Справа № 489/4167/24
Кримінальне провадження №1-кп/489/526/25
УХВАЛА

20 березня 2025 р. м.Миколаїв

Вступна частина

Ленінський районний суд м. Миколаєва, головуючий - суддя ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 ,

Кримінальне провадження 0000355 від 18.03.2024.

Обвинувальний акт про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кринички Миколаївського району Миколаївської області, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 09.11.2016 Миколаївським районним судом м. Миколаєва за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі на 3 роки, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 2 роки; 09.01.2019 Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. З ст. 15, ч. З ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на 3 роки 3 місяці, звільнений 26.11.2021 у зв`язку із відбуттям покарання.

Сторона: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно: 17.03.2024, приблизно о 14:27 год. (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на зупинці громадського транспорту «6 Слобідська» біля аптеки за адресою: м. Миколаїв, прос. Центральний, 255, діючи повторно, із корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману потерпілої ОСОБА_5 , під приводом здійснити телефонний дзвінок, заволодів майном останньої, а саме: мобільним телефоном марки «Samsung», моделі «А04Е», ішеі 1: НОМЕР_1 , ішеі2: НОМЕР_2 , вартістю 2335 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2335 гривні.

При судовому розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вчинення ним дій і їх мотиви, що зазначені в обвинувачені визнав беззаперечно. Проте просив закрити провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого обвинуваченим діяння.

Прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На даний час ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» діє в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024, та передбачає настання адміністративної відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 51КУпАП) та дію (ч. 2 ст. 51 КУпАП), передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян- грошова сума розміром у 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року,- для будь-якого платника податку.

Тобто для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розміру штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум становив у 2024 році - 3028 грн.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за викрадення чужого майном настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Також відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Внесені Законом України від 18.07.2024 № 3886-IX зміни до ст. 51 КУпАП призвели до декриміналізації діяння щодо викрадення майна, вартість якого станом на час його викрадення шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим дія вказаного Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням вартість майна, яке викрадене, станом на дату вчинення інкримінованого діяння становить менше 3028 грн., внаслідок чого вчинені ним діяння на теперішній час не належать до кримінальних правопорушень і тому не передбачають настання кримінальної відповідальності.

Таким чином, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Питання про речові докази, підлягають вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Резолютивна частина

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України закрити на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: - мобільним телефоном та коробку марки «Samsung», моделі «А04Е», ішеі 1: НОМЕР_1 , ішеі2: НОМЕР_2 згідно квитанції №883 - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 2271,84 грн.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Суддя ОСОБА_1