Справа № 204/4394/22
Провадження № 1-кп/204/229/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000063, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2022, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого помічником приватного виконавця, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку з чим ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке відповідно до діючого законодавства, пов`язане з позбавленням волі, може переховуватися від суду. Також ОСОБА_5 може продовжити вчинювати аналогічні інкримінованому злочини, користуючись зв`язками на непідконтрольній українській владі території, оскільки особа, якій за обвинуваченням ОСОБА_5 передавав інформацію на теперішній час не затримана. Відтак з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків існує необхідність у продовженні стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з огляду на характер злочину, в якому він обвинувачується.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений у судовому засіданні думку захисника підтримав.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, доходить наступних висновків.

Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики ЄСПЛ. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості , переважають над принципом поваго до особистої свободи.

Суд зазначає, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальних правопорушень за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

В даному кримінальному провадженні при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом береться до уваги: характер (обставини) і тяжкість злочину, обґрунтованість доказів того, що саме обвинувачений вчинив злочин; покарання, яке може бути призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя обвинуваченого, його зв`язки з суспільством.

Метою та підставами продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; продовжити вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується або вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризиками, передбаченими п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані ризики на сьогодні об`єктивно продовжують існувати та можуть бути реалізовані обвинуваченим у разі його перебування не в місцях попереднього ув`язнення, без застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю відповідатиме вимогам КПК України та інтересам суспільства.

При цьому судом враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, та на цей час продовжують існувати ризики того, що він може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованого йому злочину. Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.Суд враховує, що обвинувачений зареєстрований та фактично мешкав у АДРЕСА_2 , та у зв`язку з введенням воєнного стану на території України і активними бойовими діями на Сході країни, може переховуватися від суду в тому числі і на території агресора-РФ.

При цьому слід враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій, які безпосередньо пов`язані із воєнним станом, що триває є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а суд не може погодитись з обґрунтованістю доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Також в судовому засіданні доведено, що існує ризик, того що обвинувачений користуючись зв`язками на непідконтрольній українській владі території, у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення та/або вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 передавав інформацію представнику іноземної держави задля проведення підривної діяльності проти України за допомогою месенджера «Telegram». Таким чином, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, може призвести до того, що він, маючи вільний доступ, як до мобільного телефону так і комп`ютерної техніки, до мережі Інтернет, мобільних застосунків та месенджерів може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується, або ж може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Аналізуючи в сукупності встановлені ризики, а також обставини вчинення злочину, суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою є співмірним із існуючими ризиками.

Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Обговорюючи питання про можливість усунення ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд, вважає, що встановлені ризики є вагомими та з урахуванням того, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 ч. 1 ст.176, тобто тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи сукупність всіх обставин, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини існування підстав продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Згідно до ст. 183 КПК, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402- 405, 407, 408, 429, 437-442 КК України

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки в умовах воєнного стану, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи, суд вважає, що відсутні підстави для визначення розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту щодо необхідності застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не спростовують доводів прокурора, крім того зміна запобіжного заходу для осіб обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ст.111 КК України, не передбачена законом, а підстав для незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, таким чином клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_5 без визначення розміру застави, на строк шістдесят днів, слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369- 372, 376, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на 60 днів до 12 вересня 2024 року включно,без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 17 липня 2024 року

Суддя ОСОБА_1