Апеляційне провадження № 3-зв/824/12/2025
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_4 розглянувши заяву про самовідвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_3 у провадженні за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5, який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року, прийняту відносно

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

16.12.2024 року до апеляційного суду від адвоката ОСОБА_5 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_3, в задоволенні якої відмовлено постановою судді Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року.

В подальшому судове засідання по справі призначалося на 20 січня 2025 року.

16 січня 2025 року до апеляційного суду від адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому захисник вказав, що 20.01.2025 року має бути присутній на розгляді кримінального провадження у справі відносно обвинуваченого ОСОБА_2 .

Наступне судове засідання було призначено на 17 лютого 2025 року.

17 березня 2025 року суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід, який мотивувала тим, що адвокат ОСОБА_5 у заяві про відвід судді ОСОБА_3 зазначав про безпідставне відкладення розгляду справи через неприбуття у судове засідання 09.12.2024 року ОСОБА_1 , попри те, що захисник прибув в судове засідання, чим суб`єктивно у негативному значенні витлумачив підстави обґрунтування суддею відкладення розгляду справи. Тому на переконання судді ОСОБА_3, такапроцесуальна поведінка адвоката спрямована на умисне створення обставин, які перешкоджають розгляду матеріалів адміністративного провадження суддею ОСОБА_3 та сама по собі об`єктивно свідчить про умисне створення адвокатом обставин, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості судді ОСОБА_3 у даному судовому провадженні, зокрема дії адвоката свідчать про вдавання ним до засобів та методів, спрямованих на дискредитацію судді ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2025 року вирішення заяви про самовідвід судді ОСОБА_3 передано судді-доповідачу ОСОБА_4

Перевіривши матеріали справи, а також доводи заяви про самовідвід, слід дійти наступних висновків:

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають право судді на самовідвід і, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Як вбачається з численних рішень Європейського Суду з прав людини, найбільш наближеними до процесуальних норм з розгляду справ про адміністративні правопорушення є норми КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями частин 1, 2 ст. 75 КПК України передбачено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

- брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

- якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

- за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до п.2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.

У Рекомендаціях КРЄС № (94)12 «Незалежність, дієвість та роль суддів» зазначено, що судді зобов`язані утримуватись від винесення вироку у справі чи відмовитись від розгляду справи, коли на те існують достатні причини, і лише в цьому випадку.

Таким чином, за змістом наведених норм заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у випадку неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі, тобто, ключовим моментом самовідводу є спростування сумнівів у неупередженості судді при розгляді справи.

Ні з матеріалів справи, ні з тексту заяви про самовідвід не вбачається того, що після вирішення судом заяви про відвід судді, адвокат ОСОБА_5 продовжував висловлювати недовіру судді.

Крім того, факт подання суддею заяви про самовідвід з метою уникнення будь-яких сумнівів в її неупередженості, вже сам по собі доводить дану обставину без необхідності додаткового підтвердження цього шляхом відведення її від розгляду справи.

З урахуванням викладеного вважаю, що не встановлено достатніх підстав для відведення судді ОСОБА_3 від розгляду справи, а тому заява про самовідвід у провадженні за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про самовідвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_3 у справі за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4