Справа № 946/1663/25
Провадження № 1-кс/946/562/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2025 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, відносно якого на розгляді у Кілійського районного суду Одеської області перебуває обвинувальні акти у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001600 від 04.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , знаходячись в м.Кілія Ізмаїльського району Одеської області, всупереч передбаченому законом порядку, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті таких своїх дій, без передбаченого законом дозволу, порушуючи Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII віл 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998, наприкінці жовтня 2024 року, більш точних дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, придбав шляхом знайдення на березі річки Дунай у м. Кілія Одеської області корпус гранати типу РГД-5 та один запал типу УЗРГМ-2, які переніс до доме та пізніше, без передбаченого законом дозволу, зберігав при собі з метою збуту.

В подальшому, ОСОБА_5 17.12.2024 близько 14:00 години, з метою збуту корпусу гранати типу РГД-5 та одного запалу типу УЗРГМ-2, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , зустрівся з ОСОБА_8 , з яким попередньо домовився про збут боєприпасів за грошові кошти у розмірі 2000 гривень.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи протиправний умисел, спрямований на збут боєприпасів, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті таких своїх дій, з метою збуту боєприпасів

ОСОБА_8 , отримав від останнього обумовлену раніше грошову суму у розмірі 2000 гривень за вказані вибухові пристрої, у результаті чого,

ОСОБА_5 , своїми діями незаконно придбав, зберігав, носив та збув боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 , знаходячись в м. Кілія Ізмаїльського району Одеської області, всупереч передбаченому законом порядку, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті таких своїх дій, без передбаченого законом дозволу, порушуючи Положення про дозвільну систему, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-XII віл 17.06.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21.08.1998, маючи за місцем мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , мисливську одноствольну рушницю «ИЖ-КБ», яку саморобним способом переробив, шляхом укорочення ствола до залишкової довжини 295 мм й відпилювання приклада до шийки ложі, тим самим виготовив та придбав без передбаченого законом дозволу нестандартну гладкоствольну вогнепальну зброю 16 калібру. За цією ж адресою ОСОБА_5 зберігав до вказаного обрізу рушниці 5 мисливських патронів 16 калібру, які без передбаченого законом дозволу зберігав при собі з метою збуту.

В подальшому, ОСОБА_5 13.01.2025 близько 14:30 години, з метою збуту обрізу від одноствольної мисливської рушниці 16 калібру моделі «ИЖ-КБ», 5 мисливських патронів 16 калібру, перебуваючи адресою: АДРЕСА_1 , зустрівся з ОСОБА_8 , з яким попередньо домовився про збут боєприпасів за грошові кошти у розмірі 2000 гривень.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи протиправний умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті таких своїх дій, з метою збуту вогнепальної зброї та боєприпасів ОСОБА_8 , отримав від останнього обумовлену раніше грошову суму у розмірі 2000 гривень за вказані гладкоствольну вогнепальну зброю та боєприпаси, у результаті чого, ОСОБА_5 своїми діями незаконно придбав, зберігав та збув вогнепальну зброю та боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

14.01.2025 ОСОБА_9 20.09.1968, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.01.2025 слідчим суддею Ізмаїльського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

19.02.2025 Одеським апеляційним судом, задоволено апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою керівника Ізмаїльської окружної прокуратури від 06.03.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0001600 від 04.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до трьох місяців, тобто до 14.04.2025.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.04.2025.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, під час об`єктивного та неупередженого дослідження обставин, які обґрунтовують встановлені ризики в поведінці підозрюваного, слід дійти висновку що заявлені ризики не зменшилися та в повній мірі виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Так, підозрюваний у випадку обрання іншого запобіжного заходу може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5

у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний в судовому засіданні себе винним не визнав. Вирішив поміняти покази. Це працівники карного розшуку дали йому гранату й потім рушницю, щоб він продав іншим особам. А поліція фотографувала це. За реалізацією цієї зброї йому дали 1000. У нього престарілий батько. В той період, коли він був на домашньому арешті, то він нічого не порушував.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що ризики не доведені. Більше місяця діяв запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і лише потім апеляційний суд скасував ухвалу слідчого судді. Не було спроб впливати на свідків чи якось іншим образом впливати чи перешкоджати досудовому розслідуванню. Просить відмовити у клопотанні.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відділенням № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001600 від 04.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

14.01.2025 ОСОБА_9 20.09.1968, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- допитом свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 08.12.2024;

- допитом свідка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 06.12.2024;

- клопотанням про проведення обшуку від 13.12.2024 за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме: АДРЕСА_1 ;

- ухвалою суду про проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме: АДРЕСА_1 . від 16.12.2024;

- протоколом отримання добровільно наданого предмета від ОСОБА_8 , від 17.12.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.12.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 26.05.1970 від 17.12.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.12.2024;

- протоколом огляду закупника та вручення грошових купюр від 17.12.2024;

- протоколом огляду грошових купюр від 17.12.2024;

- ухвалою суду про накладання арешту на майно від 19.12.2024;

- дорученням про проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 12.12.2024;

- постановою про проведення контролю за злочином від 12.12.2024;

- постановою про використання заздалегідь ідентифікованих (помічених) засобів від 12.12.2024;

- протоколом про результати проведення контролю за скоєнням злочину у формі оперативної закупки від 17.12.2024;

- протоколом отримання добровільно наданого предмету від 13.01.2025;

- протоколом огляду грошових купюр від 13.01.2025;

- протоколом огляду закупника та вручення грошових купюр від 13.01.2025;

- протоколом додаткового допиту свідка від 13.01.2025;

- протоколом обшуку від 13.01.2025;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.01.2025;

- висновком експерта від 13.01.2025 №СЕ-19/116-24/27067-ВТХ;

- висновком експерта від 14.01.2025 №СЕ-19/116-25/930-БЛ.

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.01.2025 слідчим суддею Ізмаїльського районного суду Одеської області відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

19.02.2025 Одеським апеляційним судом, задоволено апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Постановою керівника Ізмаїльської окружної прокуратури від 06.03.2025 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0001600 від 04.12.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України до трьох місяців, тобто до 14.04.2025.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, в ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування, а саме незаконно перетнути державний кордон України, що обумовлено близьким розташуванням м. Кілія, в якому мешкає підозрюваний, до кордону, відсутністю міцних соціальних зв`язків з близькими родичами.

Також, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що підозрюваний з ними знайомий та йому відоме їх місце мешкання, шляхом прохань, домовленостей, умовлянь або погроз змушувати змінити показання з метою уникнення відповідальності за вказаний особливо тяжкий злочин.

Також, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній вчинив вказане кримінальне правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи постійного джерела доходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Підозрюваний ОСОБА_5 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та, розуміючи, що за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7-ми років, останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винуватим; відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи.

Так, ОСОБА_5 неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, офіційно непрацевлаштований, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які можуть утримати останнього за місцем свого проживання.

Враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у значній мірі підтверджується показаннями свідка, якого особисто знає підозрюваний, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), суд діходить висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість позапроцесуального впливу підозрюваним на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Підозрюваний не має постійного прибутку та стабільного джерела доходу, натомість кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється вчинив з корисливих мотивів, що свідчить про можливість вчинення іншого кримінальне правопорушення.

Крім того, відносно підозрюваного ОСОБА_5 на розгляді Кілійського районного суду Одеської області перебувають обвинувальні акти у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 України, що свідчать про схильність підозрюваного до протиправної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. У свою чергу, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчий суддя звертає увагу, на те, що незаконний обіг зброї та боєприпасів створює загрози національній безпеці та національним інтересам суспільства або держави, а також громадському порядку, оскільки сприяє збільшенню кількості злочинів, терактів, пограбувань, насильства над людьми та тваринами. При цьому, після повномасштабного вторгнення рф на територію України кримінальні правопорушення щодо незаконного обігу зброї та боєприпасів набули ще більшої актуальності, і це зовсім не засіб захисту від ворога, а потенційна небезпека для пересічних громадян. Тому суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Враховуючи вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме даний запобіжний захід дозволить уникнути настання вищевказаних ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених процесуальних обов`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Таким чином, під час об`єктивного та неупередженого дослідження обставин, які обґрунтовують встановлені ризики в поведінці підозрюваного, слід дійти висновку що заявлені ризики не зменшилися та в повній мірі виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Так, підозрюваний у випадку обрання іншого запобіжного заходу може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на доведення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Ризики, на наявності яких наголошують слідчий та прокурор на даний момент не зникли, продовжують існувати та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

З вказаного вище вбачається, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Отже, слідчим, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, слідчій суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на термін не більше 60 днів в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 14 квітня 2025 року з утриманням в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 12.03.2025р. о 09:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1