Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/787/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.10.2024, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України,

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто по 20.12.2024

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0006470 від 22 серпня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.п.5,6,11,12 ч.2 ст.115 та п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 22.10.2024 обвинуваченим ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В апеляційній скарги захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та обрати обвинуваченим ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Мотивує свої доводи наступним.

Обвинувачені утримуються під вартою до п`яти років.

Суд першої інстанції продовжив строк тримання під вартою керуючись виключно тяжкістю злочину, без врахування наявності існування процесуальних ризиків та обґрунтування їх існування.

Зазначені ризики прокурором не доведені.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленої підозри та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на більш м`який, знайшли своє підтвердження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів проти життя та здоров`я особи, а саме: закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, на замовлення та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.5,6, 11,12 ч.2 ст.115 КК України; вбивстві, тобто умисному протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох і більше осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб та за попередньою змовою групою осіб, п.п.1,5,12 ч.2 ст.115 КК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції дотримався положень ст.ст.177,178,183,331 КПК та прийняв законне та обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Щодо обґрунтування апеляційних вимог сторони захисту про тривале тримання осіб під вартою необхідно зауважити на наступне, у рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів довідка руху розгляду кримінального провадження в судах першої інстанції, яка як підтвердження апеляційних тверджень була надана адвокатом не є достатньою аргументацією порушення розумного строку розгляду справи та тривалого тримання під вартою на стадії досудового розслідування та судового розгляду.

При розгляді апеляційної скарги обвинуваченими та їх захисником усно було заявлено про те, що останні мають вагомі підстави для зміни запобіжного заходу на час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Посилаючись на те, що у ОСОБА_8 погіршився стан здоров`я під час перебування його під вартою до суду апеляційної інстанції не було надано жодного документу яким би підтверджувалось дане твердження. Суд не може брати до уваги лише посилання на зазначені факти. Наявність нагород у ОСОБА_8 про які зазначив захисник при розгляді апеляційної скарги, не свідчить про можливе належне виконання обов`язків обвинуваченого в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про те, що ОСОБА_11 на час обрання запобіжного заходу був депутатом сільської ради та має на утриманні дитину інваліда ІІІ групи також не знайшло свого підтвердження.

Стороною захисту ані в апеляційній скарзі, ані при розгляді апеляції не було надано підтверджених відомостей щодо власників майна, суду невідома думка власників майна щодо можливого проживання там обвинувачених, а тому не підлягає розгляду застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання під вартою обвинувачених є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками їх звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинувачених під вартою в даному кримінальному провадженні, не суперечить положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд наголошує, що колегія суддів, на даній стадії, не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченим дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачень, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачень у відповідності до вимог закону, буде надана лише за наслідками судового розгляду справи в районному суді, за результатами повного дослідження всіх доказів. Тому апеляційний суд не бере до уваги посилання захисника на відсутність прямих доказів, якій підтверджували винуватість обвинувачених у інкримінованих правопорушеннях.

У відповідності до ч.2 ст. 422-1 КПК України у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті

Доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарги захисник обвинувачених не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування. Вони не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Ризики які обумовлюють продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на тяжкість пред`явлених обвинувачень, дані про осіб обвинувачених які зазначені у матеріалах клопотання та апеляційній скарзі, а також існування ризиків, на які послався суд першої інстанції в оскарженій ухвалі, виправдовують обрання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків, що безпосередньо може вплинути на дотримання розумних строків судового розгляду.

Підтверджуючих доказів неможливості утримання обвинувачених в СІЗО за станом здоров`я не надано. Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючих обвинувачень у вчиненні особливо тяжких злочинів, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам встановленим судом першої інстанції, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376ч.2,392, 405,407,419,422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.10.2024, якою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4