Справа № 296/1131/25
Вирок

Іменем України

31 березня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0003192 від 12.10.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Житомира, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебувала в нежитловому приміщенні, що за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_6 , де разом вживали алкогольні напої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів в умовах воєнного стану, з метою незаконного власного збагачення, порушуючи суспільні відносини власності, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та що за її діями ніхто не спостерігає, користуючись безпорадним станом ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, в офісі, за вищевказаною адресою, без його відома, шляхом вільного доступу, взяла його мобільний телефон Red Mi Note 12 Pro IMEI: НОМЕР_1 , з карткою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_2 . Ввівши пароль, який їй вже був відомий, ОСОБА_5 здійснила вхід у встановлений на телефоні програмний додаток «Приват24» та о 15 год 24 хв перерахувала з банківського рахунку ОСОБА_6 АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , банківської картки № НОМЕР_4 , грошові кошти в сумі 3103 грн 44 коп. на банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_5 , емітовану на ім`я знайомого ОСОБА_8 , тим самим розпорядилася ними на власний розсуд.

Зрозумівши, що вказані дії залишились непоміченими потерпілим, діючи умисно, маючи на меті довести свій єдиний злочинний умисел до кінця, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за вище вказаною адресою, ОСОБА_5 здійснила таємне викрадення грошових коштів, в умовах воєнного стану, у потерпілого ОСОБА_6 , які залишились на його банківському рахунку, а саме: 07.10.2024, о 19 год. 27 хв, продовжуючи свій злочинний умисел, користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 та тим, що ніхто за її діями не спостерігає, знаючи пароль, зайшла в програмний додаток «Приват 24» в його мобільному телефоні, та перерахувала грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_6 АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , банківської картки № НОМЕР_4 в сумі 30 147 грн 99 коп. на банківську картку ОСОБА_8 № НОМЕР_5 , відкриту в АТ «А-банк», тим самим розпорядилася ними на власний розсуд.

Крім того, 07.10.2024, о 20 год. 31 хв, продовжуючи свій злочинний умисел, користуючись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_9 та тим, що ніхто за її діями не спостерігає, знаючи пароль, зайшла в програмний додаток «Приват 24» в його мобільному телефоні, та перерахувала з банківського рахунку ОСОБА_6 AT КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , банківської картки № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 9045 грн на банківську картку ОСОБА_8 № НОМЕР_5 , відкриту в АТ «А-банк», тим самим розпорядилася ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , таємно викрала грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 42 296 грн 43 коп., чим завдала йому матеріальної шкоди на вказану суму.

ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

29 січня 2025 року із наданням потерпілим ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладення угоди між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Захисник у судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисною підтримав, просив її затвердити.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні щиро розкаялася, просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначила, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд провадження за його відсутності, не заперечує проти затвердження угоди між обвинуваченою та прокурором.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду.

Згідно зі ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Із запропонованим видом та мірою покарання сторони згодні.

Обвинувачена ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості для сторін є: для прокурора й обвинуваченого обмеження їх права на оскарження вироку.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України, є право оскарження вироку суду першої інстанції на підставі даної угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості:

- підозрюваним, його захисником, законним представником виключно з підстав: - призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди;

- ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання;

- невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомої статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Сторонам відомо і зрозуміло, що обмеженнями, відповідно до ч. 3 ст. 424 КПК України, є право оскарження в касаційному порядку вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судового рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги:

- засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Обвинувачена ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення укладеної угоди.

Сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжках), вчинених повторно в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_5 , діючи добровільно, без примусу та тиску, в повному обсязі та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні нею злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 сторони враховують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обвинувачена ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи особу обвинуваченої, пом`якшуючі обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає, що узгоджена міра покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованою та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 завдану майнову шкоду на загальну суму 42296 гривень 43 коп.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід не обирався.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0003192 угоду про визнання винуватості від 29 січня 2025 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді 05 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації в строки, встановлені цим органом;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій, потерпілому та прокурору. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1