Справа 688/2696/24
№ 1-кс/688/1455/24
Ухвала

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

09 липня 2024 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане в межах кримінального провадження №0000991 від 07 червня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України,

встановив:

05 липня 2024 року на адресу Шепетівського міськрайоннного суду Хмельницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 07 червня 2024 року біля 00 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи умисно, під приводом покарати та налякати потерпілу ОСОБА_8 за нібито здійснення нею чаклунських ритуалів щодо сім`ї ОСОБА_7 , не питаючи дозволу власника на входження в житло та не маючи інших законних підстав для проникнення в середину, самовільно, шляхом вибивання із застосуванням фізичної сили вхідних дверей в будинок та пошкодження замикаючих пристрів, протиправно, всупереч волі власниці, проникли в середину будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , після чого, пройшовши до вітальної кімнати і виявивши власницю, ігноруючи законну вимогу останньої залишити будинок, вчинили відносно неї умисні діяння, спрямовані на заподіяння їй тілесних ушкоджень, сильного фізичного болю та морального страждання, а також незаконно позбавили її волі. Таким чином, грубо порушили конституційне право потерпілої ОСОБА_8 на недоторканність житла, що гарантоване кожному громадянину статтею 30 Конституції України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.162 КК України.

Крім цього, 07 червня 2024 року біля 00 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно приникнувши до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , та виявивши останню у вітальній кімнаті, ігноруючи законну вимогу останньої залишити будинок, умисно вчинили наступні протиправні дії.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи у вище вказаній кімнаті, ігноруючи законну вимогу потерпілої ОСОБА_8 залишити будинок, підбіг до потерпілої, та, використовуючи перевагу у фізичній силі, повалив останню на підлогу, став коліном на її грудну клітку, завдаючи при цьому сильного фізичного болю, а ОСОБА_7 , сіла на ноги останньої, таким чином позбавивши її можливості рухатися та чинити опір, після чого ОСОБА_6 , схопивши потерпілу обома руками за шию, із застосуванням власної фізичної сили став стискати її, перекриваючи доступ кисню до легень, завдаючи при цьому потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання, оскільки в останньої були реальні підстави вважати, що її позбавляють життя.

В подальшому, припинивши стискати шию потерпілої, ОСОБА_6 , з метою продовження завдання потерпілій сильного фізичного болю, став завдавати кулаками обох рук удари в передню частину голови та обличчя ОСОБА_8 , завдавши не менше 5 ударів, а ОСОБА_7 , будучи пов`язаною спільним злочинним умислом, спрямованим на спричинення сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання для останньої, знайшовши в кімнаті рушник та змотавши його, почала стискати ним шию останньої, перекриваючи доступ кисню до легень, продовжуючи завдавати потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання.

Продовжуючи свої спільні злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, завдання сильного фізичного болю, фізичного і морального страждання потерпілій ОСОБА_8 , приниження її честі і гідності, не зважаючи на те, що остання в напівсвідомому стані лежала на підлозі та опору не чинила, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , умисно, руками та взутими ногами нанесли потерпілій численні, не менше десяти ударів в ділянку передньої частини обличчя, а також тулуба та живота потерпілої, при цьому висловлюючи в бік останньої словесні погрози позбавити її волі та життя.

В подальшому, ОСОБА_7 повторно стала притискати потерпілу руками до підлоги, позбавляючи її можливості рухатися та чинити опір, а ОСОБА_6 , діставши невстановлений слідством і наперед підготовлений гострий колюче-ріжучий предмет, зовні схожий на ніж, та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій та те, що його дії завдають фізичного болю і морального страждання потерпілій ОСОБА_8 , яка сприйняла вказаний предмет зовні схожий на ніж, як зброю, та, почергово прикладаючийого до обличчя і горла ОСОБА_8 і висловлюючи погрози вбивством, декілька разів провів його гострою стороною по передній частині лівої щічної ділянки і передньої частини горла, завдаючи фізичного болю, після чого умисно, з метою спричинення тілесних ушкодження і завдання ще більшого фізичного болю і страждання потерпілій ОСОБА_8 , завдав вказаним предметом один удар колючою частиною по передній поверхні лівого стегна, а також один удар по передньо-внутрішній поверхні правого стегна, що спричинило сильний фізичний біль та викликало кровотечу.

Надалі, не зважаючи на те, що потерпіла опору не чинила, ігноруючи прохання останньої припинити завдавати їй тілесні ушкодження і фізичний біль, ОСОБА_6 умисно, кулаком правої руки, завдав один удар в ділянку правої скронево-виличної ділянки голови ОСОБА_8 , внаслідок чого остання втратила свідомість.

В подальшому, маючи на меті вивезти потерпілу ОСОБА_8 , яка перебувала без свідомості, за село в лісосмугу, де продовжити катування, біля 01 год ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи, що своїми діями незаконно позбавляють волі потерпілу, із застосуванням фізичної сили виволокли останню з будинку та, перемістивши за межі домогосподарства, помістили до багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ» « НОМЕР_1 », державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_9 та перебував у користуванні ОСОБА_6 , закривши при цьому кришку багажного відділення, тим саме не даючи потерпілій змоги вивільнитися та вільно пересуватись, тобто позбавили її волі.

Внаслідок вищевказаних спільних, умисних, протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: черепно-лицевої травми у вигляді перелому передньо-латеральної стінки, задньо-латеральної та верхньої стінок гайморової пазухи зліва, синця на лівій вилично-щічній ділянці, струсу головного мозку, перелому правої та лівої пластинки кісток спинки носа, садна на спинці носа, синця в правій скронево-виличній ділянці, синця на шкірі верхньої губи, які в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості; рани та синця на передній поверхні лівого стегна, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі що спричинили короткочасний розлад здоров`я, рани на лівій щічній ділянці, синця на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, синця в лівій паховій ділянці, синця в лівій підколінній ділянці, садна по передньо-внутрішній поверхні правого стегна, які відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, при спричиненні яких потерпіла відчувала сильний фізичний біль, фізичне і моральне страждання.

Своїми умисними діями, які виразились у катуванні, тобто в умисному діянні, спрямованому на заподіянні особі сильного фізичного болю та морального страждання, з метою покарати її за дії, у вчиненні яких вона підозрюється та її залякуванні, вчиненому групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Крім цього, 07 червня 2024 року біля 00 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , незаконно приникнувши до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , та виявивши останню у вітальній кімнаті, ігноруючи законну вимогу останньої залишити будинок, під час катування та умисного спричинення їй тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 дістав невстановлений слідством і наперед підготовлений гострий колюче-ріжучий предмет, зовні схожий на ніж, після чого, діючи умисно, почергово приклавйого до обличчя і горла ОСОБА_8 та висловив неодноразові погрози вбивством, при цьому, на підтвердження своїх намірів, декілька разів провів його гострою стороною по передній частині лівої щічної ділянки та горла потерпілої, а також завдав ним один удар його колючою частиною по передній поверхні лівого стегна та один удар по передньо-внутрішній поверхні правого стегна останній, що у потерпілої, зважаючи на ситуацію, яка склалася (стан сп`яніння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спричинення їй тілесних ушкоджень та їх агресивний стан), викликало почуття тривоги та побоювання за власне життя, оскільки направлений на неї предмет, зовні схожий на ніж, остання сприйняла як зброю, а погрозу вбивством як таку, що може здійснитися.

Своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.129 КК України.

Крім цього, 07 червня 2024 року біля 01 год ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно проникнувши до вказаного будинку та піддавши катуванню потерпілу ОСОБА_8 , що супроводжувалося спричиненням їй тілесних ушкоджень легкого ступеня, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та середнього ступеня тяжкості, сильним фізичним болем і моральними стражданнями, маючи на меті вивезти останню за межі села в лісосмугу, де продовжити катування, діючи умисно, усвідомлюючи, що своїми діями незаконно позбавляють волі потерпілу, із застосуванням фізичної сили виволокли останню з будинку та, перемістивши за межі домогосподарства, помістили її до багажного відділення автомобіля марки «ВАЗ» «21124», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 і був припаркований поблизу будинку АДРЕСА_2 , закривши при цьому кришку багажного відділення, тим саме не даючи потерпілій змоги вивільнитися та вільно пересуватись, тобто обмежили її право на свободу пересування та вільного вибору свого місця перебування, де вона в 01 год 13 хв була виявлена працівниками поліції.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному позбавленні волі, вчиненому за попередньої змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст.146 КК України.

04 липня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, виникла об`єктивна необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на мотиви такого.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши учасників провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

07 червня 2024 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000991 за ознаками кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 отримали 05 липня 2024 року.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.129, ч.2 ст.146, ч.1 ст.162 КК України, що підтверджується наступними доказами: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 10 червня 2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_8 від 10 червня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 08 червня 2024 року; протоколом огляду диску із аудіозаписом розмови ОСОБА_9 з ОСОБА_6 від 10 червня 2024 року; протоколом огляду відео записів з нагрудної камери поліцейського Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 10 червня 2024 року; висновком судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22 червня 2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 21 червня 2024 року та іншими узгодженими матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає, що потреби досудового розслідування, яке перебуває на початковій стадії, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, оскільки застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить ефективне розслідування кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування на даний час ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Стороною обвинувачення не доведено наявність таких ризиків, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За змістом п. п. "b" та "c" ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язала мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, зокрема враховано те, що підозрюваний немає міцних соціальних зв`язків,підтримує зв`язки з особами, схильними до скоєння злочинів, з якими зловживає спиртними напоями, будучи раніше неодноразово судимим, востаннє вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 27 жовтня 2020 року по відбуттю строку покарання, вчинив ряд злочинів, пов`язаних із застосуванням насильства відносно потерпілих, у зв`язку з чим 23 лютого 2024 року до суду спрямовано обвинувальний акт про його обвинувачення за ч. 4 ст. 186, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 162 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про те, що на розгляді суду перебуває обвинувальний акт про його обвинувачення, у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень, на шлях виправлення ставати не бажає та повторно вчинив ряд злочинів, в тому числі й тяжкий із застосуванням насильства щодо потерпілого.

Крім того, ОСОБА_6 в період часу з 03 лютого 2024 року по 20 червня 2024 року сім разів притягувався працівниками поліції до адміністративної відповідальності, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення.

Також, знаючи, що відносно нього в межах кримінального провадження №0000732 від 08 жовтня 2023 року за ст.ст.125 ч.1, 125 ч.1, 162 ч.1, 186 ч.4 КК України застосовано запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, покладені на нього обов`язки не виконував, без дозволу залишав місце свого проживання в нічний час, в судові засідання безпричинно не з`являвся, що свідчить про недостатність застосування такого запобіжного заходу.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_5 долучила до матеріалів клопотання свідоцтво про народження дитини, однак доказів того, що дитина перебуває на утриманні ОСОБА_6 , суду не надала.

З врахуванням, інкримінованих органом досудового слідства ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, існування ризиків, оцінюючи сукупність таких обставин, як вагомість наявних доказів на підтвердження причетності останнього до інкримінованих правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, слідчий суддя приходить до висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу в межах даного кримінального провадження, оскільки такий запобіжний захід не дозволить забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

Частина 3 ст.183 КПК України зобов`язує слідчого суддю під час застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначати розмір застави. Однак, у випадку вчинення злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування слідчому судді згідно ч.4 ст.183 КПК України надається право, застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначати розмір застави.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 01 вересня 2024 року включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному та направити для виконання в Шепетівський РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення таможе бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10 липня 2024 року.

Слідчий суддя