Провадження №1-кп/447/232/24
Справа №447/2256/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2024 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000317 від 13.06.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львів, Львівського району, Львівської області, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, не працевлаштованого,неодруженого, який є опікуном, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,

за участі прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 13.06.2024 близько 10:55 год., перебуваючи на ділянці дороги по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним є службові особи та вказані особи є працівниками поліції, які перебували у форменому одязі із табельною вогнепальною та автоматичною зброєю та є особами, які постійно здійснюють функції представників влади, тобто є службовими особами та виконують свої службові обов`язки.

В подальшому, ОСОБА_6 з метою перешкоджання законній діяльності працівників поліції, вчинив щодо ОСОБА_7 словесні дії провокаційного характеру, який відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а також ст.ст.18, 364 Кримінального кодексу України - є службовою особою, тобто такою, яка постійно здійснює функції представників влади, та являється працівником поліції, котрий відповідно до Закону України «Про державний захист працівників судів та правоохоронних органів» від 23.12.1993 №3781-ХІІ являються працівником правоохоронного органу, який здійснював покладені на нього службові обов`язки по охороні публічного порядку та був одягнений у формений одяг з шевронами, однак ОСОБА_6 реалізуючи свій раптово виниклий умисел на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, розпилив останньому рідиною з перцевого балончика в очі, внаслідок чого спричинивши тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку шкіри повік і кон`юктиви очних яблук 1 ступеня.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 співробітнику поліції ОСОБА_7 , згідно висновку експертизи № 53/24 спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку верхніх та нижніх повік, як правого так лівого ока, рогівки обох очей, кон`юнктиви та слізного мішка обох очей, які утворились від дії струменя хімічної речовини, яка була випущена з балончика, по давності утворення можуть відповідати часу 13.06.2024 та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.

Крім того, 13.06.2024 близько 11:27 год., старший ДОП СП ВПД №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 спільно з ДОП СП ВПД №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та ДОП СП ВПД № 1 Стрийського РУП ГУНП у Львівський області ОСОБА_10 , перебували на своєму робочому місці у ВПД №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, вищевказаним працівникам поступив усний наказ про те, щоб здійснити охорону місця події, що за адресою АДРЕСА_2 , з приводу опору працівникам поліції ВІД № 1 Стрийського РУП ГУНП у Львівський області. По прибуттю за вищезазначеною адресою ними здійснювалась охорона місця події, через деякий час прибула слідчо-оперативна група ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, яка проводила слідчі дії з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який чинив опір працівникам поліції.

Водночас, ОСОБА_3 13.06.2024 близько 13:27 год., знаходячись на ділянці дороги по вулиці Лесі Українки, що в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, котрі відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а також ст.ст.18, 364 Кримінального кодексу України - є службовими особами, тобто такими, які постійно здійснюють функції представників влади, та являються працівниками поліції, які відповідно до Закону України «Про державний захист працівників судів та правоохоронних органів» від 23.12.1993 №3781-ХІІ являються працівниками правоохоронного органу, які перебували у форменому одязі із табельною вогнепальною та автоматичною зброєю, та є особами, які постійно здійснюють функції представників влади, тобто є службовими особами та виконують свої службові обов`язки.

Однак, ОСОБА_3 перешкоджав останнім реалізовувати надані їм права та виконати обов`язки, передбачені відповідними нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність працівника правоохоронного органу, в якому вони працюють, тобто вчинив активний опір працівникам правоохоронного органу за наступних обставин.

Так, 13.05.2024, приблизно о 13 год. 27 хв., старшим слідчим СВ ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 повідомлено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що його затримано в порядку статті 208 КПК України, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а також зачитано його права та обов`язки. Окрім того, останньому неодноразово наголошено слідчим ВП «№ 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 та начальником слідчого відділення ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 , про те, що він затриманий і йому потрібно підкорятись законним вимогам працівників поліції та прослідувати в службовий автомобіль яким проїхати з працівниками поліції у ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, для проведення слідчих дій. Також, повідомлялось ОСОБА_3 про те, що якщо останній буде чинити опір працівникам поліції відносно нього буде застосовано спецзасіб кайданки. Останній на неодноразові вимоги працівників поліції не реагував, після чого ОСОБА_12 , віддано усну вказівку, щоб застосувати відносно затриманого ОСОБА_3 , спецзасіб кайданки, відповідно до вимог ст. 45 п. 3 п п. 1 (а та б) ЗУ «Про національну поліцію», де в той час ОСОБА_3 чинив активний опір, а саме, застосовував фізичну силу до працівників поліції не даючи одягнути кайданки на руки, поводив себе агресивно, розмахував своїми руками та здійснював шарпанину, коліном своєї правої ноги наніс удар працівникові поліції в пах, при цьому виражався в сторону працівників поліції нецензурною лайкою.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 342 КК України.

Від потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

На підставі вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив обставини, які викладені в обвинувальному акті, вину у вчиненому визнав, усвідомив протиправність своїх дій, щиро каявся та просив суворо не карати.

Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вбачається, що сторони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України і обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів ,які характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені ним кримінального правопорушення доведена повністю, кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст.345, ч.2 ст. 342 КК України є правильною.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.345, ч.2 ст. 342 КК України, які відповідно до статті 12 КК України, є нетяжкими злочинами.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 типово характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, не працевлаштований, неодружений.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, за необхідне призначити йому покарання, передбаченими санкціями за ч.2 ст.345, ч.2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі.

Приймаючи до уваги всі обставини справи суд , при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст. 70 КК України обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає ст..65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та є достатнім для досягнення відповідно до вимог ст..50 КК України, мети покарання.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його посткримінальну поведінку, щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України..

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

DVD-R диск марки MyMEDIA у кримінальному провадженні №0000317, на якому міститься відеозапис затримання ОСОБА_3 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Перцевий балончик червоного кольору «Перець-4» знищити.

DVD-R диск марки MyMEDIA із відео із боді-камер поліцейських, у кримінальному провадженні №0000317 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1