Справа №366/986/24
Провадження №1-кп/366/174/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про продовження обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000203, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 листопада 2023 року за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.5 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Іванківського районного суду Київської області перебуває вказаний обвинувальний акт.

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на шістдесят діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Дарницькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000203 від 01.11.2023 та № 0000090 від 24.04.2024 (справа № 366/986/24) за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Кодимського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході досудового та судового розслідування сторона обвинувачення вважає встановлені факти того, що ОСОБА_5 , у відповідності до наказу № 90 від 27.03.2023 року призначений на посаду стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , де проходив військову службу.

У відповідності до бойового розпорядження 15.07.2023 року, ОСОБА_5 був направлений для виконання службових обов`язків до зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, де в подальшому він разом з ОСОБА_7 ніс службу на території відселеного села Нові Шепеличі.

29 жовтня 2023 року, об 17 годині 36 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи у будинку на території відселеного села Нові Шепеличі зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 , реалізовуючи свій кримінально противоправний умисел спрямований на заволодіння належними ОСОБА_7 грошовими коштами, шляхом вільного доступу, взяв мобільний телефон останнього Samsung Galaxy A04E та використовуючи несанкціонований доступ до раніше встановленого додатку «Приват24» на мобільному телефоні потерпілого, знаючи відповідний пароль доступу, який дає доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТКБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_7 , несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк».

Усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілого, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, умисно, підробив електронний платіжний документ платіжне доручення № 472174 від 29.10.2023 у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_7 з карткового рахунку за № НОМЕР_2 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 10 050 грн. на картку № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , який направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

На підставі вище зазначеного завідомо підробленого документа на переказ - платіжного доручення № 472174 від 29.10.2023 з карткового рахунку ОСОБА_7 несанкціоновано списано кошти в розмірі 10 050 грн. на картку № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , чим спричинено потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 29 жовтня 2023 року, об 20 годині 44 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи у будинку на території відселеного села Нові Шепеличі зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 , реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на заволодіння належними ОСОБА_7 грошовими коштами, шляхом вільного доступу, взяв мобільний телефон останнього Samsung Galaxy A04E та використовуючи несанкціонований доступ до раніше встановленого додатку «Приват24» на мобільному телефоні потерпілого, знаючи відповідний пароль доступу, який дає доступ до карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТКБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілого, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ платіжне доручення № 622175 від 29.10.2023 у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_7 з карткового рахунку за № НОМЕР_2 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 55 800 грн. на картку № НОМЕР_3 належну ОСОБА_5 , який направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим повторно здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ. На підставі вище зазначеного завідомо підробленого документа на переказ - платіжного доручення № 622175 від 29.10.2023 з карткового рахунку ОСОБА_7 несанкціоновано списано кошти в розмірі 55 800 грн. на картку № НОМЕР_3 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 , що спричинило потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Також, ОСОБА_5 , 29 жовтня 2023 року, близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у середині будинку на території відселеного села Нові Шепеличі зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів вчинив крадіжку мобільного телефону Samsung Galaxy A04E вартістю 3388, 24 грн. зі стартовим пакетом мобільного оператора «Лайф» та стартовим пакетом «Київстар», повербанка на 30 000 мАч, платіжної банківської картки «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та незаконно заволодів офіційним документом, а саме паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим 24.11.1997 року Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

В подальшому ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а з викраденими речами і грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Також, Солдат ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обіймаючи посаду стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, приблизно о 21 год 10 хв 29.10.2023 самовільно залишив тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС та до 23.02.2024 проводив свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків і не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби або військової частини, звернення до правоохоронних органів або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 200 КК України, тобто у незаконних діях на переказ з документами, а саме підробці документа на переказ та його використанні, ч. 2 ст. 200 КК України, тобто у незаконних діях на переказ з документами, а саме підробці документа на переказ та його використанні, вчинених повторно, ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у викраденні платіжної картки, що є офіційним документом з корисливих мотивів, ч. 3 ст. 357 КК України, тобто у незаконному заволодінні паспортом, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

29.03.2024 обвинувальний акт відносно , ОСОБА_5 у порядку п. 3 ч. 2 ст. 283, ч. 4 ст. 291, ч. 9 ст. 615 КПК України, скеровано до Іванківського районного суду Київської області.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням наявних ризиків ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 25.02.2024 ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовжений.

Так, метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти тотожні або інші кримінальні правопорушення.

Підставою продовження запобіжного заходу на стадії судового провадження є наявність висунутого обвинувачення проти ОСОБА_5 , обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених . 4 ст. 185, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 357 та ч. 3 ст. 357 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого кримінального правопорушення за який, безальтернативно передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, а від так встановлена наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного судового розгляду даного кримінального провадження, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, слід зазначити, що обвинувачений був затриманий в порядку ст. 194 КПК України не безпосередньо біля місця скоєння ним кримінального правопорушення, а в іншій області за понад 500 км від місця вчинення кримінального правопорушення, а саме в м. Кодими Одеської області.

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків та потерпілих відомості про яких, зокрема, місце роботи та проживання, йому стали відомі. Зазначене фактично створить умови для здійснення впливу на потерпілих та безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що обвинувачений розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому обвинувачений, являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців та колег, які мають безпосередній доступ до зброї і боєприпасів та можуть будь-яким чином здійснювати вплив на свідків та потерпілих. Імовірність впливу на свідків та потерпілих за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином.

Крім цього, обвинувачений перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції.

-вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений виконуючи завдання в складі свого підрозділу має доступ до озброєння в умовах воєнного стану, що само по собі утворює реальний ризик вчинити кримінальне правопорушення із застосування зброї.

Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі обвинуваченого, що утворює окремий склад тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ст. 407, 408 КК України.

Також, хоча в силу статті 89 КК України, підозрюваний ОСОБА_5 вважається раніше не судимим, проте раніше неодноразово мав проблеми із законом, а саме: 25.05.2010 року був засуджений Кодимським районним судом Одеської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі і із застосуванням ст. 75 КК України, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 20.01.2011 року був знову засуджений Кодимським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, фактично відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Тобто, підозрюваний ОСОБА_5 схильний до вчинення умисних, тяжких злочинів майнового характеру і може продовжувати їх вчиняти.

Крім того, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється (обвинувачується) у вчиненні тяжкого злочину, вважаємо, що виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Сукупність вказаних обставин є достатньою для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти наявним ризикам і досягти мети, передбаченої ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 183 КПК України Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, дав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання, та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Дослідивши об`єднані обвинувальні акти та реєстри матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000203, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 листопада 2023 року та №0000091, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 квітня 2024 року, щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 257, ч.1 ст. 357, ч.5 ст. 407 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 257, ч.1 ст. 357, ч.5 ст. 407 КК України, а саме в таємному викрадені чужого майна (крадіжках), вчинених повторно в умовах воєнного стану, незаконних діях на переказ з документами, а саме підробці документа на переказ та його використанні, незаконних діях на переказ з документами, а саме підробці документа на переказ та його використанні, вчинено повторно, викрадені платіжної картки, що є офіційним документом з корисливих мотив, незаконному заволодінні паспортом, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

25 лютого 2024 слідчим суддею Іванківського районного суду Київської області підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 16 квітня 2024 року обрано обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 14 червня 2024 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні і утримувати його на гаупвахті.

В подальшому ухвалами Іванківського районного суду Київської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався.

Вирішуючи клопотання прокурора суд, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинувачених, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень статті 183 КПК України, прийшли до наступних висновків.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ретельно проаналізувавши доводи, наведені прокурором, суд дійшов висновку про те, що такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини злочину, який інкриміновано обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, у своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Так, враховуючи військову агресію проти України, яка суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, на сьогодні існують такі ризики як: обвинувачений, перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до пункту 3 статті п`ятої Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд оцінивши усі обставини та з урахуванням воєнного стану на території України, введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, пункт 3 частини першої статті 138 КПК України, відповідно до якого непереборною силою є епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини, пункт 8 рекомендації Ради суддів України від 2 березня 2022 року відповідно до якого у розумінні статті 177 КПК України новими ризиками, які виправдовують тримання особи під вартою, безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі; з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, недостатність застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, суд приходить до висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням на гаупвахті.

При цьому суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, схильний до вчинення умисних, тяжких злочинів майнового характеру і може продовжувати їх вчиняти.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Ураховуючи наявність обставин, передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 331, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про продовження обвинуваченому у кримінальному провадженні №0000203, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 листопада 2023 року за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 200, ч.2 ст. 200, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.5 ст. 407 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб, тобто до 28 грудня 2024 року, включно, без визначення розміру застави у кримінальному провадженні і утримувати його на гаупвахті.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1