ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2831/24 Справа № 182/960/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 ,

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі. Стягнуто з нього процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 24.12.2023 приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_8 разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходилися поблизу ринку «Вікторія», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_11 у якого при собі була сумка, що висіла через плече і який йшов вздовж території вищезазначеного ринку.

ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та з яким мав перед цим словесний конфлікт і умисно, з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 наніс останньому удар кулаком руки в область обличчя, тим самим застосувавши до нього насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Але потерпілий ОСОБА_11 після отриманого удару втратив рівновагу та впав на землю. Після чого ОСОБА_8 з метою відкритого викрадення чужого майна, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , який в цей момент лежав на землі та відкрито, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривку зірвав з плеча потерпілого вищевказану сумку, яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє. В якій знаходились особисті документи: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, відомості про місце реєстрації, військовий квиток, трудова книжка, грошові кошти у сумі 200 грн., банківська картка «Кредит- Дніпро» та мобільний телефон марки «Redmi Not 11S», ринкова вартість якого згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 602 від 15.02.2024 становить 7544 грн. 25 коп. Внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 7744 грн. 25 коп.

В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік, утримуючи при собі викрадене майно, яким розпорядився на власний розсуд.

На вказане рішення захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання у виді 6 років 8 місяців позбавлення волі. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не врахував у вироку обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тому відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього Кодексу. Санкція ч. 4 ст. 186 КК України передбачає максимальний строк покарання 10 років. Таким чином 2/3 максимального строку покарання за ч. 4 ст. 186 КК України становить 6 років та 8 місяців.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація дій ОСОБА_8 ніким не оскаржується, а тому на підстав ч. 1 ст. 404 КК України апеляційним судом не перевіряються.

Призначене обвинуваченому покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що скоєне обвинуваченим правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно. Судом враховані обставини пом`якшуючі покарання щире каяття, обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Обговорюючи доводи захисту про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 вимог ст. 69-1 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Обговорюючи доводи захисту, щодо не визнання судом першої інстанції обставини, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів зазначає наступне.

Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Це може полягати зокрема у: повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину; повідомленні про їхнє місцезнаходження; поданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом

Колегія суддів зазначає, що жодних з наведених вище дій, які б свідчили про активне сприяння обвинуваченим ОСОБА_8 розкриттю злочину не виконано. Навіть майно, яке були набуто ОСОБА_12 злочинним шляхом, було частково повернуто лише завдяки робітникам поліції. Жодних відомостей які б не були відомі органам досудового слідства або суду він не повідомив.

Таким чином, повне визнання вини ОСОБА_8 жодним чином не може бути прийнято, як активне сприяння розкриттю злочину, тому підстав для його врахування при призначенні обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання є справедливим та співмірним вчиненому злочину, підстав для застосування ст. 69-1 КК України не вбачається, а тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді