Справа № 173/3026/24
Номер провадження1-кп/173/217/2024
04 грудня 2024 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, який не працює, навчається на другому курсі Кам`янського професійного ліцею №23 спеціальність плотник, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
ОСОБА_4 , 24 серпня 2024 року, близько 21:00 години, більш точний час не встановлено, перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та конфлікту із співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення останній тілесних ушкоджень.
Після чого, у вказаний день та час, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення тілесних ушкоджень у невизначеній кількості та тяжкості, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи їх наслідки, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 , яка в цей час знаходилась поруч та стояла обличчям до ОСОБА_4 , та долонею своєї правої руки наніс один удар в область обличчя потерпілої, по лівій стороні обличчя в області ока.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у невизначеній кількості, діючи умисно, цілеспрямовано, обома руками схопив ОСОБА_5 та кинув на диван, після чого стоячи перед потерпілою, яка в цей час сиділа на дивані наніс два удари правою ногою по лівій нозі ОСОБА_5 , потім одразу взяв вентилятор та кинув у бік ОСОБА_5 , яка в цей час прикрила своїм тілом дитину, даний вентилятор влучив по правій руці, в області плеча ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_5 поклала дитину на диван поруч біля себе, та розвернулася до неї, таким чином, що ОСОБА_4 опинився позаду неї, в цей час ОСОБА_4 схопив її рукою за шию та почав стискати шию останньої.
Далі ОСОБА_4 , не бажаючи припиняти свої протиправні дії, схопив ОСОБА_5 за волосся та силоміць вивів її з кімнати в іншу кімнату, після чого не припиняючи свої діяння, схопив ОСОБА_5 однією рукою ззаду за шию, та штовхнув її на підлогу, після чого кулаком правої руки наніс два удари в ліву частину голови ОСОБА_5 . Потім ОСОБА_5 піднялася з підлоги і в цей час ОСОБА_4 стоячи перед останньою наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 , а саме в області лівої щоки, від даного удару ОСОБА_5 впала на підлогу та втратила свідомість.
Після того як ОСОБА_5 прийшла до тями, вона піднялася взяла дитину на руки та вийшла з будинку, і пішла по АДРЕСА_2 .
В цей час, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у невизначеній кількості, діючи умисно, цілеспрямовано, наздогнав останню напроти будинку 11, схопив її за руку та силоміць розвернув її обличчям до себе, після чого кулаком лівої руки наніс один удар в обличчя ОСОБА_5 , а саме в області правого ока, від даного удару ОСОБА_5 впала на землю. Перебуваючи на землі, ОСОБА_5 сиділа напроти ОСОБА_4 , останній в цей час ногою наніс один удар в область живота ОСОБА_5 , потім схопив її за руку та силоміць підняв її з землі.
У результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку експерта № 1399-Е від 10.09.2024, потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, рани на слизовій нижньої губи, синців на шиї, по синцю на лівій та правій верхніх кінцівках, синців на нижніх кінцівках - відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки (п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р.).
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву в якій просила розглядати кримінальне провадження без її участі, щодо призначення покарання поклалась на розсуд суду.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що ввечері 24 серпня 2024 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , побив цивільну дружину ОСОБА_6 . Вдарив її по обличчю, штовхнув на підлогу, вона впала, встала та він ще раз вдарив її кулаком, після цього завдав їй ще два ляпаси під час їх перебування в хаті. Коли вони вийшли на вулицю знову вдарив її рукою. Потім вона зайшла в хату, кинула посуд (розбила об підлогу), після цього знову вдарив, вона побігла по вулиці, він наздогнав її, схватив за руку, хотів щоб вони пішли додому, вона не захотіла, тому знову вдарив її. Після цього вона заспокоїлась і її забрали її родичі до них додому. Додав, що дійсно кидав вентилятор, але не цілився у потерпілу, стискав шию, тягнув за волосся та бив ногами один раз на вулиці та в будинку. Під час конфлікту перебував напідпитку. З приводу скоєного жалкує, повідомив, що вибачився перед потерпілою коли по неї прийшли її родичі. Просив застосувати до нього покарання у виді штрафу, пояснив, що брат має кошти, тому він взмозі з них заплатити.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин. При цьому прокурор просив урахувати таку пом`якшуючу покарання обставину, як визнання вини та щире каяття.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім не дискримінаційний підхід, неупередженість. Цеозначає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, критично ставиться до скоєного, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити йому міру покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у виді громадських робіт на строк 120 годин.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами правопорушень.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід під час досудового розслідування не обирався і на даний час відсутні підстави для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1