провадження № 1-кс/753/3463/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , вивчивши подану у порядку статті 304 КПК України скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про бездіяльність уповноваженого слідчого Дарницького УП ГУ НП у м.Києві у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001325 від 08.03.2024 року за ознаками зочину передбаченого ч.2 ст.332 КК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 , діюча в інтересах ОСОБА_3 , 13.12.2024 року звернулась до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва зі скаргою у порядку статті 304 КПК України про бездіяльність уповноваженого слідчого Дарницького УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001325 від 08.03.2024 року за ознаками зочину передбаченого ч.2 ст.332 КК України, щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

Клопотання обґрунтоване тим, що 23.09.2024 року слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва винесено ухвалу за клопотанням слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві про надання дозволу на проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_3 , й такий обшук проведено слідчим Дарницького УП ГУ НП у м.Києві 23.09.2024 року, у ході якого вилучено майно, у тому числі, ОСОБА_3 .

04.12.2024 року адвокат ОСОБА_2 , діюча в інтересах ОСОБА_3 , звернулась до Дарницького районного суду м.Києва із запитом щодо судових проваджень арештованого майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м.Києва від 23.09.2024 року, й 06.12.2024 року судом на її запит було повідомлено про відсутність запитуваних проваджень.

Вважає, що тимчасово вилучене майно, на яке не накладено арешт ухвалою слідчого судді, має бути повернуто слідчим.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя дійшов висновку про її повернення на підставі п.3 ч. 2 ст. 304 КПК України.

Частиною 1 статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Виходячи з п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора - є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, положення статті 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Водночас згідно з положеннями ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Статтею 220 цього Кодексу передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання.

Як передбачено ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь - яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відтак, оскаржувана бездіяльність слідчого Дарницького управління поліції УП НП в м.Києві в частині неповернення вилученого майна, на яке не накладено арешт, розпочалася не пізніше 25.09.2024, натомість з клопотанням щодо неповернення тимчасово вилученого майна за наслідком проведеного обшуку 23.09.2024 року, заявник звернувся до слідчого судді лише 13.12.2024 року, тобто з пропуском встановленого процесуальним законом десятиденного строку, і питання про поновлення цього строку він не порушує, що відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України є підставою для повернення такої скарги.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК України).

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зважаючи на встанволений факт того, що клопотання подано заявником після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті ст. 304 КПК України, і особа, яка його подала, не порушує питання про поновлення цього строку, таке клопотання повертається скаржнику.

Окрім того, як вбачається з матеріалів скарги, заявник не надав жодного належного та допустимого доказу звернення ним, до правоохоронних органів (уповноваженого слідчого) з приводу повернення тимчасово вилученого майна, а саме відсутня копія такого звернення (заяви, клопотання, скарги) з відміткою про її реєстрацію в канцелярії правоохоронного органу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні від 12 січня 2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що бездіяльність стосовно відсутності реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, зокрема слідчих (розшукових), дій може бути предметом оскарження лише у тих випадках, коли скаржник попередньо ініціював учинення таких дій, звертаючись із відповідним клопотанням до слідчого.

Відповідно, слідчим суддею встановлено, що в матеріалах скарги відсутні відомості, які б свідчили про вчинену бездіяльність слідчим, що є підставою для повернення такої скарги.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що повернення скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, не позбавляють особу права, в порядку передбаченому КПК України, усунути зазначені недоліки, які потягли за собою повернення скарги та повторного звернутись до слідчого судді з порушенням питання про поновлення строку на оскарження дій чи бездіяльності слідчого, прокурора відповідно до положень §1 глави 26 КПК України.

В свою чергу в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні здійснюється судами.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

У справі "Preda and Dardari v. Italy" (1999) Суд вказав, що "метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь - яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією".

На підставі вищевикладеного, п.1 ч.1 ст.303 КПК України, керуючись п.3 ч.2 ст. 304, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про бездіяльність уповноваженого слідчого Дарницького УП ГУ НП у м.Києві у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001325 від 08.03.2024 року за ознаками зочину передбаченого ч.2 ст.332 КК України щодо неповернення тимчасово вилученого майна, - повернути скаржнику.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий суддя: