Провадження № 1-кп/947/615/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000732 від 12.11.2024 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь, Донецької області, громадянки України, українка, без освіти, офіційно не працевлаштована, не заміжня, є опікуном неповнолітньої дитини, 2008 року народження, фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Маріуполь, Донецької області, громадянка України, українка, з середньою освітою, офіційно не працевлаштована, офіційно не заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Так, 11.11.2024, у невстановлений час та неустановленому місці у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 11.11.2024 приблизно об 14:20 год. ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 прибули до багатоповерхового житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де біля будинку зустріли ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Діючи з прямим та спільним умислом, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом обману, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 представились ОСОБА_5 працівницями соціальної служби, повідомили останній, що вона може отримати соціальну виплату в розмірі 600 Євро. Після чого ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_5 пройти до її квартири щоб там віддати останній не існуючу соціальну виплату, на що остання погодилась.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 пройшли до її квартири АДРЕСА_3 . Перебуваючи в квартирі ОСОБА_6 скориставшись довірливістю ОСОБА_5 передала їй в руки дві фальшивих купюри номіналом 500 Євро, з написом на них «СУВЕНИР», які візуально схожі на справжні грошові кошти, при цьому повідомила, що ОСОБА_5 необхідно надати здачу в розмірі 400 Євро, а ОСОБА_7 в цей час постійно розмовляла з ОСОБА_5 та відволікала її увагу. Надалі ОСОБА_5 пішла до шафи, яка розташовується в коридорі квартири та дістала звідти свою сумку коричневого кольору. Після цього ОСОБА_5 принесла сумку в приміщення кухні з якої дістала грошові кошти в розмірі 400 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 11.11.2024, складає 16 480 гривень) та передала їх ОСОБА_6 , яка в свою чергу з отриманими коштами залишила приміщення квартири.

ОСОБА_7 завершивши розмову з ОСОБА_5 теж покинула квартиру і вони разом із ОСОБА_6 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 16 480 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього встановлено, що 11.11.2024, приблизно об 14:20 год. перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після того як вони заволоділи майном ОСОБА_5 шляхом обману у розмірі 400 доларів США, в умовах воєнного стану, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з прямим та спільним умислом, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 попередньо представились ОСОБА_5 працівницями соціальної служби. В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скориставшись необачністю ОСОБА_5 довідались де остання зберігає свої грошові кошти. Надалі ОСОБА_7 відволікала увагу ОСОБА_5 . В цей момент ОСОБА_6 пішла до шафи, яка розташовується в коридорі квартири, впевнившись, що за її діями не спостерігає власниця квартири, шляхом вільного доступу дістала звідти та таємно викрала сумку коричневого кольору, в якій перебували грошові кошти в розмірі 1600 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 11.11.2024, складає 65 920 гривень), купюрами номіналом по 100 доларів США та 2 000 гривень, купюрами по 500 і 100 гривень, а також в якій перебували паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та документи на право власності квартири на її ім`я. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном вийшла з приміщення квартири.

ОСОБА_7 завершивши розмову з ОСОБА_5 теж покинула квартиру і вони разом із ОСОБА_6 , яка заволоділа офіційними документами ОСОБА_5 , залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 67 920 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками,- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками викрадення офіційних документів.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками,- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, визнала повністю та пояснила, що вона дійсно вчинила інкриміновані їй злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного нею злочину, фактичні обставини справи не оспорювала та підтвердила вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: у листопаді 2024 року, біля ринку вона зустріла потерпілу, якій розповіла про допомогу учасникам війни у розмірі 600 євро. Потім разом зі своєю племінницею ОСОБА_7 , зайшла до потерпілої додому, передала потерпілій дві сувенірні купюри по 500 євро, потерпіла надала здачу у розмірі 400 доларів США. Потім, поки її племінниця відволікала потерпілу, вона в цей час таємно викрала сумку потерпілої, в якій знаходилось 2 000 доларів США і 2 000 гривень та особисті документи потурпілої. З місця вчинення злочину вони зникли, гроші поділили між собою. У скоєному щиро кається, відшкодувала шкоду потерпілій, вибачилася за свої злочинні дії, висловила жаль з приводу вчиненого, просила суворо її не карати. Крім того пояснила, що на її вихованні перебуває неповнолітня дитина.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України, визнала повністю та пояснила, що вона дійсно вчинила інкриміновані їй злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного нею злочину, фактичні обставини справи не оспорювала та підтвердила вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: у листопаді 2024 року ОСОБА_6 розповіла потерпілій про виплати учасникам війни у розмірі 600 євро, вона разом з ОСОБА_6 прийшли до потерпілої додому. ОСОБА_6 надала потерпілій 1000 євро в сувенірних купюрах, потерпіла віддала 400 доларів США в якості здачі. Потім вона стала відволікати потерпілу і в цей час, ОСОБА_6 таємно викрала сумку потерпілої, в якій знаходилось грошові кошти, та особисті документи потерпілої. З місця вчинення злочину вони зникли, гроші поділили між собою. У скоєному щиро кається, відшкодувала шкоду потерпілій, вибачилася за свої злочинні дії, висловила жаль з приводу вчиненого, просила суворо її не карати. Обвинувачена повідомила, що на її вихованні перебуває дві неповнолітні дитини.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , просила залишити без розгляду раніше заявлений нею цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди, у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченими, їй матеріальної шкоди. Претензій будь якого характеру до обвинувачених у неї не має, покарання обвинуваченим можливо призначити без позбавлення волі, на їх утриманні перебувають діти, вона впевнена, що більше злочинів вони не скоять.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 190, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбаченихч.2 ст. 190, ч.4 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів характеризуючи їх особи.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів, доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 ,суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 ,суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 ,суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 ,суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 ,суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Прокурор в судових дебатах просив до покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , застосувати положення статті 75 КК України, з підстав щирого каяття у вчинених злочинах обвинуваченими, відшкодування в повному обсязі збитків, повного визнання вини.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, відшкодування потерпілій матеріальної шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає, вчинення злочин відносно особи похилого віку.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка раніше не судима, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, є опікуном неповнолітньої дитини, 2008 року народження, враховуючи наявність обставини яка обтяжує покарання, вчинення злочин відносно особи похилого віку, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, позицію потерпілої, яка просила суд призначити покарання не пов`язане із реальним відбуттям покарання, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, відшкодування потерпілій матеріальної шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає, вчинення злочин відносно особи похилого віку.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 , яка раніше не судима, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, має на утриманні двох неповнолітніх дітей,враховуючи наявність обставини яка обтяжує покарання, вчинення злочин відносно особи похилого віку, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відшкодування матеріальної шкоди потерпілій, позицію потерпілої, яка просила суд призначити покарання не пов`язане із реальним відбуттям покарання, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_7 , можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , із застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 52 800 гривень, залишити без розгляду, у зв`язку з повним відшкодуванням потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди, обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395,615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 (два) роки;

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави;

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_6 , скасувати, звільнити з під варти в залі суду.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Процесуального Кодексу України, зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 15.11.2024 року по 18.02.2025 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_7 , скасувати, звільнити з під варти в залі суду.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Процесуального Кодексу України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з 14.11.2024 року по 18.02.2025 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 19.11.2024 року на золотий ланцюжок на якому наявна проба «585»;дві купюри номіналом по 100 доларів кожна з серійними номерами: 1) LF65195197F F6; 2) QC14789461A C3;купюри номіналом по 500 гривень кожна в кількості 10 штук з серійними номерами: 1) АЗ8489162, 2) ЗН6659033, 3) ЦБ9934982, 4) ЄД2777326, 5) ББ1519506, 6) АМ4942502, 7) ЕЖ3494971, 8) ЕД1093522, 9) ЄЗ7577778, 10) ЄВ7526271;одну купюру номіналом 1000 гривень з серійним номером АЛ7717904, три купюри номіналом по 100 доларів кожна з серійними номерами: 1) LC34451624B C3; 2) PF14356160I F6, 3) MI03232825F I9;купюри номіналом по 500 гривень кожна в кількості 10 штук з серійними номерами: 1) АЛ2934914, 2) ВЗ9717747, 3) ГА9239199, 4) ЕЄ7477801, 5) БВ5875266, 6) ВС7710622, 7) ЄЖ4047357, 8) АК8717356, 9) ВТ2527270, 10) ЄЛ8254932;чотири купюри зовні схожі на купюри номіналом по 500 Євро, на яких наявні написи «СУВЕНИР», пару кросівок чорного кольору з підошвою білого кольору,сумку жіночу сірого кольору;жіночу шапку в`язану сірого кольору;мобільний телефон марки «Iphone 11», білого кольору,мобільний телефон марки «Samsung A34» білого кольору.

Речовій доказ: золотий ланцюжок на якому наявна проба «585» - повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Речові докази: дві купюри номіналом по 100 доларів кожна з серійними номерами: 1) LF65195197F F6; 2) QC14789461A C3;купюри номіналом по 500 гривень кожна в кількості 10 штук з серійними номерами: 1) АЗ8489162, 2) ЗН6659033, 3) ЦБ9934982, 4) ЄД2777326, 5) ББ1519506, 6) АМ4942502, 7) ЕЖ3494971, 8) ЕД1093522, 9) ЄЗ7577778, 10) ЄВ7526271;одну купюру номіналом 1000 гривень з серійним номером АЛ7717904,три купюри номіналом по 100 доларів кожна з серійними номерами: 1) LC34451624B C3; 2) PF14356160I F6, 3) MI03232825F I9;купюри номіналом по 500 гривень кожна в кількості 10 штук з серійними номерами: 1) АЛ2934914, 2) ВЗ9717747, 3) ГА9239199, 4) ЕЄ7477801, 5) БВ5875266, 6) ВС7710622, 7) ЄЖ4047357, 8) АК8717356, 9) ВТ2527270, 10) ЄЛ8254932, вважати повернутими за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Речові докази: пару кросівок чорного кольору з підошвою білого кольору,сумку жіночу сірого кольору; жіночу шапку в`язану сірого кольору; мобільний телефон марки «Iphone 11», білого кольору, мобільний телефон марки «Samsung A34» білого кольору, повернути за належністю власнику майна.

Речові докази: чотири купюри зовні схожі на купюри номіналом по 500 Євро, на яких наявні написи «СУВЕНИР», які упаковані до сейф пакету № RIC 2046824;, знищити.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 52 800 гривень, залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1