Справа № 643/22/24
Провадження № 1-кп/643/359/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді- ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_4 , обвинуваченого- ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001174 від 11.10.2023, за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовтень, Сахновщінського району ,Харківської області , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, який раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 10.10.2023, близько о 15:20, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Академіка Павлова зі сторони вул. Валентинівської, в напрямку вул. Героїв Праці, в крайній правій смузі руху, зі швидкістю близько 50 км/год. В районі буд. 140 по вищевказаній вулиці, діючи необережно, внаслідок неуважності та безпечності, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_4 , а також перед яким зупинилися транспортні засоби, не зменшив швидкість та не зупинив керований автомобіль, щоб дати дорогу пішоходу, чим грубо порушив вимоги п.п.18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно з яким

- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

- п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину по вказаному нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху його автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної події, згідно з висновком судово-медичної експертизи пішохід ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому надколінка та внутрішньо суглобового уламкового перелому епіметадіафізу великогомілкової кістки та епіфізу малогомілкової кістки правої гомілки, а також закритого внутрішньо суглобового перелому внутрішнього виростку великогомілкової кістки із відривом гористості та внутрішньо суглобового уламкового перелому епіметадіафізу малогомілкової кістки лівої гомілки.

Згідно з висновками судово-автотехнічних експертиз у даній дорожній обстановці водій автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4,12.9 «б», 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України. Він мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом виконанням вимог п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України. У діях водія автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , є невідповідності вимогам п.п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 виразилось в тому, що він, 10.10.2023, керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Академіка Павлова зі сторони вул. Валентинівської, в напрямку вул. Героїв Праці, в крайній правій смузі руху, зі швидкістю близько 50 км/год., в районі буд. 140 по вищевказаній вулиці, діючи необережно, внаслідок неуважності та безпечності, грубо порушив вимоги п.п.18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_4 , а також перед яким зупинилися транспортні засоби, не зменшив швидкість та не зупинив керований автомобіль, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка знаходилась на пішохідному переході, що призвело до спричинення останній середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною повністю та, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням між обвинуваченим та потерпілою. Надана суду письмове клопотання тотожного змісту.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що вони з обвинуваченим досягли примирення, збитки їй відшкодовані. Просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням з обвинуваченим на підставі ст. 46 КК України. Надала суду письмову заяву тотожного змісту.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Наслідки звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження учасникам судового провадження судом були роз`яснені.

Судом вивчалась особистість ОСОБА_5 та встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно обвинувального акту не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, виходячи з наступного.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, відповідно до ч. 4 ст. 12 вказаного Кодексу відноситься до нетяжких злочинів та є необережним.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8,10 частини першої або частиною другою статті 284цього Кодексу.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, під час якого згідно обвинувального акту не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також примирився з потерпілою та відшкодував завдані їй збитки, суд приходить до висновку щодо наявності передбачених ст. 46 КК України підстав для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності.

Положення ст. 46 КК України містять виключний перелік умов, за яких обвинувачений має бути звільнений від кримінальної відповідальності, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Потерпілою в даному кримінальному провадженні визнана ОСОБА_4 Норми ст. 46 КК України не містять будь-яких додаткових умов або застережень щодо неможливості її застосування до злочинів, передбачених ч. 1 ст. 286 КК України, в разі наявності визначених ст. 46 КК України підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Аналогічні правові позиції висловлені Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 22.09.2011 року, 04.09.2012 року, 18.09.2012 року.

Так, судом касаційної інстанції у вказаних вище ухвалах, зокрема, зазначено, що враховуючи те, що ст. 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочину за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, посилання на об`єкт злочину має значення лише для встановлення самого складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, і при застосуванні ст. 46 КК України значення немає (ухвала від 22.09.2011 року). Спричинення злочином шкоди також інтересам суспільства, яку неможливо усунути, знаходиться поза предметом регулювання підстав для закриття справ у зв`язку з примиренням винного у злочині з потерпілим, адже кримінальний закон вирішення долі кримінальної справи таким чином пов`язує лише з волевиявленням з боку згаданих осіб. Крім того, склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК, має місце лише тоді, коли шкоду завдано саме потерпілому (тілесне ушкодження середньої тяжкості) і про жодну іншу шкоду в диспозиції цієї частини статті не йдеться (ухвала від 04.09.2012 року). Зміст ст. 46 КК України свідчить, що передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий злочин невеликої тяжкості, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, матеріальна, або фізична шкода і яка визнана потерпілою відповідно до ч. 2 ст. 49 КПК України. Оскільки кримінальна відповідальність особи за ч. 1 ст. 286 КК України настає у разі порушення нею правил безпеки руху й експлуатації транспорту тільки за умови, якщо в результаті цих порушень настали суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння особі тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та наявності причинного зв`язку між діянням та цими наслідками, наявні підстави для застосування положень ст. 46 КК України та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим (ухвала від 17.02.2012 року).

Враховуючи вказані вище положення законодавства України, правові позиції Пленуму Верховного Суду України, судів касаційної інстанції, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов заявлено не було.

Питання про процесуальні витрати в загальному розмірі 12911,36 грн., пов`язані з проведенням експертизи, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченого на користь держави. Аналогічні висновки щодо наявності підстав для стягнення з обвинуваченого судових витрат у разі закриття кримінального провадження через примирення з потерпілим, висловлені в постанові Верховного Суду від 01.02.2024 у справі № 930/497/23.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 284-286, 288, 314, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001174 від 11.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні:

- судової автотехнічної експертизи №КСЕ-19/121-23/300068-ІТ від 25.12.2023 року в розмірі 4543,68 грн.;

- судової автотехнічної експертизи №КСЕ-19/121-23/300070-ІТ від 27.12.2023 року в розмірі 4543,68 грн. ;

- судової автотехнічної експертизи технічний стан №СЕ-19/121-23/25444-ІТ від 15.11.2023 року в розмірі 3824 грн.( стягувач платежу: ДЕРЖАВА, Код доходів: 24060300, отримувач платежу ГУК Харків обл/МТГ Харків/2460300, п/рахунок UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947 Банк: Казначейство України (ЕАП) МФО: 899998)

Речовий доказ, а саме автомобіль «Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутим законному володільцю .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1