Єдиний унікальний номер 205/8432/24
1-кп/205/941/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши під час підготовчого судового засідання в місті Дніпро в залі суду клопотання про закриття кримінального провадження поданого в рамках кримінального провадження № 0001735 від 17 травня 2024 року відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, не одруженого, має на утриманні не повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ' ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду міста Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт в рамках кримінального провадження відносно ОСОБА_3 дії якого кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Згідно обвинувального акту, 16 травня 2024 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним, власним автомобілем «Ореl Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по провулку Парусному з боку вулиці Гідропаркової в напрямку вулиці Моніторної в Новокодацькому районі міста Дніпра.

Під час руху, водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр повороту ліворуч, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка стояла біля будівлі АДРЕСА_2 , попереду в смузі руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми м`яких тканин в лівій тім`яно-потиличній ділянці; закритого перелому лівої малогомілкової кістки в нижній третині з переходом на зовнішню кісточку лівого гомілковостопного суглобу, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Ореl Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1, Правил дорожнього руху, порушення якого знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме:

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тоб то у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження з огляду на те, що він повністю визнає свою вину у інкримінованому кримінальному проступку, щиросердно розкаюється у вчиненому та примирився з потерпілою. Також пояснив, що обізнаний про встановлені законом наслідки примирення із потерпілою у кримінальному провадженні, проти яких не заперечує.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 в зв`язку з примиренням з обвинуваченим, оскільки вони дійшли згоди з ОСОБА_3 з приводу скоєного кримінального проступку. Також пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має і їй зрозумілі правові наслідки примирення у кримінальному провадженні.

Суд, заслухавши клопотання, вислухавши думку потерпілої ОСОБА_6 прокурора, які не заперечували проти задоволення клопотання, приходить до висновку, що існують достатні підстави, передбачені чинним КПК України, для закриття провадження у вказаному кримінальному провадженні в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За таких обставин підстава для звільнення особи від кримінальної відповідальності містить два складових елементи, взятих у своїй єдності, а саме: примирення особи, яка вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, з потерпілим від цього злочину та відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.

Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України.

Примирення це акт прощення потерпілим кривдника, що заподіяв йому шкоду, досягнення з ним згоди та миру.

Результатом цього є угода зазначених осіб, відповідно до якої потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що не має притензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого. На підтвердження слів потерпіла надала суду письмову заяву.

Однією з основних умов для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України, це скоєння кримінального правопорушення особою вперше.

Як вбачається з обвинувального акту, та довідки про судимість, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий до кримінальної відповідальності притягається вперше, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілою, потерпіла притензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Умовою яка виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України, це порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно висновку КП «ДБКЛПД» ДОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спьяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1991 від 16 травня 2024 року, у ОСОБА_3 , під час проходження медичного огляду 16 травня 2024 року, ознак спьяніння не виявлено.

За змістом ст. ст. 44, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст. 46 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадку, передбаченому ст. 46 КК України - є обов`язковим.

Шляхом опитування сторін кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст.286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 46 КК України.

Обставин, які б виключали звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підтримане потерпілою ОСОБА_6 про примирення та звільнення його від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження за нереабілітуючих підстав і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №449/1689/19.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи (висновок від 20 червня 2024 року за № СЕ-19/104-24/24928-ІТ) в сумі 3029,12 гривень.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 травня 2024 року - підлягає скасуванню задля вирішення питання щодо речових доказів.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - звільнити від кримінальної відповідальності в зв`язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження № 0001735 від 17 травня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової авто технічної експертизи (висновок від 20 червня 2024 року за № СЕ-19/104-24/24928-ІТ) в сумі 3029,12 гривень.

Арешт накладний ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 травня 2024 року на автомобіль «Ореl Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Речові докази :

- автомобіль «Ореl Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого ОСОБА_3 , що зберігається на спеціальному майданчику для тимчасового тримання транспортних засобів ( місто Дніпро проспект Богдана Хмельницького, 105) повернути власнику.

- Оптичний носій інформації «СD-R Аlerus», відеофайли «К-166.М ргоv.Раrusnyi 10_5831_tо_0058», «К-418 РТZ ргоv.Раrusnyi 10_ 5828_tо_0058»,«К-515.20JM Раrus (dvory)_5826_tо_0056», « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0001735 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1