Дата документу 27.12.2024Справа № 554/6815/24
Провадження № 1-кп/554/1172/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«27» грудня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000501 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ярославль, рф, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

особи, відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 ,

законного представника особи, відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Приблизно з жовтня 2023 року, більш точної дати досудовим розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , у зв?язку з наявність хронічного психічного захворювання у вигляді органічного маячного розладу, яке позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, став звинувачувати свого сусіда по під?їзду ОСОБА_5 в тому, що останній перебуваючи в себе вдома, використовує технічні пристрої для його випромінювання, внаслідок чого між ними склались особисті неприязні відносини.

Так, 16.03.2024 ОСОБА_3 , вважаючи, що ОСОБА_5 напередодні знову здійснював його випромінювання, спустився на сходову площадку другого поверху в другому під?їзді по АДРЕСА_2 , де став чекати на повернення потерпілого, щоб з?ясувати відносити, а також отримати доступ до його квартири з метою виявлення відповідного обладнання.

Того ж дня, близько 12 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , після того як дочекався повернення ОСОБА_8 до дому, продовжив стояти напроти входу до квартири АДРЕСА_3 , яка

належить потерпілому, перешкоджаючи йому у такий спосіб потрапити до власного житла, а також звинувачувати у здійсненні ним випромінювання. При цьому, під час висловлення цих звинувачень, ОСОБА_3 , кулаком правої руки, в якій були затиснуті ключі від квартири, завдав ОСОБА_5 один удар в ділянку грудної клітини, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому верхньої третини тіла грудини зі зміщенням, яке утворилося від дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею, якими були пальці рук стиснуті в кулак, внаслідок однократної дії травмуючого фактору, який діяв в ділянку грудини та яке кваліфікується, як ушкодження середнього ступеню тяжкості

за ознаками тривалого розладу здоров`я (п.2.2.1., 2.2.2. «Правил судово-медичного

визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від

17.01.1995p.)

Після застосованого фізичного насильства, ОСОБА_3 наказав

ОСОБА_5 пропустити його до своєї квартири для проведення в ній обшуку та відшукання технічного обладнання, яким, на його думку, останній здійснює випромінювання.

Відчуваючи через застосоване фізичне насильство небезпеку для здоров?я, з метою припинення сварки та недопущення нових проявів агресії з боку ОСОБА_3 , які могли супроводжуватись продовженням заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 змушений був дозволити останньому пройти до своєї квартири. Надалі, з дозволу, але фактично всупереч волі ОСОБА_9 , в порушення встановленого законом порядку та за відсутністю будь - яких підстав для законного проникнення до житла особи, ОСОБА_3 здійснив незаконне проникнення до квартири потерпілого АДРЕСА_4 , в якій, порушуючи права ОСОБА_10 на недоторканість житла, став самостійно оглядати наявні в житлі потерпілого речі, відкривати дверцята шаф в пошуках технічного обладнання для випромінювання, тим самим здійснив незаконний обшук житла, належного потерпілому.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані на досудовому розслідуванні:

- за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я;

- за ч.2 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, незаконне проведення в ньому обшуку, вчинене із застосуванням насильства.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав клопотання та просив суд застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації останнього до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, зазначивши, що, вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечних діянь підтверджується доказами, що є наявні в матеріалах кримінального провадження та дослідженими в судовому засідання. Відповідно до висновку судово-психіатричної експерта №332 від 17.06.2024 року, ОСОБА_3 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного маячного розладу і страждав ним в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь. Наявне хронічне психічне захворювання позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь і позбавляє його здатності усвідомлювати значенні своїх дії та керувати ними. Після проведення експертизи ОСОБА_3 добровільно спеціалізоване лікування не проходив, а отже його стан здоров?я не змінився. Навпаки, наявні повторні звернення ОСОБА_3 до поліції з приводу «опромінювання» його квартири апаратурою. За таких обставин ОСОБА_3 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України, а отже за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов?язаних з госпіталізацією з надання психіатричної допомоги. З показань експерта ОСОБА_11 , яка проводила судово-психіатричну експертизу ОСОБА_12 та, яка була допитана судом, вбачається, що в ОСОБА_3 наявний активний тип суспільної небезпечності, що відповідає посиленому нагляду психіатричної допомоги, а тому він просить застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру, пов?язані з госпіталізацією з надання психіатричної допомогисаме з посиленим наглядом.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, зазначив, що ніяких психічних хвороб не має. Щодо викладених обставин вчинення кримінальних правопорушень пояснив, що 16.03.2024 року, близько 12 години, він знаходився в під?їзді свого будинку, спускався сходами зі своєї квартири, яка знаходиться на 3-му поверсі. Коли був на 2 поверсі, де знаходиться квартира ОСОБА_13 , то побачив, які він забіг у під?їзд та почав підніматись сходами до своєї квартири, але спіткнувшись, впав, а з рук в нього випав мобільний телефон. Він до нього звернувся з приводу того, що той випромінює його якоюсь апаратурою, яка знаходиться в нього в квартирі, через що він відчуває вібрацію по тілу, не може спати. Це робить не тільки ОСОБА_14 , але й інші сусіди з 8, 12 та 22 квартири, оскільки хочуть заволодіти його квартирою. Звернувшись до ОСОБА_15 з приводу випромінювання, той сказав, що нічого такого не робить, але він знав, що ОСОБА_14 бреше. Тоді ОСОБА_16 схопив його за плечі та хотів відвинути від дверей, а він хотів прибрати його руки і наніс один легкий удар кулаком в область грудної клітини. Потім ОСОБА_14 сам відчинив квартиру і вони зайшли разом. В квартирі він пошукав апарат, який здійснює випромінювання, заглянув під ліжко, диван, відкрив шафу в кімнаті, нічого такого не знайшов і пішов. Вважає, що одним ударом він не міг спричинити таких тілесних ушкоджень. Крім того, до цього ОСОБА_14 погано пересувався, тому вважає, що тілесне ушкодження було в нього раніше. В квартирі ніякого обшуку він не проводив, ОСОБА_14 відчинив йому двері сам, він лише подивився, чи є в нього цей апарат. Коли нічого не побачив, то пішов. Також зазначив, що його сусіди продовжують «обробляти» його апаратурою, хочуть заволодіти його квартирою, через що він змушений був 25.10.2024 року звернутись до поліції. Також звертався до поліції і 20.12.2024 року з приводу звукової фіксації, яка знаходиться у квартирі, чим невідомі особи опрацьовують його персональні дані.

Законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 зазначила, що її батько не має ніяких психічних хвороб. Він переніс операцію на серці, проходив лікуванні в неврологічному відділенні, але жодних даних про те, що в нього якісь психічні розлади ніколи не було. В 2023 році він також проходив лікування, його оглядав лікар-психіатр, який надав висновок, що патології не виявлено. Висновку експерта, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження не довіряє, вважає, що експерт заінтересована особа. Щодо самого діяння, то хоче зазначити, що сусіди самі провокують батька, не дають йому спати, вмикають гучно музику. Батько з цього приводу не один раз викликав поліцію. У разі, якщо судом буде прийнято рішення про застосування медичних заходів, просить врахувати всі наявні захворювання у батька.

Захисник адвокат ОСОБА_7 просить суд при ухвалення судового рішення врахувати всі наявні захворювання, які маються у ОСОБА_3 та призначити той вид лікування, який буде найбільш сприятливий для нього.

Суд, вислухавши доводи клопотання, думку потерпілого, думку ОСОБА_3 , його законного представника та захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

Обставини суспільно небезпечного діяння, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 , підтверджуються показаннями, допитаного в судовому засіданні потерпілого та свідка.

Допитаний потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він мешкає по АДРЕСА_2 . Його сусідом є ОСОБА_3 16.03.2024 року він повертався з магазину, розмовляв по телефону, піднявся на свій поверх і побачив ОСОБА_3 біля двері в квартиру. ОСОБА_3 став йому казати, про те, що він його попереджав про випромінювання і відразу кулаком правої руки, в якій були затиснуті ключі, наніс йому удар в грудну клітину. В нього з рук випав мобільний телефон. ОСОБА_3 перекрив собою вхід в квартиру і не давав йому зайти. При цьому казав, щоб він відчиняв двері. Він, побоюючись, що ОСОБА_3 завдасть йому ще тілесних ушкоджень, відкрив квартиру і зайшов сам, пропускаючи ОСОБА_3 . Він відчував сильну біль в грудній клітині, сів на диван, а ОСОБА_3 почав відкривати шафи, шухлядки, щось там шукав. Він йому постійно казав: «Що ти робиш, що шукаєш, тут нічого немає». ОСОБА_3 постійно повторював, що нібито він застосовує випромінювання майже 15 років відносно нього і, що він шукає якось триногу. Тоді він взяв телефон, хотів записати відео, однак камера не працювала через те, що телефон впав, тому лише увімкнув аудіо запис, записав розмову. Провівши обшук, ОСОБА_3 нічого не знайшов і сказав: «Ну добре, треба жити дружно». Потім пішов. Ближче до вечора в нього сильно розболілась грудна клітина, тому він викликав швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_3 та ОСОБА_13 . Вони всі мешкають в одному під?їзді, тільки він з ОСОБА_18 на 3-му поверсі, а ОСОБА_16 на 2-му поверсі. Близько 12 годин 16.03.2024 року він спускався сходами, почув шум на 2-му поверсі, побачив там ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , вони голосно розмовляли, сперечались. Потім він зрозумів, що ОСОБА_18 виказує претензії ОСОБА_15 з приводу того, що він його опромінює якимось апаратом і через це в нього болить голова. Він вже почав спускатись далі, але в цей час ОСОБА_18 наніс удар кулаком ОСОБА_15 в область грудної клітки. В ОСОБА_15 з рук впав мобільний телефон і він зігнувся від болю. Тоді він став між ними, щоб далі не було бійки. Потім ОСОБА_18 сказав ОСОБА_15 : «Пішли перевіримо квартиру, бо у тебе є цей апарат». ОСОБА_14 відкрив йому двері і вони вдвох зайшли в квартиру ОСОБА_15 , а він пішов.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 суду повідомила, що працює експертом в Полтавській філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України». Нею разом з іншим експертом проводилась судово-психіатрична експертиза ОСОБА_3 . Було встановлено, що останній, на час проведення експертизи, тобто на 17.06.2024 року, виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного маячного розладу. Наявне хронічне психічне захворювання позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення кримінальних правопорушень і за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов?язаних з госпіталізацією з надання психіатричної допомоги. Вказане захворювання набуте ним за життя, можливо через травму голови або якісь судинні завоювання, наскільки вона пам?ятає, ОСОБА_3 - ліквідатор ЧАЕС. На сьогодні експерти не вказують тип закладу, в якій слід госпіталізувати хворого, це визначає суд. У ОСОБА_3 активний тип суспільної небезпечності, оскільки він проявляє маячні ідеї певного змісту до конкретних осіб. Якщо активний тип суспільної небезпечності, то це відповідає посиленому нагляду психіатричної допомоги. І при звичайному і при посиленому нагляді призначається лікування. При посиленому, воно сильніше, при звичайному м?якше. Якщо хворий приймає якісь для нього важливі ліки, то що при звичайному, що при посиленому нагляді лікування не зміниться. Судово-психіатрична експертиза проводилась на підставі тих документів, які вказані в ній, інших документів не надавалось. Висновок МРТ не вплинув би на висновок експертизи, хвороба набута і могла проявитись, в тому числі, внаслідок травми голови або з інших причин. Психічний стан здоров?я ОСОБА_3 оцінювався станом на 17.06.2024 року. Щоб визначити стан на сьогодні, треба проводити додаткову експертизу, вона проводиться, наприклад, якщо особо пройшла психіатричне лікування і є підстави для проведення додаткової експертизи. В даному випадку, ОСОБА_3 , з часу проведення експертизи, як вона зрозуміла, спеціалізоване лікування не проходив.

Крім того, обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечних діянь, також підтверджуються письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду, а саме:

Протоколом огляду від 25.03.2024 СД-диску з написом « ОСОБА_5 16.03.2024, описом рентгену на аркуші паперу, довідки №331 з 1 «МКЛ ПМР» від 16.03.2024 р., консультативного висновку спеціаліста 500305; довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» ПМР.

Протоколом огляду від 25.03.2024 супровідного листа КП «1 МКЛ ПМР»; СД-диска з записом; викопіровки з журналу реєстрації амбулаторних хворих по травмпункту відділення екстреної невідкладної медичної допомоги.

Протоколом огляду від 28.03.2024 довідки про виклик швидкої допомоги ОСОБА_5 , завірену ксерокопії картки виїзду швидкої допомоги та СД-диск супровідного листа КП «1 МКЛ ПМР», СД-диска з аудіозаписом виклику швидкої допомоги.

Протоколом огляду від 25.04.2024 СД-диска з аудіозаписом виклику швидкої допомоги.

Протоколом огляду від 08.04.2024 СД-диска з результатами МСКТ та описом МСКТ від 07.04.2024 р.

Протоколом огляду від 08.04.2024 мобільного телефону «OPPO Reno7» модель CPH 2363, належного ОСОБА_5 , на робочому столі якого знаходиться диктофон при натисканні на значок відкривається папка, в якій мається 8 записів, серед яких мається запис «вказана дата 16.03.2024 та тривалість 14:48». Аудіозаписи скопійовані на диск, який долучено до протоколу огляду.

Протоколом огляду від 10.04.2024 року СД-диска з аудіозаписом розмови двох осіб.

Протоколом огляду від 05.04.2024 року квартири АДРЕСА_4 , розташована на 3-му поверсі будинку в 2-му під?їзді з фото таблицею до нього.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2024 за участю потерпілого, відповідно до якого ОСОБА_5 в присутності понятих, перебуваючи на 2-му поверсі в 2-му під?їзді будинку АДРЕСА_2 , повідомив, що 16.03.2024 року о 12.30 годин, коли він повертався додому з магазину, в нього на спині був рюкзак, а в правій руці мобільний телефон по якому він розмовляв. Коли піднявся по сходах до своєї квартири, то біля дверей його квартири стояв сусід ОСОБА_19 та не впускав його до квартири, при цьому кричав, що він його попереджав щодо оброблення. В цей час з третього поверху спускався сусід ОСОБА_20 та його співмешканка. ОСОБА_21 , затиснувши ключі в кулак, наніс йому удар в область грудної клітини. Після цього в нього з рук випав мобільний телефон та впав. Далі він зайшов до квартири разом з ОСОБА_22 , який почав шукати в його квартирі антени, триноги, казав, що бачив, як це заносили до нього в квартиру. Після цього потерпілому було надано статиста та повідомлено, що потерпілий буде демонструвати дії ОСОБА_3 , а статист, буде виконувати роль потерпілого. Далі потерпілий став спиною до дверей своєї квартири, а перед собою на відстані близько1,5 метри розташував статиста, біля дверей своєї квартири, повернувшись до них спиною, повідомивши, що саме таким чином стояв біля дверей квартири ОСОБА_23 та не пускав його до квартири, при цьому кричав, що він його попереджував. В цей час на прохання ОСОБА_5 статист взяв в праву руку мобільний телефон та приклав його до вуха. Потім потерпілий вказав, що по сходах пройшли сусіди, після цього ОСОБА_23 наніс йому удар кулаком в область грудної клітини по центру. Далі потерпілий стиснув пальці правої руки в кулак та з замаху, з кроком вперед, продемонстрував удар правою рукою стиснутою в кулак в область грудної клітини статиста, повідомивши, що саме таким чином йому було нанесено удар кулаком. Далі потерпілий дістав з кишені ключі, поклав собі їх в праву руку та, затиснувши в кулак, продемонстрував удар правою рукою з затиснутими ключами в кулак в область грудної клітини статиста по центру, повідомивши, що саме таким чином ОСОБА_23 наніс йому один удар, більше ударів не наносив. Від удару він свідомість не втрачав, не падав, бо втримався рукою за перила, з руки в нього після удару випав мобільний телефон, який впав на підлогу. Потерпілий від удару почув різкий сильний біль у грудній клітині, покликав ОСОБА_24 сусіда на допомогу. Між чоловіками відбулась словесна перепалка. Після цього потерпілий відкрив двері квартири та повідомив, що ОСОБА_18 просто зайшов в квартиру слідом за ним. І зі словами, що буде шукати антени, триноги, ящики на колесах, якими він його обробляє. Потерпілий присів на диван, так як боліло в грудній клітинні, а ОСОБА_18 бігав по квартирі відкривав шафи в кімнаті, ящики, щось шукав, оглядав системний блок від комп?ютера, в малій кімнаті з ліва залазив та зазирав під ліжко. Далі в великій кімнаті попросив його піднятися з дивана, піднімав диван. Крім того потерпілий уточнив, що він це все хотів зняти на відео, але ввімкнути на телефоні відео в нього не вдалося, тому ввімкнув диктофон, він записав розмову, яку потім надав слідчому.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2024 за участю свідка ОСОБА_17 , відповідно до якого ОСОБА_17 в присутності понятих повідомив, що, приблизно в середині березня 2024 року, точно дати не пам?ятає, в обідній час він в особистих справах виходив із своєї квартири, коли спускався по сходах, на другому поверсі, навпроти квартири ОСОБА_13 , стояв ОСОБА_23 з кв. АДРЕСА_5 та ОСОБА_14 , який йшов на обід. ОСОБА_18 був агресивно налаштований, кричав на ОСОБА_15 , що він йому заважає жити, випромінює імпульси. Він пройшов між даними чоловіками та пішов далі до низу, спустився на декілька сходинок, але почув, що крики продовжуються, вирішив повернутися. Коли повернувся, побачив як ОСОБА_19 вдарив кулаком в область грудей ОСОБА_15 , від удару у ОСОБА_15 з руки випав телефон, який ОСОБА_17 підняв та передав ОСОБА_15 . Далі він став між чоловіками, щоб ОСОБА_18 не продовжував бити ОСОБА_15 . ОСОБА_14 відчинив двері та пропустив ОСОБА_18 в квартиру, щоб той подивився, а він пішов у своїх справах. Далі свідку було запропоновано провести слідчий експеримент. Учасникам було запропоновано вийти в коридор. Свідок ОСОБА_17 повідомив, що він буде показувати дії ОСОБА_25 , а статист буде потерпілим. Далі свідок став спиною до дверей квартири потерпілого, а потерпілий напроти на відстані близько 1,5 метри. Далі він побачив як ОСОБА_23 наніс потерпілому удар кулаком в область грудної клітини. При цьому ОСОБА_17 стиснув праву руку в кулак та приклав до грудної клітини по центру статиста та повідомив, що саме таким чином був нанесений удар. ОСОБА_14 від удару не падав, він тільки випустив з рук мобільний телефон, який він підняв та передав ОСОБА_15 . Далі ОСОБА_14 запропонував ОСОБА_18 зайти до його квартири, відкривши двері зайшов до квартири, ОСОБА_18 зайшов слідом за ОСОБА_15 та закрив двері, а він пішов.

Висновком експерта №211, проведеної в період з 21.03.2024 р. по 11.04.20024 р., відповідно до якого, згідно представленої медичної документації на ім?я ОСОБА_5 у якого мало місце тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому верхньої третини тіла грудини зі зміщенням, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, від однократної дії травмуючого фактору, який діяв в ділянку грудини та можливо в строк і за обставин вказаних вище та яке кваліфікується, як ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я (п.2.2.1.;2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 р.). Враховуючи анатомічну локалізацію, морфологічну характеристику даного тілесного ушкодження, вважаю, що в момент спричинення

тілесного ушкодження ОСОБА_5 , вірогідніше за все, знаходився у вертикальному положенні та передньою частиною тулуба до нападника. Після отримання вище вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_5 міг рухатись, кричати, розмовляти, тощо.

«Посттравматична деформація II-VI ребер зліва», з ознакою консолідованих «старих» переломів ребер не може відповідати даті подій - 16.03.2024 р.

Висновком експерта (додатковий) №339, проведеної в період з 03.05.2024 р. по 07.05.20024 р., відповідно до якого, згідно представленої медичної документації на ім?я ОСОБА_5 у якого мало місце тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому верхньої третини тіла грудини зі зміщенням, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, від однократної дії травмуючого фактору, який діяв в ділянку грудини та можливо в строк і за обставин вказаних вище та яке кваліфікується, як ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я (п.2.2.1.;2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95р.). Покази потерпілого ОСОБА_5 , дані ним 05.04.2024 року, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, не протирічать об?єктивним даним судово-медичної експертизи ОСОБА_5 .

Висновком експерта (додатковий) №340, проведеної в період з 03.05.2024 р. по 07.05.20024 р., відповідно до якого, згідно представленої медичної документації на ім?я ОСОБА_5 у якого мало місце тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому верхньої третини тіла грудини зі зміщенням, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою, від однократної дії травмуючого фактору, який діяв в ділянку грудини та можливо в строк і за обставин вказаних вище та яке кваліфікується, як ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я (п.2.2.1.;2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95р.). Покази свідка ОСОБА_17 , дані ним 26.04.2024 року, в ході проведення слідчого експерименту за його участю, не протирічать об?єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_5 .

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 162 КК України.

Показання потерпілого ОСОБА_5 є послідовними, логічними та стабільними, підтверджують обставини скоєння щодо нього суспільно-небезпечних діянь, викладених у клопотанні та встановлених під час судового розгляду.

Також показання потерпілого, надані в судовому засіданні, повністю узгоджуються з показами допитаного свідка ОСОБА_17 та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, в тому числі протоколом огляду від 25.03.2024 СД-диску з написом « ОСОБА_5 , протоколом огляду від 28.03.2024 довідки про виклик швидкої допомоги ОСОБА_5 , протоколом огляду від 25.04.2024 СД-диска з аудіозаписом виклику швидкої допомоги, протоколом огляду від 08.04.2024 СД-диска з результатами МСКТ та описом МСКТ від 07.04.2024 р., протоколом огляду від 08.04.2024 мобільного телефону «OPPO Reno7» модель CPH 2363, належного ОСОБА_5 , протоколом огляду від 10.04.2024 року СД-диска з аудіозаписом розмови двох осіб, протоколом огляду від 05.04.2024 року квартири АДРЕСА_4 , розташованої на 3-му поверсі будинку в 2-му під?їзді з фото таблицею до нього, протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_17 від 05.04.2024 року та від 26.04.2024 року; висновками експертів №211, проведеної в період з 21.03.2024 р. по 11.04.20024 р., №339, проведеної в період з 03.05.2024 р. по 07.05.20024 р., №340, проведеної в період з 03.05.2024 р. по 07.05.20024 р.

При цьому сам ОСОБА_3 не заперечував спричинення удару кулаком в область грудної клітини потерпілого, проте його доводи щодо неможливості спричинення саме тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, спростовуються висновком експерта №211, проведеної в період з 21.03.2024 р. по 11.04.2024 р.

Крім того, посилання ОСОБА_3 на те, що у ОСОБА_5 було ушкодження ребер до вказаних подій, не суперечать висновку експерта №211, проведеної в період з 21.03.2024 р. по 11.04.2024 р., в якому зазначено, що посттравматична деформація II-VI ребер зліва, з ознакою консолідованих «старих» переломів ребер не відповідає даті подій - 16.03.2024 р.

ОСОБА_3 , спричинивши ОСОБА_5 тілесне ушкодження та, вимагаючи показати квартиру, з метою відшукання в ній апарату, який здійснює випромінення, змусив потерпілого, через застосоване фізичне насильство, з метою припинення сварки та недопущення нових проявів агресії з боку ОСОБА_3 , дозволити останньому пройти до своєї квартири. Надалі, з дозволу, але фактично всупереч волі ОСОБА_9 , ОСОБА_3 став самостійно оглядати наявні в житлі речі потерпілого, відкривати дверцята шаф в пошуках технічного обладнання для випромінювання, тим самим здійснив незаконне проникнення та незаконний обшук житла, належного потерпілому.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров?я, а також ч.2 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла, незаконне проведення в ньому обшуку, вчинене із застосуванням насильства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, зареєстроване у встановленому законом порядку, є особою пенсійного віку, інвалідом ІІІ групи.

Згідно довідок КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» та КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР Відокремлений підрозділ - Обласна консультативна психоневрологічна поліклініка з стаціонаром №1», ОСОБА_3 на обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 перебував на лікуванні в ДУ «НІССЗ» ім. Амосова з діагнозом «Інфекційний ендокардит з ураженням аортального та мітрального клапанів. Виражена аортальна, мітральна та тристулкова недостатність, дилатація всіх камер серця. Важка легенева гіпертензія. СН ІІ Б ст. декоменсація». Проведено оперативне лікування, вказане підтверджується відповідною довідкою від 04.06.2021 р.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експерта №332 від 17.06.2024 року, ОСОБА_3 на даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді органічного маячного розладу і страждав ним в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь. Наявне хронічне психічне захворювання позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних діянь і позбавляє його здатності усвідомлювати значенні своїх дії та керувати ними. ОСОБА_3 за своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов?язаних з госпіталізацією з надання психіатричної допомоги.

Крім того, згідно наданої довідки про результати розгляду звернення за №28860 від 15.11.2024 року та талону-повідомлення ЄО №38985 вбачається, що ОСОБА_3 25.10.2024 року та 20.12.2024 року звертався до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з приводу знущань сусідів над ним різними методами, звукової фіксації в квартирі, а також встановлення в його тілі сторонніх предметів «жучків», які зчитують інформацію заявника. З приводу заяви призначено перевірку.

Таким чином, вбачається, що психічний стан здоров?я ОСОБА_3 не змінився, останній продовжує виказувати маячні ідеї певного змісту до конкретних осіб.

З показань допитаної в судовому засідання експерта ОСОБА_11 вбачається, що у ОСОБА_3 активний тип суспільної небезпечності, оскільки він проявляє маячні ідеї певного змісту до конкретних осіб, що відповідає посиленому нагляду психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 18 КК України су?єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч.1 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

З вимог ч. 2 ст. 19 КК України вбачається, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов?язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги (ч.2 ст. 94 КПК України)

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку (ч.3 ст. 94 КК України).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду (ч.4 ст. 94 КК України).

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду (ч.5 ст. 94 КК України).

Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру. Встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження. Якщо буде встановлено, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила у стані неосудності, а на момент судового розгляду видужала або внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу. У такому разі після закриття судом кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру прокурор повинен розпочати кримінальне провадження в загальному порядку (ч.ч. 2-5 ст. 513 КПК України).

Таким чином, судом встановлено, що мало місце суспільно небезпечні діяння, а саме вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 162 КК України, вказані кримінальні правопорушення, вчинені саме ОСОБА_3 , який страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного маячного розладу, за своїм психічним станом під час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними і позбавлений такої здатності по теперішній час, його психічний стан відповідає активному типу суспільної небезпечності.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, у відповідності до вимог ч.1 ст. 94 КК України, суд враховує тяжкість вчинених діянь, які є нетяжкими кримінальними правопорушеннями, їх наслідки, характер та тяжкість захворювання ОСОБА_3 , його психічний стан, ступень небезпечності для себе та інших осіб (активний тип), висновки судово-психіатричної експерта №332 від 17.06.2024 року, а також вимоги ч.4 ст. 94 КПК України.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки останній за своїм психічним станом та характером вчинених суспільно небезпечних діянь не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вчинив у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, передбачені 1 ст. 122, ч.2 ст. 162 КК України, які не пов`язані з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду, а тому до нього повинно бути застосовано примусові заходи медичного характеру саме у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання немає.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 18, 19, 92-94 КК України, ст. ст. 369-372, 512-513, 516 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000501 відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 122, ч.2 ст. 162 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Копію ухвали направити до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, для виконання, а учасникам кримінального провадження, до відома.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінченнястроку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1