печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві в рамках кримінального провадження №0000836. В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 посилається на те, що постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві від 03.10.2024 було відмовлено у визнанні його потерпілим. Наведену постанову заявник вважає необґрунтованою та безпідставною.

Особа, що подала скаргу, слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки не повідомили.

Особа, що подала скаргу подала заяву про розгляд скарги у його відсутність та зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що особа, що подала скаргу подала заяву про розгляд скарги у його відсутність, а слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд провадження у їх відсутність не надходило, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Зі змісту скарги вбачається, що ТУ ДБР, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000836 від 03.10.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 371 КК України.

ОСОБА_3 посилається на те, що постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 03.10.2019 було відмовлено у визнанні потерпілим, в кримінальному провадженні № 0000836.

Разом з тим, заявником не було надано оскаржувану постанову слідчого від 03.10.2024, як наслідок, слідчий суддя не може дійти висновку щодо неправомірності відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000836, а тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Не вбачаючи підстав для задоволення скарги, керуючись ст. ст. 55, 110, 220, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 про скасування постанови та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1