаної інформації останньому;

- комунікація із невстановленими розслідуванням особами, які займають посади в правоохоронних органах з метою створення правил конспірації та протидії правоохоронним органам, а також вирішення питань пов`язаних із невтручанням правоохоронних органів у протиправну діяльність, створеної ОСОБА_7 , злочинної організації, шляхом щомісячної передачі, від останнього, грошових коштів, в якості неправомірної вигоди за не перешкоджання діяльності злочинної організації, відповідним представникам правоохоронних органів;

- комунікація із невстановленими розслідуванням особами, які займають посади в правоохоронних органах з метою налаштування каналів обміну інформацією щодо діяльності конкурентів ОСОБА_7 , як організатора злочинної організації, в злочинному середовищі, які також здійснюють незаконну діяльність, пов`язану із заняттям сутенерством та створенням і утриманням місць розпусти на території м. Львова;

- виконання інших завдань організатора злочинної організації ОСОБА_7 , пов`язаних саме із вирішенням різного роду питань із невстановленими розслідуванням особами, які займають посади в правоохоронних органах.

Залучення ОСОБА_5 до протиправної діяльності обумовлено наявністю у останнього корупційних зв`язків серед працівників правоохоронних органів, наявність досвіду, здобутого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, наявністю спеціального статусу адвоката, а також уникнення необхідності особистих зустрічей із правоохоронними органами, що, у свою чергу, підвищувало рівень їх особистої безпеки від викриття та запобігало необхідності підшукування сторонніх осіб для вирішення корупційних питань.

Отже, на виконання спільно розробленого та відомого учасникам злочинної організації плану, ОСОБА_5 залучав невстановлених розслідуванням осіб з числа працівників правоохоронних органів, з метою здійснення прикриття діяльності злочинної організації, отримував необхідну для забезпечення діяльності учасників злочинної організації інформацію з наявних обліків МВС України, передавав від керівництва злочинної організації працівникам правоохоронних органів неправомірну вигоду з метою не документування їх протиправної діяльності, з використанням корупційних зв`язків отримував від представників правоохоронних органів інформацію щодо запланованих до прийняття чи прийнятих відносно них рішень, передавав керівництву злочинної організації, отриману від корупційних зв`язків в правоохоронних органах, інформацію щодо запланованих слідчих та розшукових дій відносно учасників злочинної організації та вчиняв інші дії, спрямовані на безперешкодне її функціонування.

11.06.2024 о 13 год. 03 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України та 11.06.2024 о 13 год. 10 хв. затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Під час досудового розслідування встановленні обставини, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 12.06.2024 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.08.2024 включно, без права внесення застави.

Так, 29.07.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 продовжено до трьох місяців, а саме до 11.09.2024.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 06.08.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 11.09.2024 включно, без права внесення застави.

Після цього, 27.08.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 до шести місяців, тобто до 11.12.2024.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 05.09.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 30.10.2024 включно, без права внесення застави.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 25.10.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком у межах строку досудового розслідування, тобто до 11.12.2024, без права внесення застави

Після цього, 03.12.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 до дванадцяти місяців, тобто до 11.06.2025.

За результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення 05.12.2024 підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком у межах строку досудового розслідування, тобто до 02.01.2025, без права внесення застави.

На даний час продовжують існувати сукупність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів (ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України), за який Законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, дає обґрунтовані підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Повідомлення про підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, підозрюваний ОСОБА_5 не пішов на співпрацю із органом досудового розслідування, свою вину по суті повідомленої підозри не визнає, а тому останній сподівається на уникнення кримінальної відповідальності за вчинені тяжкі та особливо тяжкі злочини, що дає додаткові обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- існують ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що на даний час проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а тому ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також існує ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, який може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, перебуваючи на волі, підозрюваний зможе попередити інших фігурантів даного кримінального провадження, підозри стосовно яких на даний час готуються для пред`явлення та подальшого оголошення розшуку таких, а також інших ймовірних підозрюваних, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином;

- існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний раніше служив в поліції, має тісні корупційні зв`язки, а також до затримання регулярно спілкувався із представниками правоохоронних органів.

Крім того, з корисливих мотивів ОСОБА_5 може вчинити нові кримінальні правопорушення, переслідуючи намір протиправного збагачення, повернувшись проведення злочинної діяльності, описаної вище, оскільки останній, будучи діючим адвокатом, практичну адвокатську діяльність не здійснював, а єдиним джерелом доходів останнього був саме прибуток, отриманий від протиправної діяльності та вчинення злочинів, які останньому інкриміновані.

Також, ОСОБА_5 може вчинити нові кримінальні правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин та з метою ухилення від слідства може залишити територію України, що повністю підтверджує ризик, передбачений п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вище перелічені ризики повністю підтверджуються матеріалами кримінального провадження і саме обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість досягти органу досудового розслідування завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від досудового розслідування та суду, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні.

Враховуючи викладене, а також характер вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільно небезпечність, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим, сторона обвинувачення вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить в повній мірі належного проведення досудового розслідування та судового розгляду.

Таким чином, у даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах провадження дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий захід не забезпечить належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.

Закінчення досудового розслідування на даному етапі, а саме до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, є неможливим та потребує додаткового строку, оскільки результати процесуальних дій, які планується провести в рамках досудового розслідування, мають суттєве значення для кримінального провадження, тобто для забезпечення повного та неупередженого розслідування, а також для виконання основного завдання кримінального провадження, що визначене ст. 2 КПК України.

Вказані процесуальні дії не були завершені раніше, у зв`язку із винятковою складністю кримінального провадження, яка обумовлена: 1) кількістю підозрюваних осіб, оскільки на даний час повідомлено про підозру 17 особам, при цьому вирішуються питання про складання повідомлення про підозру іншим особам, які були залучені до протиправної діяльності, а також заплановано повідомлення про зміну раніше повідомлених підозр деяким підозрюваним у зв`язку із встановленням додаткових відомостей про скоєні ними злочини; 2) поведінкою підозрюваних осіб, які перешкоджають встановленню істини по кримінальному провадженню та жодним чином не співпрацюють з органом досудового розслідування (відмовляються від надання показань і т.п.); 3) тривалим періодом їх злочинної діяльності, а також латентним характером протиправних дій, що призвело до необхідності проведення негласних слідчих (розшукових) дій протягом довгого часу; 4) необхідністю встановлення та допиту значної кількості свідків, які перебувають в різних регіонах України, що зумовлює додаткові часові витрати; 5) проведенням криміналістичної експертизи звукозаписів, з метою підтвердження прийняття участі підозрюваних у розмовах, які зафіксовані під час проведення негласних слідчих (розшукових) діях, на виконання якої необхідно виділити тривалий час (не менше 30 робочих днів); 6) складанням значної кількості протоколів за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, з подальшим їх розтаємненням.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання ОСОБА_5 в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я відсутні.

Посилаючись на вказане, слідчий просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 60 днів, в межах строків досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити. Зазначив, що роль ОСОБА_5 підтверджується зафіксованими протоколами огляду та НСРД зустрічами останнього з учасниками злочинної організації, у тому числі з ОСОБА_7 , від якого отримував грошові кошти, що в подальшому передавалися працівникам правоохоронних органів, а також зустрічами безпосередньо із такими представниками правоохоронних органів, здійснення листування з ними. Зокрема, за 1 робочий номер присвоєний конкретній адресі здійснювалася оплата у 1750 доларів США, які ОСОБА_5 отримував та передавав працівникам правоохоронних органів. Ризик впливу на інших учасників провадження обґрунтовується тим, що певні підозрювані надали викривальні показання щодо себе та діяльності злочинної організації, зокрема ролі у ній ОСОБА_5 . Крім того, наявні протоколи допиту осіб, які є підозрюваними у рамках інших кримінальних проваджень, з яких вбачається, що ОСОБА_5 надавав свої послуги ще іншим організованим групам на території м. Львова, які займалися аналогічною діяльністю, здійснюючи представництво їх інтересів в правоохоронних органах. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що дана злочинна організація не мала наміру припиняти свою діяльність та продовжувала діяти до моменту їх викриття.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків. Зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов?язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). При вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові («O. v. Norway»). «Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи («Гаважук проти України», «Мурукін проти України», «Буряга проти України», «Фельдман проти України»). Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети («Ladent v. Poland», «Ambruszkiewicz v. Poland», «Хайредінов проти України»). Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. («Х. v. Finland»). ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. Між тим, зібрані під час досудового розслідування докази у своїй сукупності вказують на можливу подію складу інкримінованого злочину, проте не містять в собі даних на підтвердження ризиків задекларованих в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, прокурором не наведено обставин та не надано доказів того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь-яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак заявлені стороною обвинувачення ризики не містять доказового обґрунтування. У рішенняз Європейського суду з прав людини «Нікіфоренко проти України», «Nordblad v. Sweden», «Roldan Texeira and Other v. Italy», «Amuur v. France» вказувалось, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції говорить про фізичну свободу людини, вона ставить за мету забезпечити, щоб нікого не було позбавлено свободи свавільно. ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, а саме: має хвору дружина, яка є інсулінозалежною особою, має на утриманні двох дітей, одна з яких є інвалідом 3 групи та фактично безпорадна внаслідок тривалого захворювання, а також хвору безпорадну мати, яка перенесла інсульт та повинна отримувати постійний нагляд від сина, має постійне місце проживання, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався. Наразі мати підозрюваного перебуває в пансіонаті у м. Львів у зв`язку з тим, що за нею нема кому доглядати. Крім того, ОСОБА_5 має ряд захворювань, переніс інсульт та інфаркт, є інвалідом 3 групи та учасником бойових дій, що також суттєво впливає на його здоров`я як наслідки його участі на війні, потребує постійного лікування та спостереження лікарів, що неможливе під час його перебування в СІЗО. Під час перебування в СІЗО до підозрюваного постійно викликалися карети швидкої допомоги, оскільки він не міг там отримати необхідну медичну допомогу. З огляду на викладене, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 , або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зазначивши, що не буде тікати, ні на кого впливати та нічого знищувати, зобов`язався виконувати всі покладені на нього судом обов`язки. Вказав, що у даному провадженні серед багатьох підозрюваних під вартою перебуває лише він та ОСОБА_7 .

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчого, письмові заперечення захисника із долученими до них документами, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001808 від 27.09.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 28. ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303 КК України.

11.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 302, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 303, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України /том 1 а. м. 78-102/.

Цього ж дня ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України /том 1 а. м. 76-77/.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2024 (справа №757/26701/24-к) до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.08.2024 /том 1 а. м. 231/.

Ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2024, 05.09.2024, 25.10.2024, 05.12.2024 строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою продовжено до 11.09.2024 включно, 30.10.2024 включно, 11.12.2024 та 02.02.2025 відповідно, без визначення розміру застави /том 1 а. м. 232-235/.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_23 від 29.07.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001808 продовжено до 3 місяців, ухвалою слідчого судді від 27.08.2024 - до 6 місяців, тобто до 11.12.2024, а ухвалою слідчого судді від 03.12.2024 - до 12 місяців, тобто до 11.06.2025 включно /том 1 а. м. 227-230/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, копії яких долучені до клопотання, а саме у: протоколах огляду від 03.10.2023, 20.03.2024, 15.05.2024, 17.07.2024, 13.06.2024, 11.10.2024 /том 1 а. м. 62-68, 104-222, том 4 а. м. 1-45, 56-146/, рапорті заступника начальника ВООЦОУП УОР ДВБ НП України ОСОБА_24 від 19.02.2024 /том 1 а. м. 69-70/, протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 26.02.2024, 01.04.2024 /том 2 а. м. 1-51/, протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою від 08.01.2024, 20.03.2024, 03.06.2024, 03.04.2024, 30.04.2024, 25.04.2024 /том 2 а. м. 52-53, 86-91, 127-129, 168-169, том 3 а. м. 19-23, 73-75, 123-126, 146-148/, протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 12.03.2024, 03.04.2024, 03.06.2024, 06.08.2024, 24.05.2024, 03.04.2024, 06.05.2024, 25.04.2024 /том 2 а. м. 54-85, 92-126, 130-162, 170-175, 202-213, 238-243, том 3 а. м. 1-18, 24-72, 81-122, 127-145, 149-174/, протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 21.05.2024, 03.06.2024, 26.08.2024, 06.08.2024, 28.08.2024, 06.05.2024, 21.05.2024 /том 2 а. м. 163-167, 176-201, 214-237, том 3 а. м. 76-80, 175-240/.

Як вбачається з протоколу огляду мобільних телефонів ОСОБА_7 від 11.10.2024, виявлені листування підтверджують, що ОСОБА_5 виконував в інтересах злочинної організації різноманітні дії, здійснював частину функцій організації, виконувати окремі доручення керівника організації, зокрема організовував приховування кримінально протиправної діяльності злочинної організації (періодично інформувався ОСОБА_7 про зміну адрес місць розпусти та рекламних абонентських номерів, які входили до злочинної організації з метою недопущення припинення діяльності працівниками правоохоронних органів, забирав у останнього грошові кошти для передачі працівникам правоохоронних органів з метою покривання діяльності злочинної організації, отримував інформацію про конкурентів для її передачі працівникам поліції) тощо, чим спростовується твердження сторони захисту про безпідставність підозри ОСОБА_5 в частині ст. 255 КК України, оскільки на його потенційне сприяння розраховувала уся організація та окремі її члени.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу в частині встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків суд керується стандартом доведення «достатні підстави».

Так, існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України».

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає доведеними в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від слідства та суду, враховуючи кількість та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , та суворість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, покарання за яке встановлене виключно у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також злочинів, передбачених ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 303 КК України, покарання за які встановлені виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна або без такої. Така суворість та безальтернативність покарання може спонукати особу переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту на міцні соціальні зв?язки підозрюваного, наявність сім?ї, двох дітей, постійного місця проживання та відсутність судимостей слідчий суддя приймає до уваги, але з урахуванням конкретного характеру інкримінованої діяльності, її тривалості в часі, слідчий суддя вважає, що позитивні характеризуючі дані про особу не спростовують даного ризику.

Як зазначив у клопотанні слідчий, на даний час у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування триває, не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, не встановлені всі епізоди протиправної діяльності, всі особи, причетні до розслідуваної діяльності, а тому для уникнення покарання за скоєння особливо тяжких злочинів підозрюваний може самостійно або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказаний ризик актуалізовано з огляду на те, що з матеріалів провадження вбачається, що на ОСОБА_5 покладалися функції на виконання дій спрямованих на забезпечення прикриття кримінально протиправної діяльності злочинної організації перед правоохоронними органами. Вказане вбачається із його систематичного спілкування з керівником злочинної організації ОСОБА_7 , що зводилося до вирішення корупційних питань, у тому числі передачі від керівництва злочинної організації працівникам правоохоронних органів неправомірної вигоди з метою недокументування їх протиправної діяльності, отримання від представників правоохоронних органів інформації щодо запланованих слідчих та розшукових дій відносно учасників злочинної організації тощо.

Відтак, підозрюваний ОСОБА_5 згідно повідомлення про підозру, з метою узгодження дій з реалізації злочинного плану діяльності злочинної організації, вживав заходи конспірації та приховування діяльності злочинної організації, зокрема використовував засоби стільникового зв`язку, сім-картки мобільних операторів, банківські карти, можливо, чорнові записи. Вказані речі, як знаряддя та засоби злочину, містять докази протиправної діяльності підозрюваного та інших співучасників, а тому, усвідомлюючи важливість доказового значення цих предметів для досудового розслідування, перебуваючи на волі, підозрюваний може вжити заходів для їх приховання, знищення чи спотворення наявної у них інформації.

Тому, слідчий суддя вважає, що здобуті у ході досудового розслідування відомості свідчать про високий рівень підготовки та конспіративності дій ОСОБА_5 та інших співучасників, що підтверджує схильність та здатність підозрюваного приховувати та маскувати свої протиправні дії будь-якими доступними засобами, залучати до їх вчинення інших осіб, або вчиняти інші можливі дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню.

З урахуванням інкримінування підозрюваному участі в злочинної організації, тривалості інкримінованої протиправної діяльності, слідчий суддя вважає наявними ризики незаконного впливу на інших підозрюваних (зокрема тих, що дають викривальні показання), свідків, експертів у даному провадженні. Так, згідно підозри, саме ОСОБА_5 здійснював комунікацію із невстановленими розслідуванням особами, які займають посади в правоохоронних органах з метою створення правил конспірації та протидії правоохоронним органам, а також вирішення питань пов`язаних із невтручанням правоохоронних органів у протиправну діяльність, відтак останній має налагоджені зв`язки з представниками правоохоронних органів та відповідно має значні організаційні можливості для незаконного тиску на інших учасників провадження. Таким чином, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, інших співучасників, може особисто вчинити дії чи схиляти останніх до вчинення дій, спрямованих на примушення вказаних осіб до надання неправдивих показань, здійснювати на них тиск та залякування, в тому числі підкуп. Вказаний ризик актуалізовано, оскільки ОСОБА_5 у тому числі інкримінується підбурювання в обіцянці надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення або невчинення нею в інтересах третіх осіб дій з використанням наданого їй службового становища. При цьому, доказове значення для суду мають тільки ті показання, які суд сприймав безпосередньо під час судового засідання (або ж отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України), тому до допиту осіб в суді такий ризик залишається актуальним.

Наявний також ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань зі співучасниками з метою уникнення або мінімізації кримінальної відповідальності. Крім того, прокурором зазначено та з матеріалів провадження вбачається, що наразі не встановлено особи працівників правоохоронних органів, які за неправомірну вигоду забезпечували покривання діяльності злочинної організації. Відтак підозрюваний може повідомити таких осіб про факт виявлення їх причетності до злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення таких осіб до кримінальної відповідальності. Крім того, більшість інкримінованих ОСОБА_5 злочинів передбачають обов`язкове або необов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, що може спонукати останнього вчиняти дії, направлені на його приховання або відчуження.

З огляду на інкримінування вчинення тяжких злочинів у складі злочинної організації, те, що інкримінована ОСОБА_5 діяльність стосувалась сутенерства, створення та утримання місць розпусти, здійснювалась протягом тривалого проміжку часу, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - можливість продовження протиправної діяльності. З огляду на конкретний характер інкримінованих дій, протиправна діяльність може бути продовжена ОСОБА_5 і у разі застосування до нього будь-якого іншого запобіжного заходу, в тому числі і цілодобового домашнього арешту, - шляхом використання, як і в попередньо інкримінованій діяльності, месенджерів, та залученням інших осіб. Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 з 2022 року щоденно підтримував спілкування з ОСОБА_7 шляхом використання засобів зв`язку, листування у месенджерах, за допомогою чого і вирішували корупційні питання, ОСОБА_5 передавав ОСОБА_7 інформацію про заплановані представниками правоохоронних органів слідчі (розшукові) дії відносно учасників злочинної організації, останні обговорювали правила конспірації та протидії правоохоронним органам, необхідність надання працівникам правоохоронних органів неправомірної вигоди за не перешкоджання діяльності злочинної організації.

Крім того, слідчий суддя враховує надану у судовому засіданні прокурором та викладену у рапорті від 19.02.2024 інформацію, що в рамках кримінального провадження №0000799 від 14.06.2022 за ч. ч. 2, 3 ст. 302 КК України, під час опрацювання матеріалів НСРД встановлено, що організатор організованої групи - ОСОБА_25 надає неправомірну вигоду працівникам правоохоронних органів за «дозвіл» на незаконну діяльність у сфері надання інтимних послуг організованою групою, через посередника ОСОБА_5 ході проведення заходів ініціативного пошуку шляхом перегляду камер відеонагляду у м. Львів встановлено зустріч ОСОБА_25 , її співмешканця ОСОБА_26 та адвоката ОСОБА_5 , де останні обговорювали питання підняття розміру виплат неправомірної вигоди для працівників правоохоронних органів з 1300 до 1650 доларів США /том 1 а. м. 69-70/.

Слідчий суддя враховує позицію ЄСПЛ у справах «Клішин проти України», «Авраімов проти України» з приводу того, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами, та вважає, що у даній справі ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення клопотання слідчого слідчий суддя враховує рішення ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», яким закріплено «презумпцію зменшення ризиків», згідно якої з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на початковій стадії розслідування. Натомість слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини провадження, тривалість досудового розслідування, дату повідомлення ОСОБА_5 про підозру, суспільну небезпечність інкримінованої останньому діяльності, вважає ризики такими, що не зменшилися.

Твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування визначених ст. 177 КПК України ризиків та їх необґрунтованість є безпідставними з огляду на вищевикладене.

При цьому слідчий суддя приймає доводи захисту щодо позитивних характеристик ОСОБА_5 , його сімейного стану, проте вказані обставини, враховуючи конкретні обставини провадження та характер ризиків, наявності таких ризиків не спростовують.

Об`єктивних відомостей на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_5 перешкоджає його утриманню під вартою, в матеріалах немає.

Як вбачається з наданих стороною захисту документів, ОСОБА_5 за час перебування під вартою неодноразово звертався за медичною допомогою, у зв`язку з чим: в ІТТ за кожним фактом звернення на прохання підозрюваного викликалася карета ШМД (24.07.2024-26.07.2024), натомість у всіх випадках виклику КШМД ОСОБА_5 госпіталізації не потребував; обстежений лабораторно, інструментально, консультований лікарями-фахівцями та проходив курси стаціонарного лікування в умовах Київської міської медичної частини, перебуває на обліку та потребує постійного прийому призначеного амбулаторного лікування та нагляду лікарів терапевта та невропатолога. Стан здоров`я ОСОБА_5 на даний час відповідає перебігу наявного захворювання.

Слідчим суддею встановлено, що по кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, існує потреба в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, у зв`язку із чим ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2024 (справа №757/56869/24-к) продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 11.06.2025 включно /том 1 а. м. 230/.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри, доведення наявності в провадженні передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, конкретних обставин інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, суспільної небезпечності останніх, вважаю, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у тому числі цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, оскільки останній, перебуваючи на волі, зможе за допомогою засобів зв`язку комунікувати з іншими учасниками провадження, надавати їм вказівки, таким чином тиснути на них або продовжувати дії спрямовані на прикриття діяльності злочинної організації в онлайн-режимі, а також перешкоджати слідству. В даному випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу, що корелюється із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні «Грубник проти України».

На підставі викладеного, з урахуванням встановлення обґрунтованості підозри, суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_5 , які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, та яким не можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, неможливості завершити досудове розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу, слідчий суддя доходить до висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, та не вбачає підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу.

За таких обставин слідчий суддя, всебічно проаналізувавши матеріали клопотання в сукупності із позиціями сторін по його суті, надходить до висновку про наявність відповідних, достатніх та належних підстав для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи із конкретних обставини інкримінованих підозрюваному діянь, не знаходить підстав для визначення розміру застави при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, та будучи звільненим з-під варти внаслідок внесення застави, з високим ступенем ймовірності особисто та за допомогою інших осіб може вчиняти дії, направлені на перешкоджання слідству, продовження злочинної діяльності та переховування від органу досудового розслідування та суду.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 197, 199, 201, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до 28 березня 2025 року.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави не визначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1