Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/720/25
Провадження № 1-кп/490/1165/2025
У Х В А Л А

25 березня 2025 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

її захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000263 про обвинувачення

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українкою, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2025 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів, вислуховування прокурора та обвинуваченого суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений 29 січня 2025 року? ? старшим слідчим в особливо важливих справах Слідчого Відділу Управління Служби Безпеки України в Миколаївській області ОСОБА_7 та у той же день затверджений прокурор відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами безпеки Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 .

Зміст цього обвинувального акту може бути усвідомленим таким чином.

1.За твердженнями автора обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинила злочин за таких обставин.

1.1……будучи «проросійськи» налаштованою особою, підтримуючи та виправдовуючи ведення ЗС РФ агресивної війни на території України, перебуваючи у невстановленому на теперішній час місці, використовуючи невстановлений у ході досудового розслідування мобільний термінал з сім-картою оператора мобільного зв`язку з номером телефону НОМЕР_1 за допомогою якого остання здійснювала вхід в особистий обліковий запис в Інтернет-месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Телеграм» з нік неймом «NN», який зареєстровано за мобільним номером телефону НОМЕР_1 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин розпочала листування з користувачем з нік неймом « ОСОБА_8 », який зареєстрований за мобільним номером телефону російської федерації НОМЕР_2 , який використовується кадровим співробітником головного управління розвідки ЗС РФ ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та усвідомлювала, що зазначена особа шляхом створення відповідних каналів, чатів та ботів в месенджері «Телеграм», основними учасниками яких є особи, що підтримують та виправдовують ведення ЗС РФ агресивної війни на території України, здійснює збір та накопичення інформації щодо переміщення, руху і розташування Збройних Сил України, чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з метою подальшої передачі такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, представникам її спецслужб, тощо.

Так, використовуючи вищевказаний спосіб, ОСОБА_4 під час листування в месенджері «Телеграм» з користувачем з нік неймом « ОСОБА_8 », який зареєстрований за мобільним номером телефону російської федерації НОМЕР_2 , який використовується кадровим співробітником головного управління розвідки ЗС РФ ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 30.10.2023 о 13 год. 56 хв. реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на несанкціоноване поширення інформації про рух та переміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, перебуваючи в зоні дії базових станцій за адресою: Україна; Миколаївська область; Миколаївський район; м. Миколаїв; пр-т Героїв України; 21А (більш точного місця вчинення злочину в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно, на шкоду основам національної безпеки України, передбачаючи що її дії можуть завдати шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, використовуючи належний їй невстановлений в ході досудового розслідування мобільний термінал з сім-картою оператора мобільного зв`язку з номером телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого остання здійснювала вхід в особистий обліковий запис в Інтернет-месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Телеграм» з нік -неймом « ОСОБА_10 », який зареєстровано за мобільним номером телефону НОМЕР_1 , направила повідомлення користувачу з нік неймом « ОСОБА_11 k$>>> наступного змісту:

«В Николаеве сегодня приблизительно в 12 ехала техника по микрорайону Соляные с севера в сторону Херсона»

та надіслала 3 (три) фотозображення на яких відображено рух (переміщення) військової техніки ЗС України на території м. Миколаєва, а саме в районі пр. Героїв України.

У вищевказаному повідомленні ОСОБА_4 30.10.2023 о 13 год. 56 хв. під час листування в месенджері «Телеграм» з користувачем « ОСОБА_8 » здійснила поширення інформації про переміщення військової техніки та підрозділів ЗС України в м. Миколаєві, Миколаївської області. В подальшому, отримана інформація від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 22 год. 13 хв. поширена в месенджері «Телеграм» з користувачем « ОСОБА_8 » в публічній групі із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка створена представниками спеціальних служб рф для збору, обробки та накопичення інформації щодо переміщення та дислокації військової техніки та особового складу ЗС України.

1.2……Також, окрім цього, продовжуючи реалізацію свого злочинну умислу, ОСОБА_4 , використовуючи належний їй невстановлений в ході досудового розслідування мобільний термінал з сім-картою оператора мобільного зв`язку з номером телефону НОМЕР_1 за допомогою якого остання здійснювала вхід в особистий обліковий запис в Інтернет-месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Телеграм» з нік неймом « ОСОБА_10 », який зареєстровано за мобільним номером телефону НОМЕР_1 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин розпочала листування з користувачем з нік - неймом « ОСОБА_12 », який використовується невстановленою в ході досудового розслідування особою та усвідомлюючи, що зазначена особа шляхом створення відповідних каналів, чатів та ботів в месенджері «Телеграм», основними учасниками яких є особи, що підтримують та виправдовують ведення ЗС РФ агресивної війни на території України, здійснює збір та накопичення інформації щодо переміщення, руху і розташування Збройних Сил України, чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, з метою подальшої передачі такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, представникам її спецслужб, тощо.

Так, використовуючи вищевказаний спосіб, ОСОБА_4 10.08.2024 п 19 год. 36 хв. під час листування в месенджері «Телеграм» з користувачем з нік - неймом « ОСОБА_12 », який використовується на даний час невстановленою особою, реалізовуючи свій злочинний намір направлений на несанкціоноване поширення інформації про рух та переміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, перебуваючи в зоні дії базових станцій за адресою: Україна; Миколаївська область; Миколаївський район; м. Миколаїв; пр-т Героїв України; 21А (більш точного місця вчинення злочину в ході досудового розслідування не встановлено) діючи умисно, на шкоду основам національної безпеки України, передбачаючи що його дії можуть завдати шкоду обороноздатності та інформаційній безпеці України, та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, використовуючи належний їй невстановлений в ході досудового розслідування мобільний термінал з сім-картою оператора мобільного зв`язку з номером телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого остання здійснювала вхід в особистий обліковий запис в Інтернет-месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Телеграм» з нік неймом « ОСОБА_10 », який зареєстровано за мобільним номером телефону НОМЕР_1 , направила повідомлення користувачу з нік неймом «Maestro» наступного змісту:

«Вчера с утра по ПГС перед Ингульским мостом на въезд в город видела пять военных машин с военным и машину с мигалками. Техника похожа на большой джип с люком наверху и пушкой».

У вищевказаному повідомленні ОСОБА_4 10.08.2024 0 19 год. 36 хв. під час листування в месенджері «Телеграм» з користувачем « ОСОБА_12 » здійснила поширення інформації про переміщення військової техніки та підрозділів ЗС України в м. Миколаєві, Миколаївської області.

1.3. При цьому автор обвинувального акту підкреслив, що

ОСОБА_4 , направляючи вищевказані текстові повідомлення, достовірно розуміла, що інформація, яка міститься в них, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами та збирається представником держави-агресора, що здійснює збройну агресію проти України.

2. Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України - як поширення інформації про переміщення підрозділів Збройних Сил України,? за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України.

Б. Стосовно умов здійснення цього кримінального провадження

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ), від 28 жовтня 2024 року (затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ), від 14 січня 2025 року № 26/2025 (затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

В. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.

Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.

Таке доводить, що підстави для повернення цього обвинувального акту, що передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, наразі також є відсутніми.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

Г. Стосовно питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Під час підготовчого судового засідання обвинуваченій було роз`яснене право просити про розгляд цього кримінального провадження колегією у складі трьох професійних суддів.

Проте, обвинувачений та її захисник зазначили, що просять розглядати цю справу одноособово; про розгляд справи колегією суддів не просили.

При цьому судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки розгляду справи у визначеному нею складі, а також переконатися, що її позиція з цього приводу є усвідомленою та стійкою.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого це кримінальне провадження слід здійснювати суддею одноособово.

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет та навантаження суду та учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 16 травня 2025 року на 10:00 годину.

3. Враховуючи, що обвинувачена постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє забезпечувати стабільність процесу у разі її доставки до зали судових засідань, суд вважає за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Що ж стосується заперечень обвинуваченої проти такого порядку її участі у судовому засіданні, то, з огляду на дію на території України військового стану та прямі приписи процитованої вище норми частини 2 статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України ці заперечення наразі не можуть бути покладеними в підґрунтя судового рішення.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зауважити, що у разі усунення обставин, що перешкоджають доставці обвинуваченої до суду, судом будуть вжиті усі необхідні заходи задля такої доставки.

3. Судове засідання слід проводити за участі обвинуваченої, її захисника та прокурора.

4. Враховуючи, що про проведення закритого судового засідання сторони не просять, та передбачені законом підстави для такого є відсутніми, розгляд справи слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Ґ. Стосовно запобіжного заходу, який має бути застосованим відносно обвинуваченого.

І……Під час здійснення цього кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що та обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ Національної безпеки України та існують ризики того, що, перебуваючи на волі, вона може вдатись до ухилення від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

2. Обвинувачена у суді проти задоволення цього клопотання заперечувала, посилаючись про те, що дій, вказаних в обвинувальному акті, не вчиняла.

З огляду на таке, просила змінити застосований до не запобіжний захід на домашній арешт.

3. Захисник під час судового розгляду позицію обвинуваченої підтримав.

До висловленої нею позиції додав, що її належна процесуальна поведінка може бути забезпеченою шляхом застосування до неї менш суворого запобіжного заходу.

ІІ……Вирішуючи заявлене прокурором клопотання суд, окрім наведених вище обставин, враховує й таке.

1. В межах цього кримінального провадження 22 серпня 2024 року ОСОБА_4 було затримано.

2. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 23 серпня 2024 року відносно неї обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час обрання цього запобіжного заходу слідчий суддя виходив, зокрема, з того, що перебуваючи на волі, обвинувачена може переховуватись від слідства та суду, а також - продовжити свою злочинну діяльність.

ІІІ……Під час вирішення заявленого клопотання суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

2. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

4. Відповідно до статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України

Запобіжними заходами є:

1.особисте зобов`язання;

2.особиста порука;

3.застава;

4.домашній арешт;

5.тримання під вартою.

/частина 1/

…

Під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

/частина 6/

5. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою ...статті 176 цього Кодексу.

/частина 1/

…

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

/частина 3/

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

щодо злочину, який спричинив загибель людини;

щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 255-3 Кримінального кодексу України;

щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

...

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2 Кримінального кодексу України.

/частина 4/

5.3. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 7-р(ІІ)/2024 від 19 червня 2024 року зазначив, зокрема, таке

[Відповідно до частини 6 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України] застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залежить не лише від тяжкості злочину, у якому її підозрюють або обвинувачують, а й від наявності ризиків, що їх визначено статтею 177 Кодексу.

За статтею 177 Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; учинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому його підозрюють, обвинувачують (частина перша); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, що їх визначено частиною першою статті 177 Кодексу (частина друга). До того ж під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не встановлено винятків щодо дотримання приписів статей 178, 194 Кодексу, які визначають обставини, з`ясування яких є обов`язком слідчого судді, суду як для застосування цього запобіжного заходу, так і для його продовження.

[Такі критерії] для застосування слідчим суддею, судом до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, [мають застосовуватись під час застосування частини 6 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України]

...

Аналізуючи частину першу статті 183 Кодексу, Конституційний Суд України звертає увагу, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом.

Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу (друге речення частини першої статті 182); „під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України" ( абзац восьм ий частини четвертої статті 183). Тобто із наведених приписів Кодексу випливає, що законодавець закріпив дискрецію слідчого судді, суду під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу не визначати або визначати розмір застави з урахуванням підстав та обставин, установлених статтями 177, 178 Кодексу.

Виходячи зі змісту приписів статей 3, 8, частин першої, другої статті 29, частини першої статті 55, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України Конституційний Суд України вважає, що відповідно до вказаних приписів Кодексу під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу є можливість, за певних підстав та обставин, визначених статтями 177, 178 Кодексу, застосувати заставу як більш м`який запобіжний захід. Отже, за частиною шостою статті 176 Кодексу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не визначено як безальтернативний винятковий запобіжний захід.

/пункт 6.3/

5.4. Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

6. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності підстав для застосування такого запобіжного заходу та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

7. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України? ? «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»? ? від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

7.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

7.2. У рішенні від 19 березня 2024 року у справі «Parildak v. Turkey»1 Європейський Суд з Прав Людини, ґрунтуючись на своїй попередній практиці, виснував таке

Стаття 5 Конвенції гарантує фундаментальне право на свободу та безпеку. Це право має велике значення в «демократичному суспільстві» за духом Конвенції.

Кожен має право на захист цього права, тобто - не бути та не залишатись позбавленим свободи інакше, як відповідно до вимог пункту 1 статті 5. Перелік виключень, наведений у пункті 1 статті 5, є виключним та лише його вузьке тлумачення відповідає меті та завданням цього положення, гарантуючи, що ніхто не буде свавільно позбавленим волі.

Підпункт (с) пункту 1 статті 5 не вимагає, щоб слідчі органи зібрали достатні докази для висунення обвинувачення ані - під час арешту, ані - під час утримання під вартою в поліції. Метою допиту при затриманні відповідно до цього пункту є завершення розслідування шляхом підтвердження чи виключення конкретних підозр, що обґрунтовували арешт. отже, факти що є підставами для підозри, не мають бути того ж рівня, що ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку та навіть - для висунення обвинувачення

Менше з тим, «правдоподібність» підозр, якими має бути обґрунтований арешт, являє собою суттєвий елемент захисту, передбачений статтею 5 § 1 (с) Конвенції від свавільного позбавлення волі. Ось чому самої по собі «добросовісної» підозри недостатньо.

Слова «правдоподібні підстави» означають, що повинні існувати факти чи інформація, здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити правопорушення. Те, що є «правдоподібним», залежить від сукупності обставин. … Таким чином, уряд-відповідач зобов`язаний повідомити Суду принаймні певні факти чи інформацію, здатну переконати його в тому, що існували вірогідні підстави підозрювати заарештовану особу у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «правдоподібність» також стосується порогу, якого має досягти підозра, щоби переконати об`єктивного спостерігача в правдоподібності звинувачень. Як правило, проблеми в цій сфері виникають на рівні фактів. Додатково до фактичного аспекту існування «імовірних підстав для підозри» у значенні статті 5 § 1 c) вимагає, щоб факти, на які посилаються, могли обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під дію одного з розділів Кримінального кодексу, який стосується кримінальної поведінки. Таким чином, вочевидь не може бути «розумної підозри», якщо дії або факти, висунуті затриманому, не утворювали складу злочину в момент їх вчинення.

/пункти 55 - 62/

7.3. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

7.4. Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

8. Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Кодексу України

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

9. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

-не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

-пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

-докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

.

ІV......Системний аналіз процитованих вище приписів статей 176, 183 Кримінального Процесуального Кодексу України доводить, що під час дії військового стану до осіб, що обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України, можуть бути застосовані лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою або застави.

V…...З огляду на таке суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Оскільки по справі здійснюється судовий розгляд, наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 ? у вчиненні злочину, що їй інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення її вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжного заходу відносно неї наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру.

.

2. Характер же висунутої підозри доводить наявність ризику того, що обвинувачена може переховуватись від суду.

Наявність такого ризику підтверджується тим, що їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

3. Окрім того, суд відзначає, що з огляду на стверджувані мотиви вчинення злочину, існує ризик того, що відповідно до цих мотивів, обвинувачений може продовжити вчиняти злочин або вчинити новий злочин проти основ Національної Безпеки України.

Таке утворює підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

VI……Вирішуючи питання про запобіжний захід, який має бути застосованим відносно ОСОБА_4 , суд виходе з такого.

1. Наразі відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

2. Процесуальні підстави для визначення відносно неї застави /відповідне клопотання/ наразі відсутні.

3. Посилання захисту про можливість застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, оскільки, як доведено вище, можливість застосування такого запобіжного заходу в обставинах цього кримінального провадження діючим законодавством не передбачена.

За такого підстави для зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наразі є відсутніми.

Отже, заявлене прокурором клопотання підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 114-2 Кримінального Кодексу України - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 травня 2025 року на 10:00 годину.

4.У судове засідання викликати обвинувачену, її захисника та прокурора.

5.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 24 травня 2025 року включно.

6.Забезпечити участь обвинуваченої ОСОБА_4 у наступному засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 16 травня 2025 року о 10:00 годині участь обвинуваченої ОСОБА_4 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

1 - https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22sort%22:[%22kpdate%20Descending%22],%22itemid%22:[%22001-231602%22]\