Справа № 161/363/25 Провадження №11-сс/802/36/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2025 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що в СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 06.01.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

06.01.2025 року ОСОБА_8 затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

07.01.2025 року, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного злочину, зважаючи на обставини, які свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, на думку слідчого є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, а тому слідчий просить застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Водночас застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 07.03.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Також на підозрюваного ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- цілодобово не залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 за виключенням оголошення у зазначений період повітряної тривоги у Волинській області для переходу у спеціально обладнане приміщення (укриття);

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон (за наявності);

-носити електронний засіб контролю у вигляді електронного браслета.

У відповідності до вимог, передбачених п.1 ч.3 ст. 202 КПК України, звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти після доставки останнього до місця проживання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 передати для виконання органу Національної поліції за місцем його фактичного проживання.

Згідно ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого та суд.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам. А тому, слідчий суддя враховуючи, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, судимості в порядку ст. 89 КК України не має, а також те, що відносно нього жодних інших запобіжних заходів не було застосовано, прийшов до висновку про доцільність та можливість застосування запобіжного заходу, визначеного ст. 176 КПК України, зокрема у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та невмотивованість, прийняте судом з порушенням норм матеріального і процесуального права та з формальних підстав, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави у сумі 242 240 гривень для працездатних осіб. Вказує про те, що слідчим суддею не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що судом не взято до уваги наведені стороною обвинувачення доводи, не оцінено у сукупності усі обставини, які відповідно до положень КПК України повинні враховуватись при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, 14.01.2025 року на адресу Волинського апеляційного суду від захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останній вважає апеляційну скаргу сторони обвинувачення надуманою та безпідставною, а оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, прийнятою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону за відповідності висновків суду фактичним обставинам справи у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які просили задовольнити апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили; апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

За положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею дотримані в повній мірі.

Статтею ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом встановлено, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 06 січня 2025 року за №0000140, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , якого 06.01.2025 року затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України та 07.01.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину. Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді в суді першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не забезпечить запобіганню доведеним в ході розгляду провадження ризикам, передбаченим у п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею правильно враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання таким ризикам, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт.

Твердження сторони обвинувачення щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

Вищевказані доводи прокурора, а також інші, які викладені в апеляційній скарзі на думку апеляційного суду, є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в застосуванні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, ані слідчим, ані прокурором не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

А тому, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема цілодобового домашнього арешту, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2025 року про відмову в застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 07.03.2025 року включно, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді