Справа № 610/2170/20
Провадження № 1-в/610/137/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Ізюмського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 30.11.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

початок строку: 30.11.2023, кінець строку: 30.11.2024,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Ізюмського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" (далі - Ізюмський РВ № 1 ФДУ "Центр пробації") про приведення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за кримінальне правопорушення, яке він вчинив 22.06.2020, та яким могла бути заподіяна, але не була заподіяна через не доведення кримінального правопорушення до кінця, матеріальна шкода в розмірі 1 300 грн, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим кримінального правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення Ізюмського РВ № 1 ФДУ "Центр пробації" до суду з цим поданням.

Прокурор ОСОБА_4 подала заяву, якою подання підтримала, просила розглядати за її відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік із покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 02.01.2024. Загальна сума матеріальної шкоди, яка могла бути заподіяна, але не була заподіяна через не доведення кримінального правопорушення до кінця, за цим вироком становить 1 300 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі - Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 30.11.2023 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив 22.06.2020. Загальна сума матеріальної шкоди, яка могла бути заподіяна, але не була заподіяна через не доведення кримінального правопорушення до кінця, за цим вироком становить 1 300 грн.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 051 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 102 грн (1 051?2=2 102).

Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, зокрема, змісту вироку від 30.11.2023, діями ОСОБА_3 могла бути заподіяна, але не була заподіяна через не доведення кримінального правопорушення до кінця, матеріальна шкода в розмірі 1 300 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого 22.06.2020 майна становила 1 300 грн, тобто сума шкоди, яка могла бути завдана, але не була завдана через не доведення кримінального правопорушення до кінця, була меншою за розмір з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2020 році - 2 102 грн, то суд вважає, що вчинене обвинуваченим 22.06.2020 діяння не підпадає під кримінально каране, передбачене Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Ізюмського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1