Справа № 752/7845/24
Провадження по справі № 1-кс/752/8777/24
У Х В А Л А

іменем України

"06" листопада 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000276 від 05.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

встановив:

04 листопада 2024 року прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000276 від 05.03.2024 про арешт майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 29,0 кв.м., загальною площею 59,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 05.08.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 271, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розсліування у кримінальному провадженні № 0000276 від 05.03.2024.

В ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, невстановлена група осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи завідомо підроблені документи на право власності, шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , завдавши матеріальної шкоди територіальній громаді м. Києва.

Так, відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_2 (Шевченківський район) на праві власності не зареєстрована, однак 23.06.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який виступив як продавець, та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка виступила як покупець, зареєстрований реєстрі за № 1142. У свою чергу на підтвердження права власності на дану квартиру, ОСОБА_7 надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 свідоцтво про право власності серії НОМЕР_4 , видане Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 15.03.2012 року, на підставі рішення № 44-2 від 15.03.2012.

Однак, згідно архівних даних, відділ (орган) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, не видавав розпорядження від 15.03.2012 № 44-2 та не виготовляв свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_7 .

Після цього, 05.08.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 29,0 кв.м., загальною площею 59,6 кв.м., укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за № 271.

Орган досудового розсдіування вважає, що квартира АДРЕСА_1 незаконно вибула з власності територіальної громади м. Києва, чим територіальній громаді м. Києва задвано матеріальну шкоду.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 11.10.2024 квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні №0000276 від 05.03.2024.

Прокурор просить накласти арешт на вищезазначену квартиру із забороною відчуження та розпорядження нею, з метою збереження як речового доказу, а також запобіганню її подальшому відчуженню. Також з метою забезпечення збереження арешту майна прокурор просив розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просив його задовольнити.

З метою забезпечення арешту майна, суд вважає можливим у відповідності до положень ч. 2 ст. 172 КПК України розглянути клопотання про арешт майна без участі власника майна.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копій матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного.

Дане клопотання з урахування вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи, що таким органом у даному провадженні є відділ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві, який розташований на території Голосіївського району м. Києва.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 11.10.2024 квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000276 від 05.03.2024.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що квартира АДРЕСА_1 , відповідає критеріям речового доказу, відповідно до ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій з боку невстановлених на цей час осіб, зокрема набуті ними кримінально протиправним шляхом

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна. При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000276 від 05.03.2024 із забороною розпорядження та відчуження, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,0 кв.м., загальною площею 59,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі - продажу від 05.08.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 271, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11.11.2024 о 17 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1