Справа № 629/2120/22
Провадження № 1-кс/629/513/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2025 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в:

Слідчим відділом Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001356 від 06.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернувся до суду з погодженим із прокурором клопотанням про застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, без визначення застави.

19.03.2024 слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області винесено ухвалу про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу затримання особи на підставі ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою від 14.03.2025, старшим оперуповноваженим СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 14.03.2025 о 13 годині 37 хвилин за адресою: міжнародний пункт пропуску «Старокозаче-Тудора» Одеської області, на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.03.2024, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що що в невстановлений в ході досудового розслідування час, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 матеріали відносно якого направлено до суду з обвинувальним актом, виник злочинний умисел, направлений на заволодіння, діючи за попередньою змовою, шляхом обману, грошовими коштами військовослужбовців та осіб, які займаються волонтерською діяльністю з питань придбання транспортних засобів для потреб ЗСУ, а саме: шляхом розміщення на інтернет-сайті «https://besplatka.ua»; «https://olx.ua» оголошень про продаж транспортних засобів, не маючи при цьому наміру на реальне виконання покладених на себе зобов`язань.

Реалізуючи свій злочинний умисел, в невстановлені в ході проведення досудового розслідування час та місці, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_8 , матеріали відносно якого направлено до суду з обвинувальним актом, переслідуючи єдину злочинну мету, направлену на незаконне заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, які належать військовослужбовцям ЗСУ та особам, які займаються волонтерською діяльністю з питань придбання транспортних засобів для потреб ЗСУ, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою інтернет-сайту безкоштовних оголошень «https://besplatka.ua»; «https://olx.ua» використовуючи заздалегідь підготовлені облікові записи, за допомогою електронного пристрою, протягом вересня 2022 березня 2023, розмістив завідомо неправдиві оголошення з продажу транспортних засобів на потреби військових Збройних сил України, заздалегідь не маючи на меті передавати покупцям вказаний в оголошенні транспортний засіб.

У подальшому, протягом вересня 2022 березня 2023 року, точного часу органом досудового розслідуванням не встановлено, вказані оголошення помітили ОСОБА_9 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_10 , який є волонтером; ОСОБА_11 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_12 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_13 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_14 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_15 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_16 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_17 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_18 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_19 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_20 , який є військовослужбовцем; ОСОБА_21 , який є військовослужбовцем, та проявили зацікавленість щодо придбання транспортних засобів, з метою їх використання під час проходження військової служби.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_8 , матеріали відносно якого направлено до суду з обвинувальним актом, домовився про оплату за вказані автомобілі та повідомив потерплим: ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 , про необхідність здійснення вказаної оплати на карткові рахунки, розуміючи для себе, що обрані автомобілі відсутній та фактично поставлені не будуть.

Погодившись, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 будучи введеними в оману та впевненими у виконанні невстановленої в ході досудового розслідування особи взятих на себе обов`язків, щодо придбання та пересилання їм автомобілів, в якості оплати перерахували гроші на рахунки банківських карток, які були підібрані ОСОБА_8 , матеріали відносно якого направлено до суду з обвинувальним актом

Зазначені грошові кошти ОСОБА_4 разом зі ОСОБА_8 , матеріали відносно якого направлено до суду з обвинувальним актом, привласнили, оскільки вказані банківські картки були підібрані ОСОБА_8 та перебували у його фактичному користуванні, а придбані автомобілі направлено не було.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спільно зі ОСОБА_8 , матеріали відносно якого направлено до суду з обвинувальним актом, вчинили злочини передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, спричинивши потерпілим: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 матеріальної шкоди на загальну суму 1171400 грн.

30.11.2023 прокурором Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_22 було узгоджено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , яке в день його складання, вручити не виявилося можливим, оскільки останній ухиляється від органу досудового розслідування. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 було вручено шляхом надіслання його за адресою проживання підозрюваного КП Жилкомсервіс»,, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та вручена для передачі ОСОБА_23 .

Таким чином,, 30.11.2023 ОСОБА_24 було заочно повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.

Постановою слідчого погодженої прокурором, 20.12.2023 досудове розслідування вказаного кримінального провадження зупинено та підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний розшук.

Відповідно до Відомостей про осіб, які перетнули державний кордон, із Інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.02.2022 перетнув кордон на пункті пропуску КПВВ Чонгар. Відомості про повернення на територію України відсутні.

25.12.2023 враховуючи вищевикладені обставини, слідчим винесено постанову про оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

19.03.2024 слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області винесено ухвалу про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу затримання особи на підставі ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою від 14.03.2025, старшим оперуповноваженим СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 14.03.2025 о 13 годині 37 хвилин за адресою: міжнародний пункт пропуску «Старокозаче-Тудора» Одеської області, на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.03.2024, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою старшого слідчого від 14.03.2025 відновлене досудове розслідування, строк досудового розслідування до 24.04.2025.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В судовому засіданні при вирішенні питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід прокурор просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Посилався на наявність підстав, передбачених статтею 177 КПК України, а саме обґрунтованої підозри, ризиків переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Зазначав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, просили застосувати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю. Підозрюваний вказав на причетність до вчинення кримінальних правопорушень, визнавав вину, щиро каявся, зазначив, що збирав таким чином кошти на операції своєму батькові. Зі слів підозрюваного він має цивільну дружину, трьох малолітніх дітей, батька, який є особою з інвалідністю ІІ групи, та потребує постійного догляду, має можливість проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить його брату ОСОБА_23 , підозрюваний на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває. До виїзду за кордон працював на ринку «Барабашово». Виїхав за кордон 16.02.2022.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали слідчий суддя доходить висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість його зміни на більш м`який запобіжний захід, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом а частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Частина 2ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з вимогами ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_9 від 08.11.2022; протоколом тимчасового доступу до документів в АТ «Акцент Банк» від 27.12.2022 з рухом грошових коштів по рахунку; протоколом тимчасового доступу до документів в АТ «Приват Банк» від 07.02.2023 з рухом грошових коштів по рахунку; показами потерпілого ОСОБА_12 від 09.03.2023; матеріалами тимчасового доступу до банківської таємниці в АТ «ТАСКОМБАНК» з рухом грошових коштів; показами свідка ОСОБА_25 від 21.9.2023; показами свідка ОСОБА_26 від 27.06.2023; матеріалами тимчасового доступу до банківської таємниці в АТ «ПУМБ» з рухом грошових коштів; показами потерпілого ОСОБА_10 від 18.11.2022; показами потерпілого ОСОБА_14 від 03.05.2023; показами потерпілого ОСОБА_15 від 07.02.2023; матеріалами тимчасового доступу до банківської таємниці в АТ «Універсал Банк» з рухом грошових коштів; показами потерпілого ОСОБА_13 від 19.01.2023; показами потерпілого ОСОБА_11 від 07.03.2023; показами потерпілого ОСОБА_16 від 10.02.2023; показами потерпілого ОСОБА_18 від 19.03.2023; показами свідка ОСОБА_26 від 27.06.2023; показами свідка ОСОБА_25 від 21.09.2023; показами свідка ОСОБА_27 від 21.09.2023; матеріалами тимчасового доступу до банківської таємниці в АТ «Ідея Банк» з рухом грошових коштів; показами потерпілого ОСОБА_19 від07.10.2023; показами потерпілого ОСОБА_20 від 06.10.2023; показами потерпілого ОСОБА_21 від 11.10.2023; показами свідка ОСОБА_23 від 03.11.2023; показами свідка ОСОБА_28 від 03.11.2023; показами свідка ОСОБА_29 від 05.11.2023.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку. На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу. При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку. На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованих ОСОБА_4 діянь, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до вчинення цих злочинів.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в досліджених слідчим суддею матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які в силу ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами. Отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

25.12.2023 слідчим винесено постанову про оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

19.03.2024 слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області винесено ухвалу про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу затримання особи на підставі ухвали суду про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою від 14.03.2025, старшим оперуповноваженим СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 14.03.2025 о 13 годині 37 хвилин за адресою: міжнародний пункт пропуску «Старокозаче-Тудора» Одеської області, на підставі ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.03.2024, було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідженням особи ОСОБА_4 встановлено, що він зі слів має цивільну дружину, трьох малолітніх дітей, батька, який є особою з інвалідністю ІІ групи, та потребує постійного догляду, має можливість проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить його брату ОСОБА_23 , підозрюваний на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває. До виїзду за кордон працював на ринку «Барабашово».Також слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 залишив територію України, переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим його було оголошено у міжнародний розшук.

Отже, ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжує існувати.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи, які наводяться підозрюваним на його користь, проте в даному конкретному випадку слідчий суддя доходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання процесуальних рішень по справі.

Достатні підстави вважати, що у відношенні підозрюваного наявний ризик щодо незаконного впливу на потерпілих та свідків, дають ті обставини, що йому відоме їх місце проживання, оскільки підозрюваний має право ознайомлюватись з матеріалами кримінального провадження, може робити копії відповідних документів та йому надано копію документів, які долучаються до клопотання про застосування запобіжного заходу, в тому числі і протоколи допитів свідків та потерпілих.

Достатні підстави вважати, що у відношенні підозрюваного наявний ризик щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, дають ті обставини, що підозрюваний офіційно не одружений, тобто не має достатніх соціально-сталих зв`язків, не має заощаджень. Вчинив декілька кримінальних правопорушень за короткий строк.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1ст.177 КПК України ризики існують, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, офіційно не одружений, а отже не має достатніх соціально -сталих зв`язків, те що він тривалий проміжок часу скривався від органів досудового розслідування за межами України та був оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя доходить висновку, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,193,194,196,197,206,211,372,376 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, -задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 24.04.2025 (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання 14 березня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 16.03.2025 о 13 годині 20 хвилин

Слідчий суддя ОСОБА_30