Провадження № 1-кп/470/32/25
Справа № 470/674/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурорів Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 червня 2024 року за №0001441 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2022 року обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 лютого 2022 року № 14 (по стройовій частині) обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував у військовому званні « старший солдат» було призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Сухопутних військ Збройних Сил України) від 07.05.2022 року № 50-РС старшого солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 №137 від 17.05.2022 року (по стройовій частині) ОСОБА_4 який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та з 17 травня 2022 року обвинувачений вважався таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 25 лютого 2022 року, тобто з моменту зарахування обвинуваченого ОСОБА_4 до особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За статтею 1 Закону України «Про оборону України» - воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення в Україні воєнного стану» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п.п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запровадження в Україні воєнного стану та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16,49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, близько 12 год. 15 вересня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби базовий табір кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в межах території Баштанського району Миколаївської області та незаконно перебував за його межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби до 13 червня 2024 року. 13 червня 2024 року старший солдат ОСОБА_4 прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві та заявив про себе як про дійсного військовослужбовця військової служби за мобілізацією на період дії воєнного стану та вчинений ним злочин.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце служби, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав частково. Суду показав, що на початку повномасштабного вторгнення російських військ в Україну був добровільно призваний на військову службу за мобілізацією та направлений до військової частини НОМЕР_1 . Їх взвод, для виконання бойових завдань, було направлено на територію Березнегуватської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області, однак там відбувалися активні бойові дії, постійні обстріли з різних видів зброї у тому числі і хімічної, оскільки засобів захисту, підготовлених позицій, необхідного забезпечення та командування, вони не мали, вирішили скласти зброю та відійти з позицій. Через незгоду з діями командирів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 які не вжили заходів для їх належного матеріального забезпечення і озброєння, та незважаючи на це надавали накази йти «на нуль», чим створювали безпосередню загрозу його життю, здавши зброю ОСОБА_7 він покинув бойові позиції в межах населеного пункту Березнегуватської ТГ Баштанського району Миколаївської області. Він неодноразово разом з іншими військовослужбовцями звертались з рапортами на переведення, як до командира взводу, так і до керівництва військової частини, однак відповіді про результати їх розгляду не отримали. Залишивши місце служби повернувся до місця проживання, де разом з іншими військовослужбовцями повідомив про ці події до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Висловив думку про продовження проходження військової служби, однак пояснив, що йому не було запропоновано військової частини в якій би він бажав продовжити службу.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України також підтверджується іншими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Даними копії витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) № 14 від 25 лютого 2022 року, за яким старшого солдата запасу ОСОБА_4 було призвано і прийнято на військову службу під час мобілізації на особливий період, та з 25 лютого 2022 року зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 на всі види забезпечення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду старшого стрільця 3 відділення охорони 3 взводу охорони, роти охорони ВОС -100868А ( а.п.199-200).

Даними копії витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по стройовій частині) №76 від 16 травня 2022 року за якими обвинуваченого, старшого солдата ОСОБА_4 зарахованого наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) № 50- РС від 07 травня 2022 року в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , визнано вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, до військової частини НОМЕР_1 ( а.п.201-207).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №137 від 17 травня 2022 року, за яким обвинуваченого, старшого солдата ОСОБА_4 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 07 травня 2022 року №50-РС на посаду номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшого проходження військової служби в місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , з 17 травня 2022 року було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 та визнано вважати таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків ( а.п.179).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №270 від 27 вересня 2022 року, відповідно до якого, обвинуваченого старшого солдата ОСОБА_4 номера обслуги 7 розрахунку (ДКШМ) 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , було визнано вважати таким, що 15 вересня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення ( а.п.180).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 03 жовтня 2022 року №956, «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 » ( а.п.159-160).

Даними копії акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , згідно якого, зокрема, було встановлено, що обвинувачений старший солдат ОСОБА_4 номер обслуги 7 розрахунку 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , 15 вересня 2022 року під час перевірки особового складу НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 був відсутній, місце знаходження не було відомо, закріплена зброя залишилась в підрозділі, оскільки самовільно залишив військову частину, та запропоновано передати копії матеріалів службового розслідування за належністю для порушення кримінального провадження ( а.п.161-170).

Даними витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №810 від 20 жовтня 2022 року «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовцями кулеметного взводу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 », яким встановлено, що 15 вересня 2022 року, зокрема військовослужбовець старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив тимчасове місце розташування військової частини НОМЕР_1 та вибув у невідомому напрямку без зброї, чим порушив вимоги ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст.6,11,16,28 Статуту Внутрішньої служби та вчинив дії, що мають ознаки кримінального правопорушення та наказано направити матеріали службового розслідування за належністю, для реєстрації кримінального провадження ( а.п.183-186).

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який під час судового розгляду показав, що станом на 15 вересня 2022 року був командиром кулеметного взводу 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 , на той час його взвод виконував бойові завдання на межі Миколаївської та Херсонської областей. Того дня група військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_4 , відмовились виконувати зачитане ним бойове розпорядження, а саме здійснити ротацію на бойових позиціях, пояснюючи такі дії побоюванням за власне життя. За встановленим порядком він попередив їх про відповідальність за такі дії, після чого вони по відомості здали зброю. Повернувшись, через кілька годин, у місце дислокації підрозділу, виявив їх відсутність, про що доповів командуванню, а в подальшому склав список цих військовослужбовців та рапорти начальнику штабу. Чи зверталися ці військовослужбовці у штаб з будь якими рапортами йому не відомо, вони про це нічого не повідомляли, до нього особисто з рапортами не звертались.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що у 2022 році перебував на військовій службі на посаді командира НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . За бойовим наказом наприкінці серпня 2022 року його батальйон перебував на території Миколаївської області, у тому числі в населених пунктах в межах Березнегуватської ТГ Баштанського району Миколаївської області, звідти вони переміщувались до Херсонської області. Через втрати необхідно було здійснювати ротацію, однак до нього прийшли військовослужбовці кулеметного взводу, серед яких був і ОСОБА_4 , та повідомили, що через страх за власне життя і небажання переносити складнощі військової служби, відмовляються займати бойові позиції і прийняли рішення покинути розташування частини. Він попередив їх про відповідальність та дав час подумати над вчинком. Однак від командира взводу дізнався, що ці військовослужбовці відмовилися виконувати бойове розпорядження, здали зброю, покинули розташування військової частини та поїхали додому. Про бажання були переведеними в інші підрозділи вони йому не повідомляли та таких рапортів не надавали.

Даними повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 до територіального управління Державного бюро розслідувань від 31 травня 2023 року про направлення матеріалів службового розслідування, зокрема і щодо обвинуваченого старшого солдата ОСОБА_4 (а.п.156-157).

Заявою обвинуваченого ОСОБА_4 ТУ ДБР у м.Миколаєві, у якій він повідомив про себе, як про військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив місце служби на території Миколаївської області (а.п.208).

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який під час судового розгляду показав, що у вересні 2022 року, точної дати він не пам`ятає, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому він на той час працював, звернулися близько 20 військовослужбовців, які вчинили самовільне залишення військової частини, серед них був і ОСОБА_4 . Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було доручено поспілкуватися з ними та записати їх особисті дані, а саме адреси місця проживання та номери телефонів, які він того ж дня передав до обласного ТЦК та СП. Ці військовослужбовці пояснювали, що покинули бойові позиції, через постійні обстріли та відсутність зброї, їм було роз`яснено, що вони вчинили кримінальне правопорушення, попереджено про наслідки та рекомендовано звернутися у «свою» військову частину для продовження служби. Вказівок чекати вдома він їм не надавав, оскільки таких повноважень не мав, вони лише мобілізували цих чоловіків на військову службу, а питаннями військовослужбовців які пішли в СЗЧ займається Військова служба правопорядку.

Таким чином, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною та кваліфікує його дії в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При цьому, суд відхиляє як необґрунтовані доводи захисника про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на самовільне залишення місця служби та мети ухилятися від обов`язків військової служби. Оскільки мета злочину не є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України, крім цього, з досліджених під час судового розгляду доказів, зокрема показань самого обвинуваченого ОСОБА_4 слідує, що він усвідомлював що самовільно, не отримавши дозволу відповідного командира, залишив місце тимчасової дислокації взводу військової частини, оскільки не бажав виконувати накази займати бойові позиції.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вважається таким, що не притягався до адміністративної відповідальності, під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , характеризувався негативно, як недисциплінований військовослужбовець, не здатний підпорядкувати себе вимогам, що випливають з поставлених завдань, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за досудовою доповіддю Голованівського районного сектору з питань пробації філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області, має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб ( а.п.54-56, 190-192, 209-211).

Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин обтяжуючих покарання обвинуваченому судом встановлено не було.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання судом повинні враховуватись тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не є суспільно - небезпечною особою та вперше притягається до кримінальної відповідальності, наявність обставин пом`якшуючих покарання, відсутність обтяжуючих обставин, та доходить висновку про призначення обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч.5 ст.407 КК України.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання не пов`язаного із позбавленням волі, із застосуванням ст.ст.69,75 КК України, як про це просив захисник, оскільки відсутні передбачені КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, крім цього, на думку суду призначення покарання з подальшим звільненням особи від його відбування на певний строк, не сприятиме досягненню цілей покарання, визначених у статті 50 КК України, а саме запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, зокрема військовозобов`язаними та військовослужбовцями.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України і призначити йому покарання, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання під час приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1