ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09.07.2024 року в кримінальному провадженні №0001514 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , гр. України, з середньою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , в порядку ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А :

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 липня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і йому призначено покарання у виді 4 роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 визначено обчислювати з 08 квітня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в розмірі 20321 грн. 66 коп. за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, солдата ОСОБА_6 , ЄУНСС 725/4726/24 НП 11кп/822/322/24 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8

відповідно до наказу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 6 від 24.07.2023, призначено на посаду стрільця піхотного відділення піхотного взводу піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відтак, з моменту призову на військову службу за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_6 у військову частину НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

На початку березня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи в зоні ведення бойових дій, а саме в АДРЕСА_2 , знайшов дві ручні осколкові гранати Ф-1 та в подальшому, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну та нормативно-правові акти, які регулюють порядок законного поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, всупереч інтересам служби та громадської безпеки, усвідомлюючи, що знайдене ним є бойовими припасами та вибуховими пристроями, щодо обігу яких встановлені законодавчі обмеження і заборони, придбав шляхом привласнення знайденого дві ручні осколкові гранати Ф-1, які поклав до своєї сумки та розпочав їх незаконне зберігання і носіння без передбаченого законом дозволу.

Тоді ж, достовірно знаючи, що в його особистій сумці зберігаються дві ручні осколкові гранати Ф-1, які він не здав відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу, у ОСОБА_6 виник умисел на перевезення їх до м. Чернівці.

Усвідомлюючи те, що він незаконно придбав та зберігав вищевказані бойові припаси та вибухові пристрої, ОСОБА_6 до правоохоронних органів їх не здав та без передбаченого законом дозволу безпосередньо при собі переніс їх до АДРЕСА_3 , де без передбаченого законом дозволу здійснював їх зберігання до 08.04.2024.

08.04.2024 близько о 08 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні квартири 97, що за адресою: АДРЕСА_4 , солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, дістав ручну осколкову гранату «Ф-1», та тримаючи її в своїх руках, продемонстрував її ОСОБА_9 , яка побачивши гранату «Ф-1» вийшла з квартири.

Після чого, 08.04.2024 близько 08 год. 30 хв., перебуваючи у вищевказаній квартирі солдат ОСОБА_6 , тримаючи ручну гранату «Ф-1», від`єднав чеку від запалу, внаслідок чого відбувся вибух.

В подальшому працівниками Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області в період часу з 09 год. 20 хв. по 10 год. 20 хв. 08.04.2024 під час огляду місця події в квартирі АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено осколкові елементи від вибуху ручної осколкової гранати «Ф-1» та ручну осколкову гранату «Ф-1», які відносяться до бойових припасів, і до вибухових пристроїв промислового виготовлення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуваний вирок та пом`якшити ОСОБА_6 покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України і на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

При цьому вказував, що ОСОБА_6 на досудовому слідстві активно співпрацював та допомагав працівникам поліції, приймав активну участь у процесуальних діях, щиросердечно розкаявся у вчиненому, що характеризує його ставлення до вчиненого злочину.

Зазначав, що ОСОБА_6 негативно оцінює вчинене, бажає виправити ситуацію, демонструє готовність понести заслужене покарання, позитивно характеризується за місцем проживання, є діючим військовослужбовцем, безпосередньо приймав участь в бойових діях, має постійне місце проживання, його відношення до скоєного, поведінку після скоєного, щире каяття. Однак, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 реальне покарання, вийшовши за межі мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 263 КК України.

Вважає, що у суду були достатні підстави при призначенні покарання обвинуваченому, застосувати вимоги ст. 69 та 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється апелянтом.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції здійснювався згідно з правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які ніким не оспорено.

Щодо вимог про зміну вироку суду в частині призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтовані.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з приписами ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та особі винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про його особу, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, перебуває на обліку у лікаря психіатра, визнав себе винним повністю за пред`явленим обвинуваченням та, відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2024, ОСОБА_6 самовільно залишив військову частину.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину».

Попри те, що обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, однак умисно, без передбаченого законом дозволу носив та зберігав бойові припаси, факт підриву цієї гранати в житловому приміщенні та можливість настання тяжких наслідків для сторонніх осіб під час вибуху осколкової гранати, на думку колегії суддів, не дають підстав для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

Також колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Усі дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду та дають підстави колегії суддів вважати, що суд першої інстанції правильно призначив покарання обвинуваченому в межах санкції ст.263 ч.1 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

А тому в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 відмовити, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 липня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя