н/п 1-кс/490/3812/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/6998/24
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

07 жовтня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001052 від 09.08.2024, строком на два місяці.

Клопотання мотивує тим, що 08 серпня 2024 року, у вечірній час, більш точного часу на теперішній час не встановлено, громадянин України, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував в приміщенні гаражу, розташованого на території гаражного кооперативу «Південний Буг». Перебуваючи у вищевказаний час, у вказаному місці, ОСОБА_6 від ОСОБА_10 стало відомо про можливість швидкого заробітку грошей, шляхом підпалу автомобілів військовослужбовців Збройних Сил України, які розташовуються на території м. Миколаєва Миколаївської області. В подальшому ОСОБА_10 , запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вчинити підпал транспортного засобу, на що останні погодились, попередньо розділивши між собою ролі та визначивши спосіб вчинення злочину, тим самим вступили у злочинну змову, направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період. З метою реалізації злочинного умислу та доведення його до мети ОСОБА_10 та ОСОБА_9 09.08.2024 року, приблизно о 02:00 год. вийшли з території гаражного кооперативу на направились в напрямку мікрорайону Північний м. Миколаєва. Перебуваючи у вищевказаному районі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 помітили автомобіль марки «Ford» моделі «Ranger», закордонний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , який мав окрас колір хакі, що являється характерною приналежністю до військових транспортних засобів ЗСУ та перебував у користуванні ОСОБА_11 , та які мали явні візуальні ознаки автомобіля, що перебуває у користуванні військових частин ЗС України або військових формувань.

Виявивши вказаний транспортний засіб, ОСОБА_10 використовуючи мессенджер для обміну повідомленнями «Telegram» сфотографував номерний знак та відправив його невстановленому на теперішній час користувачу. Після чого, отримав від невстановленого на даний час користувача дозвіл на підпал вказаного автомобіля, та узгодив розрахунок на банківську картку, належну ОСОБА_6 . Виявивши вказаний транспортний засіб ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повернулись до гаражного кооперативу та повідомили ОСОБА_6 про наявність та розташування транспортного засобу, а також погодження «куратора» на його знищення шляхом підпалу.

Дізнавшись про вказаний транспортний засіб та дозвіл на його знищення шляхом підпалу, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , злили з бензобаку мотоцикла, який знаходився в середині гаражу 1 літру паливно - мастильної речовини, яку помістили до полімерної пляшки та з метою доведення злочинного умислу до кінця направились в напрямку розташування транспортного засобу.

Приблизно о 04:00 год., більш точного часу на теперішній час не встановлено ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийшли до середини внутрішнього двору житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 в середині якого розташовувався вищевказаний транспортний засіб.

Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану і військової агресії російської федерації проти України, діючи умисно та за попередньою змовою між собою ОСОБА_10 взяв пляшку з бензином та почав наносити паливно - мастильну речовину в район вітрового скла та капоту. У подальшому, ОСОБА_9 , використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, підпалив указану речовину, внаслідок чого відбулося займання паливно-мастильного матеріалу та контактуючих з нею поверхонь автомобіля. З метою отримання для «куратора відеодоказу», ОСОБА_10 знімав на мобільний телефон процес горіння автомобіля, для подальшої передачі відеозапису «куратору» і одержання від нього грошової винагороди.

В свою чергу, ОСОБА_6 виконуючи відведену та заздалегідь узгоджену функцію, спостерігав аби їх дії не були помітні для оточуючих, та у разі виявлення сторонніми особами мав можливість попередити ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Таким чином, унаслідок вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення пошкоджено лобове скло та передні частини кузовних елементів транспортних засобів марки «Ford» моделі «Ranger», закордонний реєстраційний номер - НОМЕР_1 ,, внаслідок чого вказаний автомобіль виведено з ладу, чим унеможливлено його подальше цільове використання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та уточнила, що просить продовжити запобіжний захід саме до 07.12.2024, тобто в межах строку досудового розслідування. Ризик, визначений п.5 ч.1 с.177 КПК України, на даний час втратив свою актуальність, а тому просила його не враховувати. Додатково пояснила, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких, за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Крім того, вважає, що в діях підозрюваного і надалі наявні ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник, законний представник, представник служби у справах дітей в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечували.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотанняпро застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0001052 від 09.08.2024.

09.08.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.

10.08.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

12.08.2024 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 10.10.2024.

07.10.2024 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва строк досудового у кримінальному провадженні № 0001052 від 09.08.2024 продовжено до чотирьох місяців, а саме до 10.12.2024 року включно.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 10.10.2024, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі слідчі (розшукові) дії, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_11 від 09.08.2024 року щодо притягнення до кримінальної відповідальності невстановленої особи, яка шляхом підпалу пошкодила автомобіль марки "Ford Renjer", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовувався для потреб ЗСУ; протоколом огляду місця події від 09.08.2024 року, під час якого оглянуто місце пожежі, розташування транспортного засобу та вилучено сліди пожежного сміття зі змивами; висновком експерта № СЕ-19/115-24/14581-ФХД від 02.09.2024 відповідно до якого в пожежному смітті, наданому на експертизу, виявлено сліди зміненого світлового нафтопродукту - зміненого дизельного пального та паливно - мастильного матеріалу - нафтової оливи; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09.08.2024 року, який надав покази за фактом підпалу автомобіль марки "Ford Renjer", реєстраційний номер НОМЕР_1 ; Протоколами допиту свідків: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які надали покази щодо відомих їм обставин підпалу автомобіля марки "Ford Renjer"; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 09.08.2024, який під час допиту пояснив, що 09.08.2024 у ранковий час, за адресою: АДРЕСА_3 , разом з іншими місцевими мешканцями, на виконання вимог невстановленої особи, вчинив підпал автомобіля марки "Ford Renjer", який мав явні ознаки автомобіля, який використовується ЗСУ; протоколами обшуку від 09.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 , адреса та що вилучено - мобільний телефон марки «Redmi» в середині якого міститься сім - картка мобільного оператора марки ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , банківську картку АТ «Універсал банк» на яку здійснювались банківські перекази від невстановлених осіб за підпал транспортного засобу, грошові кошти в сумі 1500 грн., здобуті злочинним шляхом; протоколами обшуку від 09.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_9 під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» в середині якого знаходиться сім - картка мобільного оператора марки ТОВ «UA Водафон» та планшетний компьютер марки «Samsung»; протоколами обшуку від 09.08.2024 за місцем проживання ОСОБА_10 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 220 грн., здобуті злочинним шляхлм, мобільний телефон марки «Redmi»; протоколом огляду речей від 13.08.2024 (мобільного телефону належного ОСОБА_6 ) під час якого виявлено транзакції надходження грошових коштів; протоколом огляду мобільного телефону від 15.08.2024 (мобільного телефону належного ОСОБА_14 ) під час якого виявлено транзакції смс-переписки стосовно пропозиції невідомих осіб здійснити підпал транспортних засобів; протоколом огляду мобільного телефону від 10.08.2024 (мобільного телефону належного ОСОБА_9 ) під час якого виявлено відеозаписі підпалу транспортного засобу та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та він усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від слідства. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Вказані ризики не зникли з часом та доведені прокурором в суді.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначений підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри, тяжкості вчиненого злочину, особи підозрюваного, та з метою уникнення ризику, який не зменшився.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 186, 194, 196, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 16.00 год до 07.00 год, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , такі обов`язки:

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали становить з моменту оголошення ухвализ 07 жовтня 2024 року до 05 грудня 2024 року включно (в межах строку досудового розслідування).

У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвалу скерувати у відповідний відділ поліції за місцем проживання підозрюваного для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_6 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1