Справа № 953/8079/24
н/п 1-кп/953/500/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянув у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні, яке внесене 13.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001100, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харків, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0001100 від 13.07.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 12.04.2025.

У судове засідання 09.04.2025 з`явились прокурор, захисник, обвинувачений та потерпілий.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строк запобіжного заходу з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений у засідання зазначив, що отримав клопотання про продовження запобіжного заходу та не заперечує проти його розгляду. Також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або домашній арешт із застосуванням електронних пристроїв контролю. Клопотання мотивував тим, що при затриманні сприяв слідству; автомобіль повернутий власнику; свідок, який не допитаний зник безвісти; переховуватися не збирається. Крім того, вказав, що має двох неповнолітніх дітей, яких він має підтримувати та забезпечувати.

Захисник у засідання зазначив, що отримав клопотання про продовження запобіжного заходу та не заперечує проти його розгляду. Також підтримав клопотання обвинуваченого, проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив обрати м`якший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивував тим, що зменшилися ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України; обвинувачений не збирається переховуватися; потерпілий вже допитаний; письмові докази зібрані і обвинувачений не може спотворити їх.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченому та відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.07.2023 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор", строк якого продовжувався, зокрема, ухвалою суду від 12.02.2025 на 60 днів, тобто до 12.04.2025, з можливістю внесення застави у розмірі 242 240 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії").

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на етапі притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 . Заперечення захисника та обвинуваченого щодо вказаної обставини суд вважає необґрунтованими з огляду на те, що такі не підтверджуються жодними доказами, натомість усвідомлення обставина очікування можливого покарання виправдовує таку підставу, як можливе переховування від суду. А тому відповідні доводи захисника і обвинуваченого суд відхиляє.

Крім того, відносно ОСОБА_5 розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000346 від 09.04.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України Октябрським районним судом м. Полтави, що також підвищує ризики можливого переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та суду. Наявність двох кримінальних проваджень щодо однієї особи може потенційно збільшити мотив особи для переховування з метою уникнення покарання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

На даний час всі свідки не допитані, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченого або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб. Посилання обвинуваченого та захисника на те, що було допитано потерпілого та свідків суд визнає необґрунтованими, оскільки ще одного свідка не допитано в межах цього кримінального провадження, що створює ризик впливу на такого. Доводи останніх, що не допитаний свідок зник безвісти визнаються необґрунтованими, оскільки від вказаного свідка, який заявлений стороною обвинувачення, остання не відмовлялася. До того ж, статус зниклого безвісти в особливий період свідка може бути змінений, така особа може з`явитись та, відповідно, бути допитаною у судовому засіданні, що зберіає ризик впливу обвинуваченого на таку особу.

Також достатньо обґрунтованими є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має офіційних джерел отримання прибутку, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту. На підтвердження факту працевлаштування ні обвинувачений, ні його захисник доказів не надали або ж наявності можливості до такого.

Суд вважає, що прокурор довів недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним вище. Наявні наведені ризики є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Отже, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, які є тяжкими кримінальними правопорушеннями, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

При цьому тримання під вартою застосовується із альтернативною внесення застави, що також дає право обвинуваченому скористатись відповідною можливістю, що забезпечить баланс приватного і публічного інтересу.

Під час розгляду клопотання суд вивчав можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків та доводи наведені обвинуваченим та його захисником. Однак під час оцінки можливості застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності", за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте у даному конкретному випадку суд дійшов переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Посилання сторони захисту на те, що потерпілий і два свідки допитані, один із свідків, який не допитаний зник безвісти не спростовує наведених вище ризиків і не можуть бути самостійною підставою для зміни продовженого запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б вказували, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено. А тому заява обвинуваченого про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Водночас суд, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , майновий, сімейний стан та особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, суд, з урахуванням вимог ст. 182 КПК України вважає за необхідне залишити ОСОБА_5 без змін визначений судом розмір застави в розмірі 242 240 грн, та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, у разі внесення застави, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, даних про неможливість ОСОБА_5 перебувати під вартою в умовах СІЗО, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.

З урахуванням викладеного, клопотання прокурора підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити. З наведених підстав відхиляються заперечення захисника і обвинуваченого.

Керуючись ст. 7, 177, 178, 194, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0001100 від 13.07.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, тобто до 07 червня 2025 року (включно).

Визначити суму застави у розмірі 242 240 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень), які необхідно внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; Р/р: UА 0006674 (справа № 953/8079/24 н/п 1-кп/953/500/25) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає м. Харків, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Встановити строк дії ухвали в частині обраного запобіжного заходу до 07 червня 2025 року включно.

На ухвалу бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали проголошено 09.04.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_8