У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області

ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника власників майна ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000007 від 05.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ

07 січня 2025 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло вищезазначене клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна, яке він обґрунтовує тим, що 04 січня 2024 року працівниками СРПП Володимирського РВП було зупинено автомобіль Мерседес Спрінтер реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який перевозив в автомобілі безакцизні алкогольні напої (9 бутлів) та пред`явив працівникам поліції сертифікат якості з ознаками підробки.

05.01.2025 за даним фактом СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 з попередньою кваліфікацією за ч.4 ст. 358 КК України.

04.01.2025 під час огляд місця події у ОСОБА_5 , було вилучено: автомобіль марки Mercedes-benz Sprinter 313 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , копія «удостоверенее о качестве №375», копія «приложение к сертификату соотвестствия регистрационний номер 000575-20 от 28 февраля 2020», дев`ять бутлі ємністю по 10 л кожен заповнені рідиною (алкоголь).

Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі вважається тимчасово вилученим майном.

Начальник сектору дізнання ОСОБА_4 вважає, що вилучені в ході огляду предмети є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України.

Таким чином, вилучені : автомобіль марки Mercedes-benz Sprinter 313 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , копія «удостоверенее о качестве №375», копія «приложение к сертификату соотвестствия регистрационний номер 000575-20 от 28 февраля 2020», дев`ять бутлі ємністю по 10 л кожен заповнені рідиною (алкоголь), підлягають арешту із забороною відчуження, розпорядження та користуванням, оскільки має значення речового доказу для кримінального провадження. В іншому ж випадку, вказані речі, які є речовим доказом у кримінальному провадженні, підлягатимуть поверненню, а тому сліди злочину на них можуть бути знищені.

Начальник СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, просив розглянути клопотання за його відсутності.

Представник власників майна ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаного клопотання через його необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши представника власників майна, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.2 ст.131, ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на вилучені у ОСОБА_5 копію «удостоверение о качестве №375», копію «приложение к сертификату соотвестствия регистрационний номер 000575-20 от 28 февраля 2020» та дев`ять бутлів ємністю по 10 л кожен заповнені рідиною (алкоголь), з метою їх збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що ці речі є доказом кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати вказаних речей, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Зважаючи на такі ризики, слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону користування та розпоряджання вказаним майном.

Слідчий суддя також зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Накладення арешту не є припиненням права власності на майно або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

Разом з тим, начальником СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 не доведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що автомобіль, вилучений у ОСОБА_5 під час огляду місця події, є доказом кримінального правопорушення, не доведено наявності підстав для накладення арешту на дане майно, не доведено необхідності накладення арешту на дане майно та не наведено ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні даного клопотання у цій частині.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СД Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000007 від 05.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України- задовольнити частково.

Накласти арешт на копію «удостоверение о качестве №375», копію «приложение к сертификату соотвестствия регистрационний номер 000575-20 от 28 февраля 2020» та дев`ять бутлів ємністю по 10 л кожен заповнені рідиною (алкоголь), які було вилучено у ОСОБА_5 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.

В іншій частині клопотання про накладення арешту на автомобіль марки Mercedes-benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 - відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити дізнавачу та власнику майна.

Повний текст ухвали виготовлений 13.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1