Справа № 331/141/25
Провадження № 1-кс/331/73/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 10.01.2025 року, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.186, ч.1 ст.345 КК України, щодо :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, який має повну середню освіту, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, який являється військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.04.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 21.12.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 та остаточно визначено 5 років 1 місяць позбавлення волі. 10.08.2024 звільнений на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 02.08.2024 за ст. 81-1 КК України: умовно-достроково для проходження військової служби по контракту,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення (злочину) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді гранатометника 2 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецього спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, у військовому званні «солдат».

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , будучи особою раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимості за які не зняті і не погашені в порядку, передбаченому законом, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

Так, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території Україні введено воєнний стан, який продовжується по теперішній час.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 січня 2025 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_6 вступив в злочинний зговір з ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, розуміючи, що його дії носять відкритий характер, діючи з корисливих мотивів, знаходячись на 8-му поверсі під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_10 , через незамкнені двері проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_11 , який на той час перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, де побачили в кімнаті на тумбі телевізор марки LG 24TL510V-PZ, вартістю 3000 гривень, який визначили предметом злочинного посягання.

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до чужого житла та насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за попередньою змовою з ОСОБА_10 , підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та наніс один удар рукою в область потилиці останнього, тим самим застосував насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, від якого ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав на диван. В цей час ОСОБА_10 відкрито викрав з тумбочки в кімнаті телевізор, який в послідуючому передав ОСОБА_6 , який перебував поруч з ним.

Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , скориставшись тим, що потерпілий є людиною похилого віку, ігноруючи вмовляння потерпілого повернути викрадене майно, вибігли з приміщення квартири АДРЕСА_3 , та зникли у невідомому напрямку, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 3000 гривень.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який кваліфікується як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, знаходячись в приміщенні кабінету № 33 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 погрожував заподіянням тілесних ушкоджень стрільцю групи охорони та патрульно-постової служби ЗЗВВСП, солдату ОСОБА_13 за наступних обставин.

12 січня 2025 року, з 08:00 години, стрілець ЗЗВВСП, солдат ОСОБА_13 перебував за місцем несення служби, а саме в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Прилизано о 14:00 годині 12.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 був доставлений солдат ОСОБА_6 , гранатометник 2 стрілецького спеціалізованого відділення 2 стрілецього спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 .

Під час спілкування з ОСОБА_6 , працівник ЗЗВВСП пред`явив своє службове посвідчення, в свою чергу ОСОБА_6 поводив себе агресивно, нецензурно висловлювався в адресу працівника ЗЗВВСП, погрожував фізичною розправою. На попередження працівника ЗЗВВСП ОСОБА_13 останній не відреагував та усвідомлюючи, що перед ним працівник правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, дістав з кишені куртки предмет, схожий на ніж, та погрожував фізичною розправою солдату ОСОБА_13 .

В подальшому, з метою забезпечення публічної безпеки та порядку ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, встановлена достатня кількість доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, який кваліфікується як погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У вчиненні вказаного злочину, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, який має повну середню освіту, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, який являється військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.04.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 21.12.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023 та остаточно визначено 5 років 1 місяць позбавлення волі. 10.08.2024 звільнений на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 02.08.2024 за ст. 81-1 КК України: умовно-достроково для проходження військової служби по контракту.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України.

Зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 злочинів, передбачених ч.4 ст. 186, ч.1 ст.345 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних злочинів доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.Протоколом огляду місця події від 10.01.2025;

2.Протоколом затримання особи, відозрюваної у вчиненні злочину від 10.01.2025;

3.Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 10.01.2025;

4.Протоколом проведення впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_11 від 11.01.2025;

5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 10.01.2025;

6.Протоколом проведення впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_15 від 11.01.2025;

7.Протоколом огляду місця події від 12.01.2025;

8.Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 13.01.2025;

9.Іншими матеріалами кримінального провадження.

При обранні запобіжного заходу необхідно враховувати обставини передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється (позбавлення волі на строк до 7 років);

-вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань);

-відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного (підозрюваний офіційно не одружений), відсутність утриманців (підозрюваний не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей);

-систематичність вчинення корисливих кримінальних правопорушень (наявність у підозрюваного великої кількості судимостей);

-відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання;

-відсутність у підозрюваного постійного джерела прибутку.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може:

-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_11 ;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, соціальні зв`язки відсутні, вчинив злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, що може у свою чергу свідчити про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду усвідомлюючи можливе призначене покарання.

Крім того, потерпілий ОСОБА_11 , своїми показаннями повністю підтверджує причетність останнього до скоєного злочину, враховуючи зазначене ОСОБА_6 з метою уникнути відповідальності, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілу шляхом умовлянь або залякування, що є ризиком передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, а також стійких соціальних зв`язків, має значну кількість судимостей за корисливі злочини, що дає підстави вважати, що останній залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення корисливого спрямування, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Про неможливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, та зважаючи на систематичність вчинення злочинів корисливої спрямованості, єдиним джерелом його доходу є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.

Крім того, про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, свідчить саме систематичне скоєння кримінальних правопорушень, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві, тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та наявність можливості переховуватись від органів досудового слідства або суду і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів передбачених п.3 ч.1 ст. 176 КПК України та п.4 ст. 176 КПК України.

У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою присікти подальшу злочинну діяльність ОСОБА_6 слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків,

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як зазначає Європейський Суд з прав людини, у кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з тим, враховуючі під час обрання запобіжного заходу, положення передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, його майновий стан та репутацію, міцність соціальних зв`язків, наявність в нього родини й утриманців, дають підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також забезпечити належну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, на задоволенні наполягав.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дійшов наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання старшого слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.345, ч.4 ст.186 КК України, наявністю ризиків того, що підозрюваний перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); та іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п. 4 ст. 177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі ухвалення обвинувального вироку суду, вчинення злочину в умовах воєнного стану суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

В судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які він посилається в клопотанні старший слідчий, в обґрунтування обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ОСОБА_6 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість покарання у разі винесення обвинувального вироку суду;

- незаконно впливати на потерпілого;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, адже підозрюваний не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, відсутність утриманців.

Тому є підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити новий злочин, переховуватись від органів досудового слідства та суду, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, слідчий суддя доходить висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених слідчим суддею ризиків, доцільно обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, слідчий суддя з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у вигляді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 194, 196, 309, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10 УДПтС України в Запорізькій області, тобто до 13 березня 2025 року до 17 год. 32 хв.

Визначити суму застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 000,00 гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Запорізькій області, до сплину терміну тримання під вартою.

При внесені визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

У вразі внесення застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Відділу поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області.

Термін дії ухвали закінчується 13 березня 2025 року об 17 год. 32 хв.

Строк тримання під вартою відраховувати з 12 січня 2025 року з 17 год. 32 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1