Справа № 510/1376/24
Провадження № 1-кп/510/267/25
УХВАЛА

18.03.25 року м. Рені

Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рені кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 02.05.2024 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м.Дніпро Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої те мешкаючої в АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ренійського районного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 02.05.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Встановлений для ОСОБА_5 ухвалою судді Ренійського районного суду Одеської області строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 23.03.2025 року. Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 . У клопотанні зазначено, що за встановленими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними в тексті обвинувального акту, та в умовах продовження широкомасштабної збройної агресії РФ проти України протиправна діяльність ОСОБА_6 , в якій вона обвинувачується, становить суспільну небезпеку. Ці обставини вказують на необхідність продовження заходів, направлених на забезпечення подальшого виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та необхідності застосування до неї тримання під вартою, оскільки вбачається ряд ризиків.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04.04.2013р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» слідчому судді, суду слід враховувати , що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Прокурор вказує на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з конфіскацією майна, що, згідно ст. 183 ч. 2 п. 4 КПК України, дозволяє їй продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час судове провадження відносно ОСОБА_5 вже розпочато, підлягають дослідженню докази, у зв`язку із чим вона має виконувати процесуальні обов`язки, які мають забезпечити об`єктивне та всебічне судове провадження в розумні строки.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі „Гарькавий проти України від 18 лютого 2010 року зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції; цей перелік винятків є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (§ 63).

Забезпечення права на свободу та особисту недоторканність є також однією з засад кримінального провадження відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Кодексу і полягає в тому, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених Кодексом.

Конституційний Суд України виходить із того, що право на свободу та особисту недоторканність може бути обмежене, однак таке обмеження має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та домірності (пропорційності), із забезпеченням справедливого балансу інтересів особи та суспільства, на підставі та в порядку, визначених законами України, з урахуванням актів міжнародного права, позицій Європейського суду з прав людини, за вмотивованим рішенням суду, прийнятим в порядку справедливої судової процедури.

Крім того, аналізуючи підстави та обґрунтованість ухвали про тримання під вартою (продовження строку тримання під вартою), Європейський суд з прав людини у рішенні у справі „Таран проти України від 17 жовтня 2013 року звернув увагу на недопущення того, щоб рішення про тримання особи під вартою були ухвалені судами без заслуховування заявника особисто, були сформульовані у загальних виразах. Судам слід здійснювати належну оцінку фактів, які мають відношення до питання, чи був такий запобіжний захід необхідним за таких обставин. Більш того, з плином часу продовжуване тримання особи під вартою потребує більшого обґрунтування, але суди не наводять жодних додаткових підстав щодо цього питання.

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав своє клопотання та вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , захисника та обвинувачену, які заперечували щодо задоволення заявленого клопотання, суд вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 .

Приходячи до таких висновків, суд дослідив підстави та всі наявні ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування та існують в даний час, дотримався розумних меж забезпечення не тільки прав обвинуваченої, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав і інтересів.

У обвинуваченої на території Одеської області відсутні міцні родинні зв`язки, вона офіційно не працює на території України, в неї відсутні об`єкти нерухомості, які належать їй особисто на території Одеської області, та, враховуючи, що поширення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, набувають усе більших масштабів і стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, суспільства, - відносно неї не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Також вказані обставини не дозволяють застосувати відносно обвинуваченої запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки.

Крім того, у разі визнання обвинуваченою виною, їй загрожує суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років, що надає підстави вважати, що вона, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в неї немає стабільного джерела прибутку та імовірно свої матеріальні потреби вона буде намагатися задовольнити злочинним шляхом та продовжити здійснювати злочинну діяльність, чим може зашкодити виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків.

Також, суд приймає до уваги те, що підвищена соціальна небезпека злочину, у вчиненні якого на цей час обвинувачується ОСОБА_5 , полягає в тому, що злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів посягають на правовий режим обігу, а додатковим об`єктом кримінально-правової охорони є здоров`я населення.

Суд погоджується із тим, що ОСОБА_5 може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення слідчих дій були залучені поняті та підозрюваній на той час надано копії відповідних процесуальних документів із зазначенням їх анкетних даних , може перешкоджати проведенню судового розгляду іншим чином.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. З урахуванням положень вищевказаного законодавства, продовжуючи ОСОБА_5 строк дії тримання під вартою, суд не визначає їй розмір застави.

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, те, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується, вона обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, вчиненого в умовах воєнного стану, ризики, визначені ст. 177 КПК України, не змінилися та не зменшились, підстави, за яких судом було обрано обвинуваченій запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, розгляд справи по суті ще не розпочато, - суд прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

І. Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 305 КК України, задовольнити.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити на 60 днів, тобто по 16 травня 2025 р. включно, з триманням її під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали рахувати з моменту її винесення, тобто з 18.03.2025 р. з 13 год. 00 хв. по 16.05.2025 р. до 13 год. 00 хв.

ІІ. Призначити наступне судове засідання, у яке викликати учасників судового розгляду, на 11.00 год. 09.04.2025 року.

Обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утримується під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (68600. Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, 70) - доставити у судове засідання під вартою.

Відповідно внесених змін до ст.392 ч.2 КПК України згідно із Законом№1027-IX від 02.12.2020р. ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 400 КПК України.

Суддя ОСОБА_1