Провадження № 1кп-932-342-25
УХВАЛА

Іменем УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілих ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Дніпро кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.1, п.5, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.1, п.5, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в даний час не відпали ризики, передбачені ст.177 КПК України. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Суворість покарання, яке йому загрожує, характер повідомленої підозри, яка має значний суспільний інтерес, можуть спонукати останнього до вчинення дій на ухилення від кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати про наявність ризику, що обвинувачений може переховуватися від суду. Повідомлення про підозру ОСОБА_8 грунтується на показах свідків та очевидців. Тому є досить високий ризик того, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, обвинувачений може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному проваджені з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень. Також обвинувачений ОСОБА_11 реально може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з насильством, відповідно ч.4 ст.183 КПК України, визначення розміру застави є недоцільним. Проти задоволення клопотання сторони захисту заперечував.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та заначили, що докази, на які посилається прокурор не є «вагомими» у розумінні п.1 ч.1 ст.178 КПК України та не дозволяють на їх підставі переконатись у тому, що ОСОБА_8 дійсно міг вчинити інкриміновані кримінальні правопорушення, тобто не надають підстав для твердження про існування обгрунтованої підозри у розумінні ч.2 ст.177 КПК України. Прокурором в клопотанні зазначено абстрактні фрази, без врахування особистих обставин обвинуваченого. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. ОСОБА_8 перебуває під вартою вже більше 9 місяців, з 10.06.2024. ОСОБА_8 має сталі соціальні зв`язки, тривалий час проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 , з якою має спільну доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його утриманні, має місце проживання у м.Дніпро. За місцем мешкання характеризується позитивно. Він був мобілізований. На момент затримання обвинувачений перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . У разі його звільнення з-під варти, як військовослужбовець він буде зобов`язаний повернутися до військової частини та продовжити військову службу, де він буде перебувати у розпорядженні та під контролем посадових осіб військової частини. Наведене свідчить про відсутність об`єктивних обставин щодо існування ризику втечі. Твердження прокурора про існування ризику, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є алогічним, так як досудове розслідування по справі закінчено. Ризику вчинення впливу на свідків та потерпілих також не існує, так як жоден з допитаних свідків не є очевидцем кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 лише обвинувачується у злочині пов`язаному з насильством, і жодних об`єктивних даних, щодо його причетності до вказаного злочину ще не досліджено і їм не надано оцінку у відповідності до вимог діючого законодавства, а під час підготовчого судового засідання суд не має повноважень, щодо оцінки доказів, твердження прокурора про вчинення злочину пов`язаного з насильством на даному етапі є лише припущенням. Враховуючи відомості про особу обвинуваченого та те, що ОСОБА_8 у разі його звільнення з-під варти, як військовослужбовець, буде зобов`язаний повернутися до військової частини та продовжити військову службу, де він буде перебувати у розпорядженні та під контролем посадових осіб військової частини, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у разі встановлення існування у кримінальному провадженні на даному етапі обгрунтованої підозри та принаймні одного із ризиків, можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Відомості про особу ОСОБА_8 також свідчать і про можливість досягнення дієвості кримінального провадження шляхом застосування менш обтяжливого запобіжного заходу застави. На підставі викладеного просять відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави; застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого поручительства ОСОБА_14 , який є депутатом Верхньодніпровської міської ради 1Х скликання, головою ГО «Спілка ветеранів війни воля та честь», учасника бойових дій, ОСОБА_15 , який є депутатом Дніпровської районної ради Дніпропетровської області VIII скликання, заступником сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області; у разі продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 242 240 грн.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання захисників та просив його задовольнити.

Представник потерпілих ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора та заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту.

Потерпілий ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора та заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки вважає, що існує загроза його життю у випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити дію щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я іншої особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом зброї в Україні, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_8 може ухилитися від суду.

Також враховуючи стадію судового провадження, коли судовий розгляд по справі не розпочато, свідки сторони обвинувачення та потерпілі не допитані судом, та враховуючи серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_8 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_8 може впливати на потерпілих та свідків.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Крім того, суд враховує характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини стосовно того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_8 , характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, який за належним врахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Твердження сторони захисту, як на підставу у відмові задоволення клопотання прокурора, необгрунтованість підозри, суд вважає необґрунтованими оскільки відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини термін «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають буди достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, обвинувальний акт надійшов до суду для розгляду по суті. Питання про обґрунтованість підозри було проаналізовано на попередніх етапах провадження, зокрема в ході досудового слідства, і на даний момент не може бути переглянуте в межах розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу. Оцінка наявності достатніх доказів для обвинувачення була здійснена в процесі досудового слідства та підтверджена рішенням суду щодо обрання запобіжного заходу. Враховуючи, що справа знаходиться на стадії підготовчого судового розгляду, будь-яке повторне оцінювання обґрунтованості підозри в рамках цього процесу суперечить принципам правової визначеності і стабільності судового розгляду.

Твердження захисту, що у сторони обвинувачення відсутні докази причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, особи, які зазначені як свідки у кримінальному провадженні, не є очевидцями кримінальних правопорушень, суд не може вважати підставою для зміни запобіжного заходу, так як оцінку доказам кримінального провадження суд надає у нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у виді особистої поруки, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , так як особиста порука належить до категорії запобіжних заходів, які поєднанні із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що грунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Стороною захисту та поручителями ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не було надано суду жодних доказів, з яких би суд міг встановити чи здатні поручителі достатньо впливати на обвинуваченого ОСОБА_8 , щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку та реально забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з врахування даних про особу обвинуваченого, обставин інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкості кримінальних правопорушень та суворості покарання за його скоєння.

Посилання сторони захисту на те, що поручителі можуть забезпечити належний контроль за обвинуваченим, оскільки останній продовжить виконувати обов`язки військовослужбовця, що могло б стати додатковою гарантією його присутності на судових засіданнях, суд вважає не достатньо переконливими для зміни запобіжного заходу, так як є значні сумніви щодо того, чи зможе обвинувачений належно дотримуватися умов поруки, враховуючи специфіку його служби, зокрема можливість відряджень, зміни умов служби та обмежену доступність поручителів для постійного моніторингу обвинуваченого, що ускладнює контроль за його поведінкою. Також є ймовірність, що порушення умов служби або надзвичайні обставини можуть призвести до змін у планах і доступі до обвинуваченого з боку поручителів. Враховуючи специфіку військової служби, зокрема можливість відряджень, зміни умов служби та обмежену доступність поручителів для постійного моніторингу обвинуваченого, суд не вбачає ці аргументи достатніми для зміни запобіжного заходу.

У відповідності до ст.183 КПК України, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, а також з урахуванням наявності вищезазначених ризиків, суд, на підставі ч.4 ст.183 КПК України, не вбачає підстав для визначення застави.

На підставі викладеного суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, що відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_8 , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.176-178, 180, 182, 183, 194, 370, 372 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді передачі на особисту поруку ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишити без задоволення.

Клопотання захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визначення обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 травня 2025 року, включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2