Справа № 461/8806/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/756/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

07 березня 2025 року суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2025 року,

встановила:

цією ухвалою у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192 від 20.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - відмовлено.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою виключити пункт «не відлучатися за межі Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду», обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 .

Вивчивши апеляційну скаргу вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 Глави 26 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до частини 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

До цього переліку, зокрема, віднесено відповідні ухвали слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі про застосування або відмову у застосуванні запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, домашнього арешту та застави.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Зазначеними нормами кримінального процесуального законодавства не передбачено оскарження у апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, поданого у порядку ст. 201 КПК України.

При цьому, слідчим суддею в резолютивній частині ухвали помилково вказано про можливість її апеляційного оскарження.

За таких обставин, на думку судді-доповідача, відсутні підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою, а також підстави для вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подана на судове рішення, яке згідно з положеннями ст. 309 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 слід відмовити на підставі ч.4 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст.ст. 309, 399 КПК України, суддя,

постановила:

у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2025 року відмовити.

Копію цієї ухвали направити особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя ОСОБА_2