Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/196/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2025 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження №0000410 за апеляційними скаргами з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.01.2025, якою стосовно

ОСОБА_6 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 17 березня 2025 року(включно).

ОСОБА_8 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 17 березня 2025 року(включно).

Інші учасники судового розгляду:

прокурор - ОСОБА_10 ,

захисник-адвокат - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000410 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.01.2025 стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 17 березня 2025 року(включно).

В апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважає, що порушено право на захист. Відмовлявся від проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте суд не звернув на дану обставину уваги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків. Зазначають, що відсутні ризики утримання під вартою. Вказує на незаконний арешт, порушення прав на захист.

Зазначає, щодо незадовільного стану здоров`я, призначене ухвалою суду медичне обстеження виконано не було.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції стосовно свого підзахисного скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або домашнього арешту в нічний час доби.

Вказує на порушене право ОСОБА_6 брати участь у судовому засіданні особисто, а не через відеоконференцзв`язок.

При розгляді головуючим суддею клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не було враховано наступні обставини:не знайшло підтвердження посилання прокурора на начебто існуючий ризик переховування від суду,не знайшло підтвердження твердження прокурора про наявний ризик впливу зі сторони обвинуваченого на свідків,не знайшло підтвердження твердження прокурора про те, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність.

Прокурором не наведено конкретних обставин та не підтверджено належними доказами факту того, що обвинувачений ОСОБА_6 має на меті переховуватися від суду, факту незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, свідки допитані, не зазначено, якими саме діями обвинувачений перешкоджає чи може перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню.

Адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із забороною цілодобово залишати житло.

Зазначає, що судове засідання було проведено без обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинувачений відмовлявся проводити судове засідання в режимі відеоконференції.

Обвинувачений ОСОБА_8 має місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають його матір ОСОБА_11 та вітчим ОСОБА_12 , які не заперечують проти перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом за вказаною адресою на час судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції під час перегляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 422-1 КПК України не здійснює перевірку правильності пред`явленої підозри та не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду, впливу на свідків та продовження злочинної діяльності.

Враховуючи викладене, на даний час продовжують існувати ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які були на час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, тому відсутні підстави для застосування, щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У матеріалах справи відсутні будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченим, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою закінчується та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, отже місцевий суд дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених.

Посилання обвинувачених та сторони захисту на порушене право обвинувачених приймати участь в судовому засіданні особисто є безпідставним, судом зазначено, що обвинувачені порушували дисципліну, самовільно залишали кімнату призначену для участі в судових засіданнях із застосуванням відеозвязку.

Колегією суддів в нарадчій кімнаті було переглянуто технічний запис судового засідання від 16.01.2025, відповідно до якого обвинувачені знаходились в кімнаті ВКЗ та самовільно залишили її, що відповідає змісту ухвали.

Адвокати обвинувачених при розгляді вищезазначеного клопотання висловили свої думки стосовно продовження запобіжного заходу та не заперечували стосовно проведення судового засідання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_8 для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обставини, на які посилаються апелянти не спростовують зазначеного висновку суду.

Учасникам судового розгляду не надано підтверджуючих доказів неможливості утримання обвинувачених в СІЗО за станом здоров`я.

Колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку апеляційним вимогам щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки до апеляційного суду не надані будь-які відомості щодо власників майна. Суду не відома думка власників щодо проживання за вказаними адресами обвинувачених.

Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

В суді апеляційної інстанції адвокати обвинувачених зазначили про на незадовільний стан здоров`я обвинувачених та надання належного лікування в умовах СІЗО.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Так, згідно вимог ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

Так, порушення права на медичну допомогу осіб, взятих під варту, необхідно розцінювати не як просте порушення прав людини, а як катування чи нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 206 КПК України вирішення питань щодо забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи, доручення проведення дослідження фактів, вжиття заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством являється обов`язком слідчого судді якому в судовому засіданні повідомили про застосування до особи насильства під час затримання або тримання під вартою.

Тому, враховуючи, положення ч. 1 ст. 206 КПК України, слід зобов`язати начальника ДУ "Кропивницький слідчий ізолятор" забезпечити право підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на отримання такої медичної допомоги, якої вимагає стан їх здоров`я, для чого забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження з метою надання належного лікування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 206, 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.01.2025, якою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 17 березня 2025 року(включно). - залишити без змін.

Відповідно до ст. 206 КПК України зобов`язати начальника ДУ «Кропвницький слідчий ізолятор» провести медичне обстеження обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 надавши медичну допомогу, яка вимагає у відповідності до стану здоров`я обвинувачених.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2