Справа № 216/6186/24
Провадження 1-кп/216/377/25
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

05 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадженння за № 0000095 від 21.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч.3 ст. 28, ч.1, 2 ст. 182, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 309 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Центрально - Міського районного суду м .Кривого Рога Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч.3 ст. 28, ч.1, 2 ст. 182, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що зазначена особа обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч.3 ст. 28, ч.1, 2 ст. 182, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 309 КК України, санкція найтяжчої статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Зважаючи на ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені у даному кримінальному провадженні, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, вважає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 вищевказаний запобіжний захід, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_12 не заперечував щодо продовження запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала думку свого захисника.

Інші учасники кримінального провадження підтримали клопотання захисника обвинуваченого, у задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

До того ж, ризик переховування обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливої міри покарання. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик переховування від слідства та суду може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Дана позиція висловлена у рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції» заява №1236/86 від 26.06.1991, «Томазі проти Франції» заява №12850/87 від 27.08.1992, «Мансур проти Туреччини» від 08.06.1995, «Мамедова проти Росії» заява №7064/05 від 01.06.2006, «Луценко проти України» заява №6492/11 від 03.07.2019, «Бекчиев проти Молдови» заява №9190/03 від 04.0.2005, «Панченко проти Росії» заява №45100/98 від 08.02.2005.

Як відзначає Європейський суд з прав людини ухвалив рішення в справі «Навальний проти Росії» № 2 (заява № 43734/14) від 09.04.2019 Європейський суд з прав людини одноголосно постановив, що мало місце: порушення статті 5 (право на свободу та особисту недоторканність), порушення статті 10 (свобода вираження поглядів) і порушення статті 18 (застереження щодо застосування прав) Європейській конвенції з прав людини. Суд встановив, що наказ про арешт не був обґрунтованим, особливо з огляду на той факт, що не існувало ризику втечі пана і спроби уникнути розслідування. Обмеження, накладені на нього, в тому числі суворі обмеження його спілкування, не були пропорційними звинуваченням в скоєнні кримінального злочину, з якими він зіткнувся… Проте він не продемонстрував жодних ознак того, що він мав намір втекти від розслідування, навпаки, він був присутнім на всіх необхідних слідчих діях. Отже, Суд не уявляв, як національний суд міг визначити, що пан Навальний порушив своє зобов`язання не залишати Москву і не міг знайти причину, яка мала основу в кримінальному процесі для призначення домашнього арешту. Таким чином, наказ був незаконним, який застосовувався протягом всього періоду арешту.

Оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 знаходиться на розгляді в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, остання зарекомендувала себе з позитивної сторони, тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 176-179, 193-196, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 05 травня 2025 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч.5 ст. 194 КПК України наступні зобов`язання:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та місця роботи;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрований, проживає, чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

З текстом ухвали суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя: ОСОБА_1