Номер провадження 1-кп/641/816/2024 Справа № 641/7513/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000352 від 02.10.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не працюючої, з середньою технічною освітою, розлученої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 31.05.2024 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.05.2024 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

29.07.2024 ОСОБА_3 прибула до Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, де згідно з ст. 37 КВК України була письмово ознайомлена з порядком і умовами відбування покарання у виді громадських робіт та відповідно до ст. 40 КВК України попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що надала підписку, а також ОСОБА_3 під особистий підпис видано направлення до комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташована за адресою АДРЕСА_2 , для відбування громадських робіт, відповідно до якого останній повинен з`явитися за направленням 30.07.2024 року.

Однак, ОСОБА_3 , будучи працездатною, маючи змогу працювати та відбувати призначене Комінтернівським районним судом м. Харкова покарання, умисно, ігноруючи вирок суду, з метою ухилення від відбування громадських робіт, без поважних причин, ігноруючи обов`язки, пов`язані із відбуттям призначеного покарання, з 30.07.2024 року по 23.10.2024 року жодного разу не з`явилась до комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і до відбування громадських робіт не приступила.

Отже, ОСОБА_3 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попередженою про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно ухилилася від відбуття призначеного судом покарання у виді громадських робіт, порушивши встановлені законодавством порядок та умови відбуття покарання, залишивши невідпрацьованими 200 годин громадських робіт.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 23.10.2024 року, складеної за участі її захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди і з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доведена та її дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_3 встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштована, раніше судима 31.05.2024 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 200 год., покарання у вигляді громадських робіт не відбула, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, стосунки з сусідами не підтримує.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання суд враховує, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.05.2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 год, громадські роботи не відпрацьовано, покарання не відбуто. Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, тому, відповідно, невідпрацьовані 200 години громадських робіт відповідають 25 дням обмеження волі (200години/8годин=25днів).

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.05.2024 року у виді громадських робіт на строк 200 годин, перевівши на підставі ч. 1 ст. 72 КК України 200 годин громадських робіт у 25 днів обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 25 (двадцяти п`яти) днів обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1