Справа № 461/1597/25
Провадження № 1-кс/461/1390/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

28.02.2025 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великі Дідушичі Стрийського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , адвокатом, депутатом та нотаріусом не являється,

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000372 від 25.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської обласної прокуратури, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покликаючись на те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років. Також, вказує на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобіганням спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що прямо або опосередковано можуть вказувати на причетність ОСОБА_4 , а також інших осіб до вчинених кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи зазначене, орган досудового розслідування вбачає необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисник, кожен окремо, клопотання заперечили з мотивів необґрунтованості. Також, просили розглянути питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу та врахувати дані про сімейне становище підозрюваного та його стан здоров`я.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбачених у вказаній статті.

Органом досудового розслідування дії підозрюваного кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

З матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що 14.02.2025 під час санкціонованого обшуку в ОСОБА_4 по місцю його проживання, а саме: Львівська область, Стрийський район, с. Задеревач, житловий будинок за координатами місцевості 49.1333622, 23.9309357, виявлено та вилучено бойові припаси, а саме: 14 (чотирнадцять) патронів кал. 7,62 мм (7,62х25мм), які, згідно висновку експерта є боєприпасами, призначені для стрільби із бойової, нарізної, вогнепальної зброї.

За твердженням органу досудового розслідування, перелічені предмети ОСОБА_4 незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігав за адресою свого фактичного проживання, в житловому будинку: Львівська область, Стрийський район, с. Задеревач, за координатами місцевості 49.1333622, 23.9309357.

27.02.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у придбанні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом про виявлення кримінального правопорушення;

-протоколом обшуку від 14.02.2025;

-висновком експерта від 27.02.2025 за результатами експертизи дослідження зброї;

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Характер інкримінованого особі правопорушення, санкція статті за якою кваліфіковано дії підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки вказують на високий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи ризик незаконного впливу на інших учасників даного провадження, зокрема свідків слідчий суддя враховує положення ст. ст. 23, 94 КПК України, згідно яких суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а жоден доказ не має наперед встановленої сили. Отже, виходячи зі стадії даного кримінального провадження, має місце реальний ризик, впливу на свідків, які станом на момент розгляду даного клопотання не допитані судом.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Слідчий суддя виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню чи судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги дані про вік та стан здоров`я підозрюваного, характер інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки та сімейне становище.

Так, слідчий суддя приймає до уваги відомості щодо сімейного становища підозрюваного, у тому числі дані про захворювання членів його сім`ї. Крім того, слідчим суддею приймаються до уваги відомості щодо стану психічного здоров`я підозрюваного. Разом з тим, об`єктивних даних та доказів щодо неможливості утримання під вартою підозрюваного за станом здоров`я в ході розгляду клопотання не встановлено.

Отже, під час розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

Також, ухвалюючи рішення за клопотанням, у даному конкретному випадку враховую, що ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються матеріалами клопотання, як і підтверджуються інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчить про те, що перебуваючи на волі без відповідного контролю, підозрюваний матиме можливість як переховуватись від органів досудового розслідування, так і перешкоджати його проведенню, а отже запропонований запобіжний захід є пропорційний на даному етапі провадження.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

З урахуванням наведеного, оцінивши у сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Злочин інкримінований підозрюваному передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України).

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Орган досудового розслідування, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить не визначати розмір застави, оскільки з огляду на особу підозрюваного, такий запобіжний захід не здатен запобігти існуючим ризикам. Вказує, що 23.05.2019 Львівський апеляційний суд обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 305 КК України. Однак, 24.05.2019 ОСОБА_4 був звільнений з-під варти після внесення застави.

15.05.2023 Галицький районний суд м. Львова обрав йому знову запобіжний захід у вигляді застави за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 3 ст. 369 КК України. Та, попри застосування цієї міри ОСОБА_4 продовжував вчиняти злочини, що свідчить про неефективність застави як запобіжного заходу.

Знову, 25.02.2025 Львівський апеляційний суд обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та 27.02.2025 він був звільнений з-під варти після внесення застави.

Таким чином, орган досудового розслідування, вказує, що в усіх випадках застосування застави підозрюваний не лише порушував умови обраного запобіжного заходу, але й продовжував вчиняти нові злочини, отже, запобіжний захід у вигляді застави не забезпечує належного виконання процесуальних обов`язків та не запобігає повторним правопорушенням.

Наведені доводи органу досудового розслідування слідчим суддею відхиляються, оскільки встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного не обирався запобіжний захід у вигляді застави, та такий не був порушений підозрюваним. Твердження щодо неефективності запобіжного заходу у вигляді застави мали місце у іншому кримінальному провадженні та жодним чином не свідчать про порушення підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні.

Жодних об`єктивних доказів, які засвідчують доведення винуватості підозрюваного у вчиненні злочинів, зокрема вироків суду, слідчому судді прокурором не надано.

Водночас, норми статті 183 КПК України покладають на слідчого суддю обов`язок визначити розмір застави та містять вичерпний перелік підстав у разі існування яких, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні. З огляду на наведене, підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу без визначення розміру застави, слідчий суддя не знаходить.

Разом з тим, враховую, що розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого (підозрюваного), належне йому майно, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку неналежного виконання процесуальних обов`язків буде достатнім стримуючим фактором. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених особі, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у злочині, який відноситься до категорії тяжких, пов`язаний з незаконним поводженням зі бойовими припасами, що має високий рівень суспільної небезпеки, вважаю за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 гривень.

Крім того, захисником під час судового засідання було озвучено заяву про ймовірне застосування насильства по відношенню до підозрюваного під час утримання у слідчому ізоляторі.

Відповідно до ч.ч. 6. 7 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

З огляду на заяву захисника з метою недопущення прав підозрюваного, вважаю за необхідне ухвалити рішення щодо вжиття заходів передбачених ст. 206 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181680 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 , інші особи, як заставодавці, мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заяву адвоката ОСОБА_5 про застосування насильства до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), зафіксувати у даній ухвалі.

З огляду на характер застосованого запобіжного заходу тримання під вартою:

- зобов`язати старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 забезпечити проведення невідкладного судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- доручити Головному управлінню Національної поліції у Львівській області провести дослідження фактів, викладених в заяві адвоката ОСОБА_5 про застосування насильства до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб);

- скерувати копію даної ухвали до Львівської обласної прокуратури, Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для належного реагування на заяву захисника підозрюваного для вжиття необхідних заходів для забезпечення безпеки підозрюваного, згідно із законодавством в межах наданої компетенції.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали до 27 квітня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1