Справа № 484/6125/24
Провадження № 1-кп/484/418/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000973 від 02.10.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, маючого вищу освіту, у фактичних шлюбних відносинах не перебуваючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», неодноразово притягнутий до адміністративної відповідальності за фактами вчинення ним домашнього насильства, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий аналогічний злочин, а саме: продовжує систематично вчиняти психологічне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, а саме щодо своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.08.2019 (справа №484/3694/19) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Встановлено, що 11.07.2019, 14.07.2019, 16.07.2019, 17.07.2019 знаходячись по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 вчинив сварку зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 , під час якої ображав останню нецензурною лайкою, чим спричинив домашнє насильство психологічного характеру.

За вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_3 призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Крім того, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.07.2020 (справа №484/2115/20) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП

Встановлено, що ОСОБА_3 09.06.2020 близько 00:00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив за місцем проживання: АДРЕСА_1 , домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері - ОСОБА_5 , під час якого ображав її нецензурною лайкою, в результаті чого ОСОБА_5 було завдано шкоду психічному здоров`ю.

За вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_3 призначено стягнення у виді громадських робіт строком п`ятдесят годин.

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.06.2024 (справа № 484/3536/24) ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Встановлено, що 04.05.2024 о 13.00 год ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 , виражався грубою нецензурною лайкою в її адресу, відправляв на цвинтар, тобто вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру.

Крім того, 26.06.2024 о 5.30 год ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з ОСОБА_5 , а саме: ображав словесно, штовхав, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю тобто вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_3 призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн в дохід держави.

Так, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.07.2024 (справа №484/4192/24) ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Встановлено, що згідно з протоколом серії НОМЕР_1 від 23.07.2024 року, 08.07.2024 о 19.14 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння та вчинив сварку з матір`ю - ОСОБА_5 , ображав грубою нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

За вчинене адміністративне правопорушення ОСОБА_3 призначено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 340 (триста сорок) грн.

Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, продовжує систематично вчиняти домашнє насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, а саме щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 29.09.2024 близько о 16:00 год, ОСОБА_3 перебував за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 . В цей же час, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою фізичну перевагу та суспільно небезпечні наслідки своїх дій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікт з останньою, в ході якого перебуваючи в положенні сидячи здійснив удар правою ногою в область правої ноги ОСОБА_5 , в грубій формі словесно ображав, принижував, а також незважаючи на те, що своїми протиправними діями може залякати її, викликати душевні переживання та спричинити психологічну травму.

В ході словесної сварки ОСОБА_3 викликав у своєї матері ОСОБА_5 емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та відчуття загрози своєму здоров`ю, що виявилося у формі втоми, фізичного дискомфорту, негативних переживань.

Умисні, систематичні та протиправні дії ОСОБА_3 , направлені на вчинення домашнього насильства відносно особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, викликали у ОСОБА_5 емоційну невпевненість через нездатність захистити себе, а також відчуття загрози своєму здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, які він не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому злочину. Він дійсно знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв сварки та висловлювалася нецензурною лайкою зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , у зв`язку з чим його неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. У скоєному щиро кається, просив не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у зв`язку з зловживанням спиртними напоями син ОСОБА_3 зривався і влаштовував скандали, обзивав її нецензурною лайкою та кричав що її вже зачекались на кладовищі, виганяв з дому в зв`язку з чим вона викликала поліцію. Останнім часом син перестав скандалити, стримує себе, по мірі покарання згодна з пропозицією прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ст.126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо осіб, з якими перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб (домашнє насильство).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від24.10.2003року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (стаття 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку з якою перебуває в родинних відносинах.

Санкція ст.126-1 КК України в редакції цього закону передбачає такі види покарання: у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років.

З огляду на вище наведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, позицію прокурора та потерпілої, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити покарання у виді пробаційного нагляду.

При цьому, суд вважає таке рішення справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 59-1 КК України встановити обвинуваченому ОСОБА_3 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_6