Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6254/24
Провадження №: 1-кп/332/251/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2024 за № 0000637, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солнцевка Ісикульського району Омської області Російської Федерації, який має середню спеціальну освіту, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

-29.09.2020 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання;

-19.03.2021 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначеним вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2020, до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-19.10.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднане за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України та остаточно до покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

-07.02.2023 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2021 до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 27.10.2023 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введений воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і до теперішнього часу.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що на території України згідно з Указом Президента України введено воєнний стан, 25.08.2024, приблизно о 08 годині 58 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, знаходячись приміщенні аптеки № 41 ТОВ «Трасфарм-Дніпро» (Аптека АНЦ), що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тенісна, б. 13, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Samsung Galaxy S8 (SM-G950FD) 4/64 GB» в корпусі чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта від 30.09.2024 № СЕ-19/108-24/16998-ТВ складає 4 235 гривень 33 копійки.

У подальшому ОСОБА_4 безперешкодно залишив місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4 235,33 грн.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 25.08.2024 зайшов до аптеки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Тенісна, б. 13 . У черзі до каси аптеки перед ним стояв чоловік, який поклав свій телефон Samsung на прилавок і відійшов від каси, при цьому телефон залишився лежати на прилавку. Тоді ОСОБА_4 забрав його, приніс додому, а потім здав у ломбард, отримавши 700 гривень за вказаний телефон. Після того, як до нього прийшли працівники поліції, він зізнався у скоєному, надав інформацію про місцезнаходження ломбарду, з якого у подальшому працівники поліції вилучили телефон. ОСОБА_4 у скоєному щиро розкаявся, виказав жаль з приводу вчиненого, зазначив, що телефон був повернутий потерпілому.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, просив здійснити розгляд кримінального провадження за його відсутності, покарання обвинуваченому призначити на розгляд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, у зв`язку з цим та за згодою інших учасників судового провадження суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, та роз`яснив, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду та міри покарання, суд відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину.

Дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений до лікаря психіатра за медичною допомогою не звертався, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, одружений, на утриманні малолітніх та повнолітніх дітей не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнає щире каяття, яке виразилось у виказанні жалю з приводу вчиненого.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, які пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, але у мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, щиро розкаявся у скоєному, виказав жаль з приводу вчиненого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України не застосовувались.

Цивільний позов заявлений не був.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з довідкою Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні складають 1 193,85 грн, тому на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1 193,85 грн (одна тисяча сто дев`яносто три) гривні 85 коп.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy S8» у корпусі чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 , оперативна пам`ять: 4/64 GB, який за цілісною розпискою від 22.10.2024 переданий на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_5 , залишити у ОСОБА_5 ;

- оптичний диск для лазерних систем зчитування формату «DVD-R» 4,7 GB з відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження за № 0000637 від 26 серпня 2024 року, залишити в матеріалах зазначеного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1