Справа № 626/342/25
Провадження № 1-кп/626/123/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м.Берестин

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000042 за обвинуваченням ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Добропілля Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, непрацюючого , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Московського районноного суду м.Харків № 643/10300/24 від 24.10.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, діючи умисно, всупереч вказаної постанови суду, яка набрала законної сили, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України, продовжував після цього керувати транспортними засобами. Обвинувачений ОСОБА_3 будучи ознайомлений із постановою Московського районноного суду м.Харків № 643/10300/24 від 24.10.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, будучи зобов`язаний та маючи можливості її виконати, усвідомлюючи те, він позбавлений права керувати транспортними засобами, 10 січня 2025 року близько 18-ї години 40 хвилин керував автомобілем марки ЗАЗ-110206 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на вулиці Полтавській в с.Піщанка Берестинського району Харківської області, де був зупинений працівниками поліції, які виявили порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_3 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 не виконав постанову суду, яка набрала законної сили, що проявилось у невиконанні покладених на нього обов`язків, а саме будучи позбавлений права керування транспортним засобом, керував ним.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, щиро розкаявся Обвинувачений підтвердив факти викладені в обвинувальному акті. Просив суворо його не карати, врахувати, що він зробив для себе належні висновки та використовув автомобіль з поважних причин.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того , учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили. Тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.382 КК України.

При призначенні покарання суд враховує, що злочин передбачений ч.1 ст. 382 КК України є нетяжким.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває. За місцем реєстрації характеризується добре, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має родину та постійне місце проживання.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Також суд враховує фактичні обставини справи , дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого кримінального правопопрушення. Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання в межах, встановлених в санкції статті за якою кваліфіковані його дії у виді позбавлення волі, як необхідне і достатнє для його виправлення і перевиховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень. Суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, виходячи із мети та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, приходить до висновку, враховуючи, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, раніше засуджений не був, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання. Відповідно до ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.382 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .