Провадження №: 1-кс/336/133/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у 27.01.2025 до відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, надійшло повідомлення про те, що 20.01.2025 невідома особа, під приводом продажу авто на інтернет сайті «ОЛХ», спілкуючись в месенджері «Viber», до якого закріплений м.т. останнього, шляхом довіри, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий ВЧ НОМЕР_1 , який зі своєї картки АТ «Приват Банк» НОМЕР_2 перерахував на банківську картку АТ «Таскомбанк» НОМЕР_3 грошові кошти шістьома транзакціями. Загальна сума матеріальної шкоди становить 145 000 гривень.

Допитано в якості потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, про те, що 20.01.2025, на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 знайшов оголошення ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо продажу авто марки «Mitsubishi», моделі «Рejero Sport», в кузові чорного кольору, під розмитнення у продавця, який був зазначений, як м.т. НОМЕР_4 . Дане оголошення зацікавило ОСОБА_5 , та під час подальшої переписки та спілкування приблизно о 11:00 годині, по телефону з продавцем через месенджер «Viber» за номером НОМЕР_4 , останній представився, як ОСОБА_6 , була укладена домовленість про покупку зазначеного автомобіля.

Зі свого боку ОСОБА_7 надав фото документів (паспорту, водійського посвідчення, посвідчення учасника бойових дій). Запевнивши потерпілого, про те, що 20.01.2025 процес зняття авто з Польської реєстрації почався та авто вже буде прямувати в Україну продавець надіслав перелік документів, які потрібно вже надати.

Так, ОСОБА_7 надіслав фото зазначених документів, а також приблизно о 19:57 годині того ж дня, останній перерахував грошові кошти у розмірі 6 7000 гривень (трьома транзакціями: 25000 грн., 25000 грн. та 17000 грн.) на номер банківської карки АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_3 зі своєї банківської картки АТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 .

Після чого продавець запевнив потерпілого, що авто вже на митниці і проходить процес зняття з обліку (підтвердив це фотоматеріалами) і сказав, що потрібна ще сума у розмірі 78 000 гривень для сплати штрафів, які є за цим авто в Польщі. Далі, приблизно о 23:00 годині 20.01.2025, після розмови з продавцем по телефону ОСОБА_7 зі своєї картки АТ «Приват Банк» НОМЕР_2 відправив продавцю трьома транзакціями, о 23:07 годині на цей же номер банківської картки АТ «Таскомбанк» НОМЕР_3 відправив 78 000 гривень (трьома транзакціями: 26000 грн., 26000 грн., 26000 грн.).

Після всієї оплати коштів продавець, відправив фото документів, поруч зі своїм обличчям та окремо паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та пообіцяв за 5 днів привезти вказане авто в місто Запоріжжя та разом потерпілим переоформити його в Сервісному центрі. Після сплати коштів ОСОБА_5 оголошення було видалено із зазначеного веб-сайту.

На даний момент автомобіль за домовленостями відсутній, гроші ніхто не повернув. Матеріальну шкоду було завдано на загальну суму 145 000 гривень.

Оперативним шляхом було встановлено, банківська картка що АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Дізнавач просить накласти рахунок у банку «Таскомбанк», до якого випущена картка за № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також у клопотанні викладено прохання про його розгляд без повідомлення власника майна.

Дізнавач у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповдіно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотанян розглядажтьчя без повідомлення власника майна.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього докази, доходить таких висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими дізнавач обґрунтовує його доводи, , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, в тому числі, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За положеннями частини 3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст.98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як випливає із змісту клопотання, арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів.

Долучені до клопотання матеріали свідчать, що слідчими СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000035, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Згідно з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.01.2025, було встановлено, що потерплій переказав грошові кошти на карту № НОМЕР_3 .

Отже майно, на яке просить накласти арешт дазнавач, відповідає критерію речового доказу, а тому з метою збереження речових доказів на вказане майно слід накласти арешт.

Отже, слідчий суддя, враховуючи можливість використання майна як доказу в даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти на арешт на рахунок у банку «Таскомбанк», до якого випущена картка за № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1