УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000235 від 19.11.2024, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 18.11.2024 близько 17:51 год. працівниками СКП відділення поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, по пр. Юності 81А в м. Вінниця було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який на запитання працівників поліції про наявність у нього заборонених речовин, повідомив, що при собі у лівій внутрішній кишені куртки, зберігає поліетиленовий пакет із вмістом порошкоподібної речовини, яку він добровільно видав під час проведення огляду місця події.

В подальшому в ході огляду місця події ОСОБА_4 , видав поліетиленовий пакет із вмістом порошкоподібної речовини, який було вилучено та упаковано до спец. пакету НПУ № WAR0059623.

Вказане майно, 19.11.2024 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000235.

На даний час висновку експерта, на підставі якого можна зробити висновок про те, що вилучена кристалічна речовина відноситься до забороненої або обмеженої до обігу, у органу досудового розслідування немає, а відтак, вилучені об`єкти та речі на даний час перебувають у статусі тимчасово вилученого майна. Разом з тим, є достатні підстави вважати, що виявлені під час огляду речовини заборонені або обмежені у обігу, та, відповідно до п. 1, 3, ч. 2 ст. 167 КПК України, є речовими доказами, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального проступку або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Арешт вказаних об`єктів, які вже вилучені, необхідний для попередження зміни чи знищення їх властивостей в результаті використання третіми особами, що може призвести до втрати ними значення речового доказу та перешкодить встановленню істини у провадженні, тому дізнавач просила клопотання задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги клопотання підтримала у повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки вказані речі мають істотне значення для кримінального провадження, містять сліди злочину та можуть бути використані під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події та визнані речовим доказом, слідчий суддя приходить до висновку, що дізнавачем доведено необхідність накладення арешту на майно, яке вилучене 18.11.2024 у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,для забезпечення збереження вилучених речей.

Дізнавачем доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 18.11.2024 було вилучено за адресою: АДРЕСА_2 , у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , а саме - поліетиленовий пакет з вмістом порошкоподібної речовини, який вилучено та упаковано до спец. пакету НПУ № WAR0059623.

Виконання ухвали про арешт майнадоручити дізнавачу сектору дізнання відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя