Справа № 441/2227/24 1-кп/441/76/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2025 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

та обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в :

Військовозобов"язаний ОСОБА_4 27.08.2024 близько 11.30 год., перебуваючи у ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 , знаючи про введення Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 на всій території України загальної мобілізації до Збройних Сил України, будучи придатним до військової служби, не маючи при цьому передбачених ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, категорично відмовився від отримання повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в АДРЕСА_2 , на 09.00 год. 28.08.2024 для подальшого призову військовозобов"язаного під час загальної мобілізації, про що особисто підписався в акті відмови від отримання повістки. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від призову, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, грубо порушуючи вимоги ст.65 Конституції України, вимоги Закону України «Про військовий обов"язок та військову службу» та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, без поважних причин умисно не прибув у визначену повісткою дату та час до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, не визнав та пояснив, що його ніхто не готував вбивати людей. Конституція України на сьогодні не діє, тому він керується в своїх твердженнях міжнародними правовими актами, відповідно до яких життя людини є найвищою соціальною цінністю. Люди мають любити і поважати один одного, а не матеріальні речі. Він має право на особисту недоторканність, Україна ж є членом ООН, яка і має вирішити конфлікт. Він відмовляється іти на війну, бо не може вбивати людей. Він проходив строкову військову службу, але це зовсім не те, служив у прикордонних військах, але після служби у нього залишилися психологічні травми. Він прийшов у ТЦК та СП, щоб отримати військовий квиток, бо не міг влаштуватися без нього на роботу. В 2014 він звільнився з ДСНС у АДРЕСА_3 , був там на військовому обліку, його документи мали передати сюди. В першому відділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 йому сказали пройти ВЛК, визнано придатним для проходження військової служби і намагалися вручили повістку. Скарг на здоров"я не має, висновок ВЛК не оскаржував. Він відмовився отримувати повістку, бо не хоче більше служити.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, така доводиться наступними зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_4 , старшим інструктором з рекрутингу і комплектування, був присутній при відмові ОСОБА_4 від отримання бойової повістки, однак деталей не пригадує. ВЛК визнала ОСОБА_4 придатним для проходження військової служби, відтак йому виписали бойову повістку в команду у військову частину, з якою він ознайомився, однак відмовився її отримувати. У повістці було зазначено дату, час та місце, де йому слід було прибути. Через відмову від отримання повістки були складені необхідні документи в присутності свідків, мотивів відмови ОСОБА_4 не пригадує;

- показаннями свідка ОСОБА_6 , помічника начальника з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 , який станом на серпень 2024 проходив службу у м. Городок. Пригадує як ОСОБА_4 прибув у РТЦК та СП, було встановлено, що він має військове звання, за результатами проходження ВЛК був визнаний придатним для проходження військової служби, а відтак його призвали до мобілізації в особливий період, але ОСОБА_4 відмовився отримувати повістку. Йому оголосили зміст повістки і склали відповідний акт про відмову від її отримання в присутності свідків. В подальшому ОСОБА_4 у визначений у повістці час не прибув у місце, вказане в повістці, тобто ухилився від мобілізації. Документів на відстрочку ОСОБА_4 не мав, підстав для бронювання також;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_6 , в серпні 2024 за результатами ВЛК ОСОБА_4 був визнаний придатним для проходження військової служби, однак від отримання повістки відмовився, про що був складений відповідний акт. З ОСОБА_4 проводила співбесіду комісія, в склад якої входив і він, роз"яснювали йому наслідки відмови від мобілізації, однак ОСОБА_4 сказав, що краще в тюрму, ніж на війну. Підстав для відстрочки у нього не було, бронювання також;

- повісткою на ім`я ОСОБА_4 в команду НОМЕР_1 щодо прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09.00 год. 28.08.2024, від отримання якої обвинувачений відмовився;

- актом відмови від отримання повістки на відправку від 27.08.2024, яким підтверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Бучали Львівського району, особисто відмовився отримувати повістку на 28.08.2024 на відправку;

- довідкою № 174/1867 військово-лікарської комісії від 27.08.2024, якою встановлено придатність ОСОБА_4 , 1981 р.н., до військової служби у Десантно-штурмових військах;

- Карткою обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою підтверджується придатність обвинуваченого до проходження військової служби;

- Протоколом огляду речей (документів) від 10.09.2024;

- Іншими матеріалами справи.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що винуватість ОСОБА_8 доведена повністю, дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ст. 336 КК України, так як він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, середній, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, посередню характеристику з місця проживання, а тому, виходячи з наведеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до переконання, що ОСОБА_8 слід обрати покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд враховує також позицію Верховного Суду, який у постанові від 05.02.2024 у справі № 625/67/23 вказав, що при призначенні покарання у справах про обвинувачення за ст.336 КК України судам слід враховувати суспільну небезпеку вчиненого злочину, та того факту, що на території України введений воєнний стан, дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, а тому застосування інституту звільнення від відбування покарання не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинених нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченням, так і іншими особами.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання із наданням іспитового строку.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не вживалися.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 50, 65-67, 336 КК України, ст. 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази - повістку на 28.08.2024 ОСОБА_4 , довідку ВЛК військовозобов"язаного ОСОБА_4 , картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 , акт відмови від отримання повістки ОСОБА_8 , які зберігаються в матеріалах справи, - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1