Справа № 135/1317/24
Провадження № 1-в/135/163/24
УХВАЛА

Іменем України

08.11.2024 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Ладижинської ВК №39 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин подання адміністрації державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванів, Калинівського району, Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

До Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло подання начальника державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» вироку відносно засудженого ОСОБА_5 .

У поданні посилається на те, що ОСОБА_5 засуджений, зокрема, за ч. 2 ст. 185, 71 КК України за вчинення в 2021 році крадіжки, при цьому сума спричиненої шкоди 1576 грн. 50 коп. є такою, що підпадає під ознаки ст. 51 КУпАП, а тому його дії у вчиненні крадіжки не є кримінально караним.

В судовому засіданні представник Ладижинської ВК (№39) подання підтримав.

Прокурор вважав подання таким, що підлягає задоволенню.

Засуджений та захисник просили задовольнити подання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, дія Закону має зворотну дію у часі, скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону, та поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі осіб, які відбувають покарання.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно із п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 1 січня 2021 року складав 1135 грн. ( 2270 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2021 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 2270 грн.

Судом встановлено, що згідно вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 14.04.2021 у справі № 132/1029/21, з урахуванням змін, внесених ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.08.2021, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.06.2012 та остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

При цьому, згідно мотивувальної частини вказаного вироку видно, що ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений за те, що вчинив крадіжку у лютому 2021 року майна потерпілої на загальну суму 1576,50 грн.

Таким чином, оскільки вартість викраденого майна є меншою ніж 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2021 році, тобто менше 2270 грн., це діяння на даний час не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.

Відтак, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати на суму, що є меншою за 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком суду вчинив викрадення майна потерпілої на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого від призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

При цьому, відповідно, відсутні і підстави для призначення остаточного покарання за ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 26.06.2012. Оскільки з копії вироку видно, що за вироком Тульчинського районного суду від 26.06.2012 року засуджений був звільнений умовно-достроково. Відтак, засуджений підлягає звільненню і від остаточно визначеного покарання, призначеного за ст. 71 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

За таких обставин, подання начальника державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» про приведення вироку у відповідність до вимог закону є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Привести вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 14.04.2021 у справі № 132/1029/21, з урахуванням змін, внесених ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.08.2021, у відповідність до вимог чинного Кримінального кодексу України.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 14.04.2021, з урахуванням змін, внесених ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.08.2021, за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння, та звільнити від призначеного відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя