ВИРОК

Іменем України

02.12.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000830 від 10.12.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України

за участі обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України воєнного стану, а також проведення на підставі Указів Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року, №342/2022 від 17.05.2022 року та №574/2022 від 12.08.2022 року на території України загальної мобілізації, а також про те, що згідно довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 №211/6532 від 12.10.2022, визнаний придатним до військової служби та 18.11.2022 року отримав повістку про відправку з 22.11.2022 року у команду військової частини НОМЕР_1 .

В той же час, відповідно до ст.2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_4 , являючись військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та на виконання Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 12.08.2022 року №574/2022 підлягав призову на військову службу за мобілізацією, будучи 18.11.2022 року у встановленому законом порядку повідомлений про час, дату та місце прибуття для відправки до військової частини НОМЕР_1 , діючи всупереч вимогам ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого протиправного діяння, маючи для цього можливість та не маючи права на відстрочку від призову за мобілізацією, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно, протиправно, 22.11.2022, близько 14:45 год., перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився від призову на військову службу за мобілізацією під час відправлення його у військову частину НОМЕР_1 та в подальшому ОСОБА_4 продовжив вчиняти дії щодо протиправного ухилення від призову на військову службу за мобілізацією.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст.336 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, а також пояснив, що не зміг прибути за сімейними обставинами, оскільки має хвору матір похилого віку, якій 90 років, яка проживає разом з ним та його сім`єю, та знаходиться на його утриманні. Також має на утриманні малолітню дитину.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що стосуються його особи, та документів стосовно речових доказів у справі.

Отже, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мотив вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме не міг залишити хвору матір похилого віку, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючої обставини, якою суд визнає щире каяття обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, злочин вчинив вперше, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, має малолітню дитину, а також має матір похилого віку, яка проживає разом з ним та він здійснює за нею догляд.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Водночас дані, які позитивно характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , в сукупності із встановленими пом`якшуючою покарання обставиною, дають підстави суду визначити таке покарання на рівні мінімальної межі, передбаченої санкцією ст.336 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку, на переконання суду, до ОСОБА_4 можуть бути застосовані положення ст.75 КК України, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, усвідомлення обвинуваченим своєї провини, щире каяття останнього, готовність відповідати за скоєне, відсутність судимостей, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на підставі ст.75 КК України. Разом з тим, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, визначені ст.76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженого з метою встановлення факту його виправлення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід визначити відповідно до правових приписів ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі: довідка військово-лікарської комісії №211/6532 від 12.10.2022, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заяву від імені ОСОБА_4 на ім?я начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 11.10.2022; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) №294 від 21.11.2022; корінець розписки ОСОБА_4 про отримання повістки від 18.11.2022; облікова картка до військового квитка серії НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_4 ; облікова-послужна карточка до військового квитка серії НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_4 ; військовий білет серії НОМЕР_3 на прізвище ОСОБА_4 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_6 ; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) №295 від 22.11.2022; акт про відмову від проходження служби від 22.11.2022, ОСОБА_4 ; рапорт старшого з доставки команди офіцеру відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_7 від 22.11.2022, (вх.19599 від 24.11.2022) - повернути ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1