Справа № 932/1029/25
Провадження № 1-кп/932/159/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000525 від 20.12.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, який малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000525 від 20.12.2024 щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Судом встановлено, що 20.12.2024 приблизно об 11.30 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 на автомобілі «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхав з м. Дружківка до Комунального некомерційного підприємства «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Костянтинівка, за адресою: Донецька області, м. Костянтинівка, вул. Європейська, буд. 17, з метою отримання препарату «метадін ІС» в рамках метадонової замісної терапії.

Того ж дня, приблизно об 11.45 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 , після отримання зазначеного препарату вийшов з приміщення медичного закладу та направився до свого автомобілю «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованому біля будинку № 5 по вул. Кирила Вініченка (колишня назва вул. Громова) м. Костянтинівка Донецької області.

20.12.2024 приблизно об 11.50 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 проходив біля будинку № 3 по вул. Кирила Вініченка в м. Костянтинівка, де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який йшов назустріч останньому. В цей час ОСОБА_5 зі своєї сумки дістав ніж та утримуючи його у правій руці, попередив ОСОБА_6 про намір застосування ножу, якщо він до нього наблизиться, однак останній на попередження не відреагував та продовжив свій рух, намагаючись схопити руками за тулуб ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу будинку №3 по вул. Кирила Вініченка м. Костянтинівка, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , утримуючи ніж у правій руці, лезом ножа наніс один удар в область живота ліворуч ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями, безпосередньо направленими на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням 3 сегменту лівої долі печінки, гемоперитонеум, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.

29 січня 2025 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до зазначеної угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Під час судового провадження зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри, щиро каятись та надати правдиві показання у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з визначенням обвинуваченому ОСОБА_5 випробування з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила затвердити угоду про визнання винуватості та на її підставі призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

До суду разом із обвинувальним актом надійшла заява потерпілого ОСОБА_6 відповідно до якої він просив проводити розгляд угоди про визнання винуватості за його відсутністю. ОСОБА_6 надав свою згоду на укладання угоди та просив суд не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_5 волі, зазначивши, що претензій до нього не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що він розуміє характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, вину визнає, йому зрозумілі умови, необхідні для вирішення питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості згоден, угоду підтримав та просив її затвердити.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Частиною 4 ст. 469 КПК України також передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Свою винуватість у вчиненні кримінального провадження в суді визнав беззастережно та щиро розкаявся.

Також, суд враховує висновок судово-психіатричної експертизи №31-к від 23.01.2025 відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння виявляв і на час проведення експертизи виявляв психічний розлад у формі психічних то поведінкових розладів внаслідок вживання опіатів. Під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення та вид покарання. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд встановив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.

Отже, дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 . Тому, підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, які передбачені ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має вищу освіту, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, скарги від сусідів за місцем мешкання не надходило, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Таким чином, угоду про визнання винуватості слід затвердити, визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, з визначенням обвинуваченому ОСОБА_5 іспитового строку із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Витрати пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Раніше обраний до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно скасувати.

Застосування примусових заходів медичного характеру, на підставі ч. 2 ст. 504 КПК України, обвинувачений не потребує.

Керуючись ст.100, 124, 314, 370, 374, 469, 473-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.01.2025, укладену між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000525 від 20.12.2024.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, який малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Раніше застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби щодо обвинуваченого ОСОБА_5 скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 932/12816/24; провадження № 1-кс/932/4714/24) від 25 грудня 2024 року скасувати.

Речові докази: футболку червоного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору та з пошкодженням, флісову кофту синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору та з пошкодженням; предмет схожий на розкладний ніж, які поміщені до камери зберігання речових доказів при ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору направити та вручити копію вироку негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1