Справа № 610/2125/20
провадження № 1-кп/610/8/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника: ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія клопотання ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Балаклійського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про скасування арешту майна.

28.10.2024 ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Балаклійського районного районного суду Харківської області від 06.07.2020 на майно вилучене, 30.06.2020 під час проведення обшуку за місцем мешкання її сина ОСОБА_4 , а саме, в частині накладання арешту на грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 360 купюр і номіналом 500 гривень у кількості 38 купюр.

Обґрунтовуючи клопотання, вказує, що вона є власником вказаного майна, а обвинуваченому ОСОБА_4 надала ці кошти для придбання необхідних речей для дитини. Вони не мають ніякого відношення до вказаного кримінального провадження, а накладення арешту на майно, власником якого вона є, порушує її права.

ОСОБА_6 подала заяву про розгляд вказаного клопотання за її відсутності.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки заявником не доведено, що саме ці кошти їй належать, тому просив у задоволенні клопотання відмовити.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання ОСОБА_6 та просили його задовольнити.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 06.07.2020 накладено арешт, зокрема на грошові кошти грошові кошти номіналом 200 гривень у кількості 360 купюр і номіналом 500 гривень у кількості 38 купюр, вилучені 30.06.2020 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 .

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 вказаного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні oб`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

У рішенні Європейського суду з прав людини справа «Будченко проти України» в розділі «Оцінка суду» встановлено: п. 40 «Суд нагадує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Під час розгляду даного клопотання, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, її законності та обґрунтованості, оскільки дане питання відноситься до компетенції апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність підстав для скасування арешту майна.

Зважаючи на те, що арештоване майно має статус речових доказів у цьому кримінальному провадженні та наявна подальша необхідність його арешту в цілях кримінального провадження, також не надано доказів про джерела походження та належність грошових коштів ОСОБА_6 , суд не вбачає підстав для скасування арешту грошових коштів, оскільки не доведено приналежність вказаного майна та те, що відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що питання дослідження доказів відбувається судом в ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, при цьому, доля речових доказів вирішується судом згідно ст.ст. 100, 373 КПК України під час ухвалення вироку у справі.

Керуючись вимогами ст.ст.7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений і оголошений 06 лютого 2025 року о 12.45 годині.

Головуючий: ОСОБА_1