ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/49/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1102/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 лютого 2024 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Шелудьківка Зміївського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, який зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.11.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік;

2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.08.2003 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 02.02.2009 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

4) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27.05.2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

5) вироком Валківського районного суду Харківської області від 27.10.2017 року за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

6) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.08.2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

7) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.01.2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;

8) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.03.2020 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці;

9) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 20.05.2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, 11.09.2023 звільнений по відбуттю строку покарання,-

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, з конфіскацією майна, що є власністю ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці, з конфіскацією майна, що є власністю ОСОБА_7 .

Початком відбування покарання ОСОБА_7 вважається 15 листопада 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 15 листопада 2023 року по день набрання вироком законної сили, із співвідношення: одному дню тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" продовжений.

Визначено ОСОБА_7 розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 233600 (двісті тридцять три тисячі шістсот) грн 00 коп, які перерахувати за наступними реквізитами: рахунок отримувача НОМЕР_1 , код отримувача (за ЄДРПОУ) 26281249, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: з`являтися до суду за кожним викликом, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, перебування або роботи.

Як встановив суд, у період часу з 26.09.2023 р. по 27.09.2023 р. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через паркан проник на територію вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_9 , де пошкодивши дерев`яне вікно проник до приміщення житлового будинку, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, в якому виявив ключі від інших господарських приміщень, розташованих на території вищевказаного домоволодіння, за допомогою яких відчинив вхідні двері приміщень літньої кухні та сараю, де діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав з приміщення літньї кухні чавунну каструлю ТМ «Биол», об`ємом 3 л, бувшу у вжитку, вартістю - 340,00 грн.; чавунну каструлю радянського виробництва, об`ємом 5 л, бувшу у вжитку, вартістю - 285,00 грн.; алюмінієву каструлю радянського виробництва, об`ємом 4,5 л, бувшу у вжитку, вартістю - 100,00 грн.; алюмінієву каструлю радянського виробництва, об`ємом 6 л, бувшу у вжитку, вартістю - 100,00 грн.; алюмінієву каструлю радянського виробництва, об`ємом 8 л, бувшу у вжитку, вартістю - 140,00 грн.; алюмінієву сковорідку TM «Tefal Simply Clean», діаметром 26 см, бувшу у вжитку, вартістю - 250,00 грн.; алюмінієву сковорідку TM «Tefal Simply Clean», діаметром 28 см, бувшу у вжитку, вартістю - 250,00 грн.; алюмінієву сковорідку TM «Rondell Infinity», діаметром 26 см, бувшу у вжитку, вартістю - 250,00 грн.; а з приміщення сараю викрав ручну металеву двоколісної тачку кустарного виробництва, розмірами 70x90x25 см, бувшу у вжитку, вартістю - 650,00 грн., що належать потерпілій ОСОБА_9

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5592/23 від 14.11.2023 - 2365,00 грн.

У період часу з 31.10.2023 по 01.11.2023, у нічний час, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, зі сторони городу через територію сусіднього домоволодіння АДРЕСА_3 , проник на територію вищевказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_10 , де через незачинені двері проник до салону легкового автомобілю ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав грошові кошти у загальній сумі 1055,00 грн., що належать потерпілій ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_7 , у той же період часу, продовжуючи реалізовувати свій єдиний протиправний умисел, направлений на викрадення майна, та перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, через незачинені ворота проник до приміщення гаражу, і діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, викрав бензопилу ТМ «GoodLuck» моделі GSC 50-3.6, бувшу у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 2301,12 грн.; подовжувач довжиною 20 м, кустарного виробництва із мідного дроту, бувший у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 460,00 грн., що належить потерпілій ОСОБА_10

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3816,12 грн.

31.10.2023 по 01.11.2023, у нічний час, ОСОБА_7 перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через незачинені ворота проник до приміщення гаражу, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, де виявив скутер «Нопсіа Оіо», без реєстраційного номеру, з номером шасі « НОМЕР_3 », з ключем від нього у замку запалювання, та діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, заволодів ним, за допомогою ключа здійснивши запуск двигуна та привів у рух вказаний скутер, тим самим встановив контроль над вказаним транспортним засобом переміщуючи його у просторі.

Після чого ОСОБА_7 пересуваючись на викраденому транспортному засобі, а саме скутері «Honda Dio», без реєстраційного номеру, з номером шасі « НОМЕР_4 », з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №5550/23 від 13.11.2023 - 8466,67 грн.

03.11.2023, у період часу з 16 год 00 хв до 18 год 00 хв, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , де знаходився легковий автомобіль ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_11 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через незачинені двері проник до салону автомобіля, де діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; Указом ПрезидентаУкраїни від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав грошові кошти у загальній сумі 400,00 грн. та флеш-накопичувач USB ТМ «Арасег» АНІ 16, об`ємом 16 Гб, бувший у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 174,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_11

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 574,00 грн.

04.11.2023, в період часу з 20 год 00 хв до 22 год 00 хв, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , де знаходився легковий автомобіль ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_12 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через незачинені двері проник до салону автомобіля, де діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав флеш-накопичувач USB TM «Goodram» Twister, об`ємом 16 Гб, бувший у вжитку, вартістю - 149,00 грн.; наручний годинник TM «Skmei» моделі 1448 indigo, бувший у вжитку, вартістю - 612,36 грн., що належить потерпілому ОСОБА_12

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду, згідно висновку судово - товарознавчої експертиза № 5896/23 від 23.11.2023 р., на загальну суму 761,36 грн.

04.11.2023, близько 22 год 30 хв, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_6 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, переліз через паркан на територію вищевказаного домоволодіння, де підійшовши до легкового автомобілю ВАЗ-2106, Реєстраційний номер НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_13 , через незачинені двері проник до салону автомобіля, та діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року№133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав відео реєстратор ТМ «HAWTCEYE BY TRIKLI», 1080Р FULL HD, бувший у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 311,00 грн., що належать потерпілому ОСОБА_13

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 311,00 грн.

У період з 05.11.2023 р. по 06.11.2023 р., у нічний час, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через незачинену хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_14 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення гаражу, та діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ,продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав велосипед TM «Goetze» Blueberry, з діаметром колеса 28 дюймів, бувший у вжитку, вартістю - 8500,00 грн.; бензиновий генератор TM «Forte», моделі FG3500, бувший у вжитку, вартістю - 21112,40 грн., разом із бензином марки А- 95 Євро, об`ємом 10 л, вартістю - 547,10 грн., що належить потерпілому ОСОБА_14

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 5896/23 від 23.11.2023 на загальну суму 30159,50 грн.

09.11.2023, у нічний час, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через незачинену хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_15 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення гаражу, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, де діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-ІХ, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав бензокосу TM «VENTA» (Garden Tools), моделі БК 4200, бувшу у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 2718,30 грн. що належать потерпілій ОСОБА_15

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

У період часу з 09.11.2023 р. по 10.11.2023 р., у нічний час, ОСОБА_7 перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через незачинену хвіртку проник на територію вищевказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_16 , де через незачинені вхідні двері проник до приміщення літньої кухні, розташованого на території вищевказаного домоволодіння, і діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України ,від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовженого Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ; Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ; Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ; Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ; Указом Президента України від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023, затвердженого Законом України від 02 травня 2023 №3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023, затвердженого Законом України від 27 липня 2023 №3275-ІХ, з 05 год. 30 хв. 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, викрав чоловічі спортивні штани ТМ «Question Mark», розміру М, бувші у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 1190,00 грн.; чоловічу зимову куртку ТМ «DABERT», розміру XL, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 1572,50 грн.; рюкзак з тканини ТМ «GORANGD», бувший у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 636,00 грн., бензопилу ТМ «AL-КО», моделі BKS4540 І, бувшу у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 6864,00 грн., та грошові кошти у загальній сумі 350,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_16 .

В подальшому ОСОБА_7 , у той же період часу, продовжуючи реалізовувати свій єдиний умисел, направлений на викрадення майна, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, з подвір`я вказаного домоволодіння шляхом вільного доступу викрав велосипед ТМ «Україна», з діаметром колеса 28 дюймів, бувший у вжитку, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №5896/23 від 23.11.2023 - 1500,00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_16

Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на загальну суму 12112,50 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду пом`якшити, а в частині призначеного додаткового покарання «з конфіскацією майна, що є власністю ОСОБА_7 » - скасувати. Захисник зазначає, що ОСОБА_7 вину визнав повністю, розкаявся, сприяв слідству на досудовому розслідуванні, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність претензій з боку потерпілих, які не заявляли цивільні позови, у зв`язку з чим вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливе внаслідок суворості. На думку апелянта, сторона обвинувачення не надала суду першої інстанції відомостей про наявність у ОСОБА_7 належного йому рухомого та нерухомого майна, у зв`язку з чим до обвинуваченого незаконно застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, як незаконний, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Винести окрему ухвалу щодо допущених порушень чинного законодавства як прокурором, так і судом першої інстанції. Обвинувачений вказує, що він та його захисник наполягали на повному дослідженні доказів, допиту свідків та потерпілих, у зв`язку з чим ним у судовому засіданні від 03.01.2024 року, яке відбувалось у режимі відеоконференції, заявлялось відповідне клопотання. Однак, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, чим порушив його права.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, а також думку прокурора, який вважав апеляційні скарги необґрунтованими та просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 було розглянуто відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Частиною другою ст.394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст.349 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 08.01.2024 року до Зміївського районного суду Харківської області для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000433 від 03.10.2023 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України (т.1 арк.46), у зв`язку з чим ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2024 року призначено підготовче судове засідання на 11 год.11.01.2024 року (т.1 арк.48).

22 січня 2024 року до Зміївського районного суду Харківської області надійшли заяви від потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про проведення судового засідання за їх відсутністю, претензій до ОСОБА_7 вони не мають (т.1 арк.85-92).

Згідно журналу судового засідання від 11.01.2024 року у режимі відеоконференції, під час підготовчого судового засідання, обвинувачений зазначив, що права та обов`язки йому зрозумілі та додатково їх роз`яснювати не потрібно, у зв`язку із заявами потерпілих про розгляд справи за їх відсутністю, вважав можливим проводити підготовче судове засідання за відсутності потерпілих та призначити розгляд кримінального провадження до судового розгляду (т.1 арк. 72-77).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.01.2024 року, окрім іншого, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні на 22.01.2024 року (т.1 арк. 78-81).

Відповідно до звукозапису технічного носія, на якому зафіксовано судове засідання від 22.01.2024 року у режимі відеоконференції із ДУ «Харківській слідчий ізолятор», обвинувачений вказав, що не отримував пам`ятку про права та обов`язки, у зв`язку з чим була оголошена перерва. Обвинуваченому в умовах слідчого ізолятору була вручена пам`ятка та наданий час для ознайомлення з нею. Після чого, ОСОБА_7 , на запитання головуючого, зазначив, що пам`ятку про права та обов`язки отримав, ознайомився із нею, права та обов`язки йому зрозумілі. Крім того, обвинувачений вважав неможливим продовжити судовий розгляд без потерпілих, оскільки вину у вчиненому він визнає частково, просив допитати спочатку потерпілих та свідків, і тільки після цього він надасть суду покази. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений на досудовому розслідуванні повністю визнавав свою вину, але зараз частково та не бажає давати покази, у зв`язку з чим, був запропонований наступний порядок дослідження доказів: викликати потерпілих та свідків, дослідити письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, відомості, що характеризують долю речових доказів та судових витрат, допитати обвинуваченого, проти чого не заперечували ні обвинувачений, ні його захисник. Судовий розгляд було відкладено, у зв`язку з відсутністю потерпілих (т.1 арк.93-98, диск).

Згідно звукозапису технічного носія із судовим засіданням від 15.02.2024 року, в якому безпосередньо приймав участь обвинувачений, ОСОБА_7 зазначив, що пам`ятку про права та обов`язки він отримав, права йому зрозумілі, вважав за можливим проводити судовий розгляд за відсутністю потерпілих, оскільки він повністю визнає вину. На запитання головуючого, обвинувачений повідомив, що це його добровільна позиція та на нього ніхто не тиснув. Враховуючи те, що ОСОБА_7 не оспорював фактичні обставини кримінального провадження та повністю визнавав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України, прокурор просив змінити порядок дослідження доказів, а саме: допитати обвинуваченого, дослідити письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, відомості, що характеризують долю речових доказів та судових витрат, проти чого не заперечували учасники судового провадження. Головуючий детально роз`яснив обвинуваченому наслідки спрощеного порядку дослідження доказів. ОСОБА_7 зазначив, що йому все зрозуміло та він не змінює свою думку щодо такого порядку дослідження доказів. Крім того, захисник ОСОБА_8 не заперечувала проти такого порядку дослідження доказів. У зв`язку з чим, судом ухвалено рішення про зміну обсягу та порядку дослідження доказів, а саме: допитати обвинуваченого, дослідити письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого (т.2 арк. 64-69, диск).

Крім того, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 ретельно та всебічно допитувався щодо фактичних обставин обвинувачення та він надавав показання по кожному епізоду крадіжки, вказуючи на певні обставини вчинення злочину. Більш того, у судових дебатах та під час надання останнього слова обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину за пред`явленим обвинуваченням та просив не призначати суворе покарання, надавши йому останній шанс. Будь-яких показань щодо невизнання своєї вини за пред`явленим обвинуваченням та необхідністю дослідження доказів на підтвердження його невинуватості у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України він не надавав.

Таким чином, обвинуваченому в суді першої інстанції надавалась пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, а його інтереси в суді першої інстанції представляв захисник, будь-яких заяв під час судового розгляду про застосування до ньогонедозволених методів проведення досудового розслідування сторона захисту не надавала.

Крім того, під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано відомостей на підтвердження доводів обвинуваченого про порушення судом першої інстанції вимог ч.3 ст.349 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повністю дотримані вимоги ч.3 ст.349 КПК України, оскільки сторони кримінального провадження після визначеного порядку дослідження доказів, не оспорювали фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого в цій частині не підлягає задоволенню.

Оскільки висновки суду, відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції сторонами не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, докази не досліджувались, а тому колегія суддів, на підставі ч.2 ст. 394 та ч.1 ст.404 КПК України, їх не перевіряє.

Діям ОСОБА_7 суд першої інстанції дав вірну правову оцінку та правильно кваліфікував його дії за ч.4 ст.185 КК України та ч.2 ст.289 КК України, що також не оскаржується учасниками судового провадження та, згідно зі ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як випливає зі змісту ст.75 КК України, суд вправі прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд діяв з дотриманням вимог статей 50 та 65 КК України, а саме: суд першої інстанції врахував ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими злочинами, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжких умисних кримінальних правопорушень, нові кримінальні правопорушення вчинив у період непогашеної судимості, не працює, не одружений, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом виду та міри покарання, яке належить призначити обвинуваченому.

Крім того, колегія суддів також враховує, що ОСОБА_7 раніше 9 разів судимий за вчинення, зокрема, умисних злочинів проти власності, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до правослухняної поведінки в суспільстві. Крім того, обвинувачений, звільнившись останній раз, вчинив нові тяжкі злочини, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Тобто, системний характер вчинення ним умисних злочинів, в тому числі проти власності, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень та про високий рівень суспільної небезпечності, а тому колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без його ізоляції від суспільства.

Тому колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в межах санкцій закону за злочини, у вчиненні яких його визнано винуватим, за видом і розміром в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і даним про його особу, є обґрунтованим та справедливим, а тому не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально-побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання практично у мінімальних межах санкцій за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, апелянтом не надані відомості та докази, які б підтверджували вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 також не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання.

Доводи апелянта про необхідність пом`якшення ОСОБА_7 покарання, з урахуванням відомостей про особу винного та фактичних обставин кримінального провадження, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки обвинувачений, будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, вчинив тяжкі злочини, які направлені на таємне викрадення чужого майна, поєднаному із проникненням у приміщення та сховище, вчинені повторно, в умовах воєнного стану, та незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення.

За змістом ст.69 КК України вбачається, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

З відомостей кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційних скарг, а також фактичних обставин справи, не вбачається обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та надавали законні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

На переконання колегії суддів встановлені у справі обставини, хоча й пом`якшують покарання обвинуваченого, проте істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів та ступінь суспільної небезпеки, і не є достатніми для застосування ст. 69 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про відсутність претензій з боку потерпілих, у зв`язку з чим належить призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, колегія суддів зазначає, що позиція потерпілих була врахована судом першої інстанції при призначенні майже мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України. Крім того, такі доводи апеляційної скарги не свідчать про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України.

Отже, обґрунтованих підстав для застосування положень статей 69 та 75 КК України та пом`якшення ОСОБА_7 покарання, ні обвинуваченим, ні його захисником не зазначено, та колегією суддів під час апеляційного перегляду вироку не встановлено.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо невірного призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, що є власністю ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів є безпідставними та суб`єктивними, оскільки суд першої інстанції призначив цей вид покарання у повній відповідності до вимог ст.59 КК України та в межах санкції ч.2 ст.289 КК України. Крім того, питання щодо наявності чи відсутності майна у обвинуваченого буде вирішуватись під час виконання вироку відповідним органом Державної виконавчої служби України.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України відповідає вимогам статей 50 та 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування вироку, судом апеляційної інстанції також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді: