Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2486/21
Провадження № 1-кп/490/370/2021
У Х В А Л А

«10» жовтня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

її представника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Захисник звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього.

1.1. В обґрунтування послалась про те що, що строк давності його притягнення до кримінальної відповідальності наразі сплинув та під час здійснення цього кримінального провадження від суду або органів досудового розслідування обвинувачений не ухилявся.

1.2. Під час судового засідання 09 жовтня 2024 року захисник, підтримуючи заявлене клопотання, додала, що відповідно до матеріалів кримінального провадження протягом 2023 2024 років обвинувачений повідомлявся про час та місце розгляду справи у мессенджері «Viber».

Проте, як зазначила далі захисник, у такий спосіб обвинувачений міг повідомлятись про час та місце розгляду справи лише у разі, якщо б він подав до суду заяву, у якій узгодив саме такий спосіб його повідомлення про час та місце розгляду справи а також номер телефону, за яким він був згодний отримувати такі повідомлення.

Далі спираючись про те, що такої заяви обвинувачений не подавав, захисник наполягала на тому, що наявні в розпорядженні суду повідомлення не були направленими та отриманими у встановленому законом порядку, з огляду на що та обставина, що обвинувачений на ці повідомлення не відреагував та до суду не з`явився, не може слугувати підставою для висновку про те, що він не з`являвся до суду без поважних причин.

2. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження клопотання захисника підтримав.

2.1. При цьому пояснював, що протягом 2022-2023 років, а також протягом періоду з січня по червень 2024 року жодних повідомлень про час та місце розгляду справи не отримував.

2.2. Також зазначив, що є військовослужбовцем та протягом 2022 року отримав наказ командира військової частини про те, щоб мессендером «Viber» користуватись заборонено. З огляду на таке цим мессенджером він не користувався, хоча й не видалив його з мобільного телефону. Та у зв`язку з таким повідомлення суду він не отримував.

3. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання заперечував.

3.1. Спирався про те, що обвинувачений у судове засіданні 28 липня 2021 року не з`явився без поважних причин; далі - протягом періоду з січня 2023 року до березня 2024 року неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи, зокрема прокурором, проте до суду не з`являвся.

З огляду на таке ухвалою суду від 06 березня 2024 року обвинувачений був оголошений у розшук та вжитими на виконання цієї ухвали заходами зрештою була забезпечена його явка до суду.

3.2. Прокурор також зазначав, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, протягом періоду з березня 2023 року без поважних причин не з`являється на військову службу.

Таке, на переконання прокурора. вказує про те, що від проходження військової служби ОСОБА_4 ухиляється.

Водночас прокурор відзначив, що відомості про вчинення ОСОБА_4 військового кримінального правопорушення до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань наразі не внесені.

Спираючись на таке, прокурор наполягав на тому, що обвинувачений від суду ухилявся, в зв`язку з чим строк його притягнення до відповідальності зупинявся та наразі не сплинув.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1)закінчення зазначених у законі строків;

2)не ухилення особи від слідства або суду

3)не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

2.1. У наданому суду обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

молодший сержант ОСОБА_4 , 09.03.2021 близько 08 год. 40 хв. більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді командира відділення взводу зв`язків 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в кабіні водія тролейбуса № 6 (бортовий номер 3020), що був припаркований на кінцевій зупинці тролейбусів «Північний», Центрального р-ну, м. Миколаєва, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, до водія тролейбусу ОСОБА_6 , виник злочинний намір направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 09.03.2021 близько о 08 год. 40 хв., перебуваючи в кабіні водія тролейбуса № 6 (бортовий номер 3020), що був припаркований на кінцевій зупинці тролейбусів «Північний», Центрального р-ну, м. Миколаєва, наніс ОСОБА_6 один удар, правою рукою в область носу та один удар, правою рукою в область лівого ока.

Внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 нанесено тілесні ушкодження у виглядів синців в ділянці повік лівого ока. спинки носу, струсу головного мозку, перелому кісток носу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

2.2. Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таке дозволяє при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності виходити з того, що

09 березня 2021 року ОСОБА_4 , спричинивши ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Отже, початковим моментом перебігу строку давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності є 09 березня 2021 року.

ІІ……Говорячи про ступінь тяжкості кримінального правопорушення, кваліфікованого за частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України кримінальних правопорушень, суд враховує санкції цієї норми та положення статті 12 цього Кодексу.

1. Санкція частини 2 статті 125 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне основне покарання у вигляді обмеження волі строком на 02 роки.

2. Відповідно до статті 12 цього Кодексу за такого кримінальне правопорушення, передбачене цією нормою, є кримінальним проступком.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням вказаного в обвинувальному акті кримінального правопорушення, суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї статті у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі, строк давності становить три роки.

Б. Щодо неухилення обвинуваченої від слідства та суду.

А……Як розтлумачив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 30 травня 2019 року у справі № 639/793/17 визначив таке.

Закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Б……З огляду на такі настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

І……Матеріали справи доводять, та сторони або потерпіла зрештою не заперечують того, що в межах цього кримінального провадження 23 березня 2021 року ОСОБА_4 було висунуте обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України.

Отже, після цієї дати обвинувачений усвідомлював, що в нього є наявним юридичний обов`язок з`являтись до суду за викликом та перебувати «в межах досяжності» суду.

Принагідно суд відзначає, що під час досудового розслідування обвинувачений від органів досудового розслідування не ухилявся.

ІІ……Стосовно обставин здійснення судового розгляду у період до 24 лютого 2022 року суд відзначає таке.

1. Прокурор відзначає ту обставину, що у судове засідання 21 липня 2021 року обвинувачений не з`явився без поважних причин, з огляду на що ухвалою суду від 21 липня 2021 року був підданий примусовому приводу.

2. В той же час, після винесення цієї ухвали, а саме 28 липня 2021 року - обвинувачений взяв участь у судовому засіданні.

3. Після цього у судове засідання 29 жовтня 2021 року обвинувачений не з`явився з причин, що були визнані судом поважними; в подальшому судові засідання у справі судом не проводились.

Наведене у сукупності не дає підстав для висновку про те, що у період до 24 лютого 2022 року обвинувачений від суду ухилявся.

ІІІ……Далі, що в зв`язку із повномасштабною агресією Російської Федерації відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) на Україні був запроваджений воєнний стан.

До того ж, протягом періоду з 24 лютого 2022 року й до 11 листопада 2022 року місто Миколаїв перебувало у зоні активних бойових дій та регулярно піддавалось обстрілам артилерії та ракетних систем; до того ж - було максимально наближеним до тимчасово окупованих територій

З огляду на таке наказами голови Центрального районного суду міста Миколаєва, що видавались у цей період, було визначено, що протягом цього періоду судом розглядались лише невідкладні справи, а саме:

-клопотання, подані в рамках досудового розслідування (про обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження строків досудового розслідування, які спливають, проведення обшуків та інші невідкладні справи), скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора в порядку статті 303 Кримінального процесуального кодексу України;

-кримінальні провадження відносно осіб, які утримуються під вартою та по яким спливає термін тримання під вартою;

-цивільні справи, що підлягають розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, а також інших цивільних справ та справ про адміністративні правопорушення, у разі, якщо учасниками справи були реалізовані свої відповідні процесуальні права (в тому числі, подані відзиви, заперечення, тощо)"

В зв`язку з такими обставинами у період з 24 лютого до 11 листопада 2022 року розгляд цього кримінального провадження не здійснювався.

Таке не дає підстав для висновку про те, що у період з 24 лютого до 11 листопада 2022 року обвинувачений від суду ухилявся.

IV......Стосовно обставин розгляду цього кримынального провадження у період з 11 листопада 2022 року до 29 серпня 2023 року суд відзначає таке.

1. Після істотного покращення оперативної обстановки у місті Миколаєві це кримінальне провадження, з огляду на наявне у суді навантаження та черговість його надходження, було призначеним до розгляду на 10 березня 2023 року.

1.1. Про час та місце розгляду справи сторони сповіщались надісланими на їх адресу повідомленнями, проте відомості про отримання цих повідомлень сторонами у суді відсутні.

В той же час, суд відзначає, що відомості про час та місце розгляду справи були розміщеними на веб-сайті судової влади у розділах «Стан розгляду справ» та «Розклад засідань», що, в цілому узгоджується із приписами статті 11 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та відповідно до цих приписів є належним повідомленням про час та місце розгляду справи.

1.2. У це судове засідання сторони не з`явились, про причини неявки у судове засідання жодна з сторін суд не повідомила.

З огляду на таку позицію сторін у справі, оперативну обстановку у місті Миколаєві та зумовлене нею навантаження у суді, розгляд справи був відкладеним на 01 серпня 2023 року на 17:00 годину.

2. 01 серпня 2023 року ця справа була знята з розгляду в зв`язку із перебуванням головуючого у справі у нарадчій кімнаті у справі № 490/3791/22 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 1142 Кримінального Кодексу України.

При цьому судом була визначена наступна дата судового засідання 29 серпня 2023 року.

Таке не дозволяє вважати твердження про те, що протягом періоду з 11 листопада 2022 року до 29 серпня 2024 року обвинувачений від суду ухилявся, єдиним, яким можна пояснити обставини здійснення цього кримінального провадження.

Іншими словами, факт ухилення обвинуваченого від суду протягом цього періоду не є доведеним поза розумним сумнівом, через що не може бути покладеним у підґрунтя наступних судових рішень.

V......Стосовно обставин розгляду цього кримінального провадження у період з 29 серпня 2023 року до 06 березня 2024 року суд відзначає таке.

1. Як зазначалось вище, ця справа була призначена до розгляду на 29 серпня 2023 року.

1.1. Про час та місце розгляду справи сторони кримінального провадження, зокрема обвинувачений були повідомлені шляхом направлення електронних повідомлень.

Зокрема, направлене обвинуваченому повідомлення було надіслано на вказаний ним номер телефону та отримане ним у месенджері «Viber» 02 серпня 2023 о 12:41:28, про що містяться відомості у системі автоматизованого діловодства суду «Д-3»

1.2. Проте, у призначені день та час обвинувачений у судове засідання не прибув.

З огляду на таке, розгляд справи був відкладеним на 11 жовтня 2023 року на 12:30 годину.

2. Далі, у зв`язку із тим, що 03 жовтня 2023 року головуючий у справі видалився до нарадчої кімнати у справі № 490/5793/18 про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 155 /в редакції Закону № 600-VI від 25.09.2008 року/, частиною 2 статті 156. частиною 2 статті 301, частиною 3 статті 301 Кримінального Кодексу України, у якій перебував до 23 жовтня 2023 року, розгляд справи відносно ОСОБА_4 був перенесеним на 16 листопада 2023 року на 14:00 годину.

3. Далі, у зв`язку із тим, що 15 листопада 2023 року головуючий у справі видалився до нарадчої кімнати у справі № 490/923/15 про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, у якій перебував до 01 грудня 2023 року, розгляд справи відносно ОСОБА_4 був перенесеним на 15 січня 2024 року на 12:00 годину.

4. Стосовно судового засідання 15 січня 2024 року суд відзначає таке.

4.1. Про час та місце розгляду справи сторони кримінального провадження, зокрема обвинувачений були повідомлені шляхом направлення електронних повідомлень.

Зокрема, направлене обвинуваченому повідомлення було надіслано на вказаний ним номер телефону та отримане ним у месенджері «Viber» 10 листопада 2023 о 18:44:37, про що містяться відомості у системі автоматизованого діловодства суду «Д-3»

4.2. Проте, у призначені день та час обвинувачений у судове засідання не прибув.

З огляду на таке, розгляд справи був відкладеним на 09 лютого 2024 року на 11:30 годину.

5. Стосовно судового засідання 09 лютого 2024 року суд відзначає таке.

5.1. Про час та місце розгляду справи сторони кримінального провадження, зокрема обвинувачений були повідомлені шляхом направлення електронних повідомлень.

Зокрема, направлене обвинуваченому повідомлення було надіслано на вказаний ним номер телефону та отримане ним у месенджері «Viber» 15 січня 2024 о 15:05:22, про що містяться відомості у системі автоматизованого діловодства суду «Д-3»

5.2. Проте, у призначені день та час обвинувачений у судове засідання не прибув.

З огляду на таке, розгляд справи був відкладеним на 06 березня 2024 року на 13:00 годину.

5. Стосовно судового засідання 06 березня 2024 року суд відзначає таке.

5.1. Про час та місце розгляду справи сторони кримінального провадження, зокрема обвинувачений були повідомлені належним чином.

5.2. Проте, у призначені день та час обвинувачений у судове засідання не прибув.

З огляду на таке, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 березня 2024 року був оголошений його розшук.

6. Принагідно суд відзначає й таке.

6.1. 19 лютого 2024 року обвинувачений шляхом направлення електронного повідомлення був повідомлений про необхідність явки до суду на 07 березня 2024 року.

Та направлене обвинуваченому повідомлення було надіслано на вказаний ним номер телефону та отримане ним у месенджері «Viber» 19 лютого 2024 о 22:38:27, про що містяться відомості у системі автоматизованого діловодства суду «Д-3»

6.2. Проте, у той день обвинувачений у судове засідання не прибув.

7. Відзначає суд й те, що:

-електронне повідомлення про те, що 11 жовтня 2023 року відбудеться судове засідання у цьому кримінальному провадженні, обвинуваченим було отримане у месенджері «Viber» 31 серпня 2023 об 11:59:32, про що містяться відомості у системі автоматизованого діловодства суду «Д-3»;

-електронне повідомлення про те, що 15 листопада 2023 року відбудеться судове засідання у цьому кримінальному провадженні, обвинуваченим було отримане у месенджері «Viber» 14 вересня 2023 об 12:03:07, про що містяться відомості у системі автоматизованого діловодства суду «Д-3»

Проте, на жодне з цих повідомлень обвинувачений не відреагував, жодних звернень у зв`язку з отриманням таких повідомлень до суду не надіслав та до суду особисто в зв`язку з отриманням таких повідомлень не з`явився.

8. Посилання обвинуваченого про те, ніби вказані електронні повідомлення він не отримував, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже суперечать наведеним вище позначкам у системі автоматизованого документообігу «Д-3».

9. Стосовно посилань захисника про те, що обвинувачений заяву про його повідомлення шляхом направлення електронних повідомлень не подавав, з огляду на що згадані вище повідомлення не можуть вважатись належними суд відзначає таке.

9.1. Посилання захисника про те, що заяви про сповіщення засобами електронних повідомлень обвинувачений не подавав, відповідають дійсності, отже є слушними.

9.2. В той же час, відповідно до частини 1 статті 135 Кримінального Процесуального Кодексу України

Особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

З огляду на таке суд відзначає, що повідомлення у месенджері «Viber» є нічим іншим, як повідомлення «по телефону», яке передбачене процитованою нормою; при цьому вказана норма не передбачає, що для повідомлення у такий спосіб необхідним є отримання будь-якої заяви від особи, якій це повідомлення скеровується.

9.3. Що ж стосується «заяви», про необхідність подання якої посилається захисник, то можливість подання такої заяви була запровадженою лише 16 березня 2024 року у зв`язку з набранням чинності Законом України № 3604-IX від 23 лютого 2024 року, тобто того, як обвинуваченому у вказаний вище спосіб були направлені згадані вище повідомлення.

При цьому відповідно до приписів частини 1 статті 5 Кримінального Процесуального Кодексу України норми цієї статті не можуть розповсюджувати на обставини повідомлення обвинуваченого протягом періоду з 29 серпня 2023 року до 06 березня 2024 року.

Отже, посилання захисника, що аналізуються, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходе до висновків, що:

-протягом періоду з 29 серпня 2023 року до 06 березня 2024 року обвинувачений про час та місце проведення судових засідань був освідчений;

-у призначені судові засідання обвинувачений не з`явлюся;

-при цьому обвинувачений завбачав, що в подальшому свою неявку пояснюватиме тим, що, ніби, не був повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому порядку.

Іншими словами, протягом цього періоду обвинувачений навмисно не з`являвся у судові засідання.

Відповідно до процитованих настанов судової практики, що містяться у Постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 639/793/17 такі дії обвинуваченого /а саме нез`явлення без поважних причин за викликами суду/ є нічим інших, як ухиленням від суду.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ухилявся від суду (з 29.08.2023 року до 06.03.2024 року) протягом 06 місяців 06 днів.

VІ......Далі, як зазначалось вище, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 06 березня 2024 року обвинувачений був оголошений у розшук.

1. При цьому суд відзначає, що оскільки, як доведено вище, на момент винесення цієї ухвали обвинувачений від суду ухилявся, ця ухвала є винесеною обґрунтовано.

2. Далі, матеріали справи доводять, що 23 квітня 2024 року обвинувачений з`явився до суду та був повідомленим про час та місце проведення наступного судового засідання.

3. При цьому матеріали кримінального провадження доводять, що протягом цього періоду державні органи вживали заходів щодо забезпечення явки обвинуваченого до суду.

Отже, протягом періоду з 06 березня 2024 року до 23 квітня 2024 року, а загалом протягом 01 місяця 16 днів ОСОБА_4 від суду ухилявся.

VII……Далі, після з`явлення обвинуваченого до суду й до теперішнього часу обвинувачений у призначені судові засідання з`являвся.

Таке доводить, що після 23 квітня 2024 року від суду обвинувачений не ухилявся.

Отже, протягом здійснення цього кримінального провадження обвинувачений ухилявся від суду протягом (06 місяців 06 днів + 01 місяць 16 днів) 07 місяців 22 днів

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В зв`язку з цим суд відзначає таке.

1. Матеріали справи не містять відомостей про те, що наразі відносно ОСОБА_4 здійснюється будь-яке інше кримінальне провадження щодо вчинення ним злочину після 09 березня 2023 року, а тим більше що наразі він є засудженим за вчинення будь-якого злочину у цей період.

2. Що ж стосується посилань прокурора про його /обвинуваченого/ відсутність за місцем служби без поважних причин, то вони, за умови того, що вказані прокурором обставини не розслідуються в межах жодного кримінального провадження, про вчинення обвинуваченим злочину не свідчать.

Таке не дає підстав стверджувати, що в цьому випадку перебіг давності переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали по суті заявленого клопотання.

Норми права та настанови судової практики.

1. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

-пункт 59 - "У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення".

-пункт 60 - "Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення".

2. Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Ці норми дозволяють вирішити заявлене захистом клопотання таким чином.

Щодо спливу строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

1. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного автором обвинувального акту кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України тривав до 09 березня 2024 року.

2. В зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду цей строк був продовжений на період ухилення, тобто - на 07 місяців 22 дні.

Отже, строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності наразі триватиме до (09 березня 2024 року + 07 місяців 22 днів) 01 листопада 2024 року; на теперішній час цей строк не сплинув.

Отже, передбачені законом підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності наразі відсутні, через що у задоволенні клопотання про таке слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисту - відмовити.

Ухвала оскарженою окремо від судового рішення не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_12 =