Справа № 635/745/24
Провадження № 1-кп/635/547/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження № 0001394 від 02 листопада 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який знятий з реєстрації місця проживання та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 01.07.2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.02.2009 року відповідно до постанови Перевальського районного суду Луганської області згідно зі ст. 3 п. «А» ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008 р.;

- 02.06.2009 року Ровеньківським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 510 гривень, звільнений із зали суду;

- 01.03.2010 року Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 30.01.2013 р. з Брянківської ВК Луганської області №11 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 07.05.2013 року Станично-Луганським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців;

- 05.09.2017 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 07.07.2021 р. після відбуття строку покарання;

- 08.11.2021 Новоайдарським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженим, останній раз 08.11.2021 року Новоайдарським районним судом Луганської області, за ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України, до 4 років позбавлення волі, 08.12.2021 прибув для відбування покарання до Державної установи « Темнівська виправна колонія (№100)», за адресою с. Темнівка, вул. Харківська 3, де і відбуває покарання по цей час.

Засуджений ОСОБА_4 в період відбування покарання у державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» неодноразово був ознайомлений з нормами режиму відбування покарання, правилами поведінки засуджених, правилами внутрішнього розпорядку колонії, нормами дисциплінарної та кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, зокрема, нормами кримінальної відповідальності за вчинення засудженими кримінальних правопорушень, передбачених ст. 391 КК України.

За час перебування у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» засуджений ОСОБА_4 неодноразово допускав порушення режиму утримання. Незважаючи на проведену представниками адміністрації установи профілактичну та виховну роботу, засуджений ОСОБА_4 на шлях виправлення та перевиховання не став, систематично та злісно порушував встановлений режим відбування покарання, за що неодноразово піддавався стягненям у дисциплінарному порядку за різні види порушень. За допущені засудженим ОСОБА_4 порушення режиму утримання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» на нього було накладено 32 дисциплінарних стягнень, з яких чотири рази у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятору (ДІЗО) а саме: 21.02.2023 ДІЗО за неввічливе ставлення до іншого засудженого, вживання не цензурних та жаргонних слів, 16.03.2023 ДІЗО за неввічливе ставлення до іншого засудженого, вживання не цензурних та жаргонних слів, 06.04.2023 за неввічливе ставлення до іншого засудженого, вживання не цензурних та жаргонних слів, 20.06.2023 ДІЗО за неввічливе ставлення до іншого засудженого, вживання не цензурних та жаргонних слів та два рази у вигляді переведення до приміщення камерного типу (ПКТ) а саме: 22.05.2023 ПКТ за неввічливе ставлення до іншого засудженого, вживання нецензурних та жаргонних слів, 20.07.2023 за гру в настільні ігри з метою здобуття матеріальної винагороди.

Заходи заохочення до засудженого ОСОБА_4 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, навчання, активну участь у роботі самодіяльної організації за весь час його знаходження у ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» не застосовувалися.

Так, 31.10.2023 року, о 12 годині 30 хвилин, начальник відділення соціально-психологічної служби №14, лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , в черговій частині установи запропонував засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стаття: 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, строк: 4 роки позбавлення волі, початок строку: 29.08.2021 року, кінець строку: 29.08.2025 року, після відбуття ним дисциплінарного покарання у ПКТ прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме: до відділення соціально-психологічної служби № 14 або до іншого відділення установи. Де, йому було вже призначено начальником відділення спальне місце. Також було роз`яснено засудженому ОСОБА_4 , що він зобов`язаний буде виконувати встановлені правила діючого законодавства, а саме: дотримуватися розпорядку дня в установі, виконувати роботи по благоустрою установи, виконувати правила внутрішнього розпорядку.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 , був одягнутий та взутий за порою року, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан здоров`я він не висказував. В присутності ОСОБА_6 , а також в присутності, чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_8 , чергового оператора пульта старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 , старшого днювального СПС№ 14 засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився прослідувати до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 14, або до будь-якого іншого запропонованого йому відділення СПС.

Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом тримання в установі, а також з тим, що вважає розклад дня встановлений в установі та правила відбування, для себе неприйнятними. При цьому, він вів себе не ввічливо, демонстративно відмовлявся виходити до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 14, або до будь-якого іншого відділення установи.

Після чого, засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст. ст.: 9, 94, 96, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, Правила внутрішнього розпорядку розділ 2 п. 3 та ст. 391 Кримінального кодексу України, і що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. Після чого, було пред`явлено засудженому ОСОБА_4 вимоги, згідно діючого законодавства України прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби № 14, або інше відділення установи, але і після цього, в присутності вказаних осіб, ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився виконувати дані вимоги. Після чого, засудженому ОСОБА_4 був викликаний черговий лікар, котрий оглянув його в черговій частині, виміряв тиск, температуру та видав відповідну довідку про те, що слідувати та знаходитися в дільниці ресоціалізації засуджений ОСОБА_4 може та стан здоров`я його задовільний.

Також, 31.10.2023 року, о 15 годині 30 хвилин, начальник відділення соціально-психологічної служби №14 лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , вдруге в черговій частині установи запропонував засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стаття: 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, строк: 4 роки позбавлення волі, початок строку: 29.08.2021 року, кінець строку: 29.08.2025 року, прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме: до відділення соціально-психологічної служби № 14 або до іншого відділення установи. Де, йому було вже призначено начальником відділення спальне місце. Також, засудженому ОСОБА_4 , було роз`яснення, що він зобов`язаний буде виконувати встановлені правила діючого законодавства, а саме: дотримуватися розпорядку дня в установі, виконувати роботи по благоустрою установи, виконувати правила внутрішнього розпорядку.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 , був одягнутий та взутий за порою року, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан здоров`я він не висказував. В присутності ОСОБА_6 , а також в присутності, чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_8 , чергового оператора пульта старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 , старшого днювального СПС№ 14 засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_12 , засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився прослідувати до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 14, або до будь-якого іншого запропонованого йому відділення СПС.

Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом тримання в установі, а також з тим, що вважає розклад дня встановлений в установі та правила відбування, для себе неприйнятними. При цьому, він вів себе неввічливо, демонстративно відмовлявся виходити до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 14, або до будь-якого іншого відділення установи.

Після чого, засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст. ст.: 9, 94, 96, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, Правила внутрішнього розпорядку розділ 2 п. 3 та ст. 391 Кримінального кодексу України, і що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. Після чого, вдруге було пред`явлено засудженому ОСОБА_4 вимоги, згідно діючого законодавства України прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби № 14, або інше відділення установи, але і після цього, в присутності вказаних осіб, він вдруге в категоричній формі відмовився виконувати дані вимоги. Після чого, засудженому ОСОБА_4 був викликаний черговий лікар, котрий оглянув його в черговій частині, виміряв тиск, температуру та видав відповідну довідку про те, що слідувати та знаходитися в дільниці ресоціалізації засуджений ОСОБА_4 може та стан здоров`я його задовільний.

Також, 01.11.2023 року, о 09 годині 30 хвилин, начальник відділення соціально-психологічної служби №14 лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , втретє в черговій частині установи запропонував засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стаття: 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, строк: 4 роки позбавлення волі, початок строку: 29.08.2021 року, кінець строку: 29.08.2025 року, прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме: до відділення соціально-психологічної служби № 14 або до іншого відділення установи. Де, йому було вже призначено начальником відділення спальне місце. Також, я роз`яснив, що засудженому ОСОБА_4 , що він зобов`язаний буде виконувати встановлені правила діючого законодавства, а саме: дотримуватися розпорядку дня в установі, виконувати роботи по благоустрою установи, виконувати правила внутрішнього розпорядку.

При цьому, засуджений ОСОБА_4 , був одягнутий та взутий за порою року, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан здоров`я він не висказував. В присутності ОСОБА_6 , а також в присутності чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_13 , заступника чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_14 , чергового оператора пульта старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_15 , старшого днювального СПС№ 14 засудженого ОСОБА_10 та засудженого ОСОБА_16 , засуджений ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився прослідувати до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 14, або до будь-якого іншого запропонованого йому відділення СПС.

Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистими переконаннями, незгодою з режимом тримання в установі, а також з тим, що вважає розклад дня встановлений в установі та правила відбування, для себе неприйнятними. При цьому, він вів себе неввічливо, демонстративно відмовлявся виходити до дільниці ресоціалізації, до відділення соціально-психологічної служби № 14, або до будь-якого іншого відділення установи.

Після чого, засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст. ст.: 9, 94, 96, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, Правила внутрішнього розпорядку розділ 2 п. 3 та ст. 391 Кримінального кодексу України, і що його відмова від виконання законних вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. Після чого, було втретє пред`явлено засудженому ОСОБА_4 вимоги, згідно діючого законодавства України прослідувати до дільниці ресоціалізації, а саме до відділення соціально-психологічної служби № 14, або інше відділення установи, але і після цього, в присутності вказаних осіб, він втретє в категоричній формі відмовився виконувати дані вимоги. Після чого, засудженому ОСОБА_4 був викликаний черговий лікар, котрий оглянув його в черговій частині, виміряв тиск, температуру та видав відповідну довідку про те, що слідувати та знаходитися в дільниці ресоціалізації засуджений ОСОБА_4 може та стан здоров`я його задовільний.

Проте, засуджений ОСОБА_4 вже втретє проігнорувавши зроблені йому роз`яснення, знову відмовився від виконання законних вимог представника адміністрації виправної установи.

У вищевказані періоди часу, засуджений ОСОБА_4 неодноразово оглядався на стан здоров`я завідувачем амбулаторно-профілактичного відділення ОСОБА_17 , завідувачем терапевтичного відділення ОСОБА_18 і під час цих медичних оглядів, скарг на поганий стан здоров`я засуджений не висловлював. Також було засвідчено, що засуджений за станом свого здоров`я може виконувати вимоги представників адміністрації установи.

Своїми неправомірними діями, засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1 ст. 9 КВК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації, а також вимоги ч. 3 ст. 107 КПК України, де зазначено, що засуджені зобов`язані дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, а також виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії. Крім того своїми неправомірними діями засуджений ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 3, 4 розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, де зазначено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, а також засудженим забороняється чинити опір законним діям персоналу установи виконання покарань, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених.

Дані факти свідчать про вперте небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення і перевиховання, а допущені ним порушення режиму відбування покарання слід вважати злісними.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. При цьому пояснив, що дійсно за обставин, викладених в обвинувальному акті (конкретних дат не пам`ятає), з особистих мотивів допускав порушення режиму тримання, відмовлявся слідувати у відділення тощо; за допущені порушення режиму до нього застосовувалось стягнення у виді тримання у приміщенні камерного типу. У вчиненому розкаюється, про вчинене шкодує.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 391 КК України як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання характеризується негативно, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має, раніше неодноразово судимий, новий злочин вчинив під час відбування призначеного йому вироком суду покарання в місцях позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 67 КК України, суд уважає рецидив злочинів, однак оскільки вказана обставина не зазначена в обвинувальному акті, відповідно до принципу диспозитивності кримінального процесу, суд позбавлений можливості враховувати її при призначенні покарання обвинуваченому.

Суд зауважує, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межі покарання, встановлені у санкції ст.391 КК України, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Підстави для застосування до обвинуваченого положень ст.69-1 КК України у суду відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставинами, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, конкретні обставини справи, ставлення обвинуваченого до скоєного, факт вчинення обвинуваченим нового злочину до повного відбування покарання за вироком суду від 08 листопада 2021 року.

З урахуванням вищезазначених обставин у сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 391КК України.

При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги вимоги ст.71 КК України та роз`яснення, що містяться в п.п.25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме те, що за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Зокрема, згідно з роз`ясненнями, які зазначені в п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст.71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, а тому суд враховує точно встановлену в судовому засіданні невідбуту обвинуваченим частину покарання та зазначає її вид та розмір у новому вироку.

Обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.391 КК України, в період відбуття покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 08.11.2021 за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 за вказаним вироком обчислюється з 29 серпня 2021 року, кінець строку 29 серпня 2025 року.

Станом на 06 серпня 2024 року невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_4 становить 1 рік 23 дні.

Остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити на підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків, застосувавши принцип часткового складання покарань.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого, не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 08.11.2021 і остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді одного року трьох місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку 06 серпня 2024 року.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1