Справа № 503/1414/24
Провадження № 1-кп/503/45/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 08.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Рівненської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

встановив:

07.05.2024 o 22 год. 37 хв. ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на використання завідомо підробленого офіційного документа, рухаючись по автодорозі Т1611 на автомобілі марки «ВАЗ 2106» р.н. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції та достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 видане 18.09.2013 Севастопольським МРЕВ на його ім`я є підробленим, оскільки він не проходив навчання на відкриття категорій «А1», «А» та «В» та не отримував право керування транспортними засобами зазначених категорій, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами без документів на право керування відповідними транспортними засобами, пред`явив працівникам поліції вищезазначене посвідчення водія посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , видане 18.09.2013 Севастопольським МРЕВ, на ім`я ОСОБА_3 , яке виготовлене не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює випуск аналогічних документів та не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підроблений документ.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Крім того, на запитання суду відзначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- показами обвинуваченого ОСОБА_3 наданими ним в ході його допиту під час судового розгляду, які фактично зводились до підтвердження вище наведених фактичних обставин кримінального провадження, при цьому не містили обставин, які б суперечили їм або спростовували їх;

- висновком експерта № 1736/24-21 від 15.05.2024 року за результатом проведення судово-технічної експертизи документів, згідно якого бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 заповнений 18.09.2013 Севастопольським МРЕВ, дійсне до 18.09.2063, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому дозволені категорії «А1, А та В» за своїми характеристиками не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Судом обвинуваченому було додаткового роз`яснено положення ч.3 ст. 23 та пункту 1 ч.4 ст. 42 КПК України щодо можливості реалізації права на допит свідків обвинувачення і допиту свідків захисту, але сторона захисту даним процесуальним правом не скористалася.

Отримавши і дослідивши вище зазначенні показання обвинуваченого ОСОБА_6 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та висновок експерта, а також враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_6 відповідно до висунутого йому обвинувачення (за виключенням частини обвинувачення щодо якої ухвалою суду від 18.11.2024 року кримінальне провадження було закрито у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності), а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває у зареєстрованому шлюбі, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий та взагалі вперше притягається до кримінальної відповідальності.

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також майновий стан винного, у зв`язку з чим приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру покарання у виді штрафу в розмірі, установленому у санкції ч.4 ст. 358 Особливої частини КК України (з урахуванням положень ч.2 ст. 53 Загальної частини КК України), що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, поведінку обвинуваченого пов`язану із виконанням ним процесуальних обов`язків під час судового провадження та призначення міри покарання у виді штрафу.

Арешт на майно, яке як предмет кримінального правопорушення є речовим доказом посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 18.09.2013, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2024 року у справі № 505/1883/24, згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Речові докази, а саме:

- підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , в якому зазначені не відповідаючи дійсності відомості про його видачу 18.09.2013 Севастопольським МРЕВ на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є предметом кримінальних правопорушень, має значення для кримінального провадження та зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, що зберігається у матеріалах кримінального провадження (дізнання);

- DVD-R диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, який у відповідності до положень пункту 1 ч.2 ст. 99 КПК України є документом та зберігається в матеріалах кримінального провадження (дізнання),

згідно положень пункту 7 ч.9 ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати в сумі 3407,76 грн, пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів, згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2024 року, а саме на посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 18.09.2013.

Речові докази, а саме підробне посвідчення водія НОМЕР_2 , в якому зазначені не відповідаючи дійсності відомості про його видачу 18.09.2013 Севастопольським МРЕВ на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та DVD-R диск з відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського залишити в матеріалах кримінального провадження (дізнання) протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-технічної експертизи документів, в сумі 3407,76 грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1