Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

10 січня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/14449/24

Провадження № 11-сс/4815/5/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_9 адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Рівне) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницький, ОСОБА_10 , погоджене прокурором, і продовжено ОСОБА_9 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 114-1, ч.3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 січня 2025 року без визначення розміру застави.

У поданих апеляційних скаргах та доповненнях до апеляційної скарги:

Захисник адвокат ОСОБА_6 , покликаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, практику Європейського суду з прав людини, доводить, що стороною обвинувачення не надано переконливих доказів, які б підтверджували існування ризиків, на які вказує прокурор у клопотанні, а тяжкість вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та підозра, яка, на його думку, є необґрунтованою, не можуть бути підставою для продовження строку тримання під вартою. Вказує, що досудове розслідування проводиться з грубим порушенням норм КПК та недотриманням правил підслідності, в тому числі, не уповноваженими на те особами, що є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу і прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 , покликаючись на практику Європейського суду та відсутність стосовно ОСОБА_9 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доводить, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває дружина та неповнолітні діти, він не чинить перешкод слідству, а тому вважає, що і запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підзахисного.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 на підтримання поданих апеляційних скарг, доводи прокурора щодо законності оскаржуваного рішення, яке просить залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість підозрюваного ( обвинуваченого) його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , слідчим суддею, як того вимагає закон, перевірено обґрунтованість підозри та наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів, зважаючи на те, що ОСОБА_9 , будучи посадовою військовою службовою особою, в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину здійснення перешкоджання законній діяльності ЗСУ та іншого військового формування в особливий період, за який передбачене максимальне покарання у виді 8 років позбавлення волі, щодо ОСОБА_9 25.11.2024 року слідчим внесено відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 332 КК України - фактом спільно з іншими особами незаконного переправлення значної кількості осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, що свідчить про відсутність стримуючих факторів для дотримання ним своїх процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, досудове розслідування якого триває.

При апеляційному розгляді прокурор вказав, що на даний час проводяться необхідні слідчі дії, зокрема, допитуються інші особи, які фігурували в переписках ОСОБА_9 , однак у зв`язку з недопустимістю розголошення відомостей досудового розслідування, інформація щодо них на даному етапі досудового розслідування не може бути розкрита, тому запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Що ж стосується доводів захисника ОСОБА_6 щодо необгрунтованої підозри та здійснення досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_9 з грубим порушенням норм КПК, то колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

А щодо питань, пов`язаних з оцінкою доказів для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, так само і кваліфікація дій підозрюваного, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і апеляційний суд.

Сукупність матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення слідчого судді щодо продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.01.2025 року законною і підстав для його скасування не вбачає.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту про те, що слідчий суддя безпідставно покликався в ухвалі на факт вчинення ОСОБА_9 , який має статус підозрюваного, і вина якого в інкримінованих йому діяннях не встановлена обвинувальним вироком суду, кримінального правопорушення, а, відтак, таке твердження слідчого судді підлягає виключенню з процесуального рішення.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Виключити з ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року твердження слідчого судді про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, зважаючи на його статус підозрюваного.

В решті ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 строком на 60 днів до 26 січня 2025 року залишити без зміни, а апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2