Справа № 650/782/23
провадження №1-кс/650/691/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Мала Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в державній установі «Львівська Установа виконання покарань №19», без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначив, що існують ризики частиною першою статті 177 КПК України, які виправдовують необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без застосування застави.

На судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

На судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти застосування стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначивши про необхідність застосування щодо нього домашнього арешту, оскільки він не збирається переховуватися та виконуватиме покладені на нього обов`язки. Зазначив, що він не ухилявся від слідчого, оскільки не знав про складення щодо нього підозри та про його оголошення в міжнародний розшук. У даному кримінальному провадженні його один раз було допитано як свідка та більше впродовж місяця його не викликали до відділу поліції та не телефонували на його номер, який він не змінював. Слідчий дозволив йому виїхати. Його мати не отримувала для нього повідомлення про підозру та не повідомляла про неї. Він весь час відсутності вважав, що потерпілий відкликав свою заяву, на підставі чого кримінальне провадження було закрите. Обґрунтованість підозри він не визнає у частині кваліфікації його дій за частиною першою статті 121 КК України, оскільки він завдав одного удару потерпілому від якого той впав, яким не міг завдати тяжкі тілесні ушкодження. Потерпілий вимагав від нього грошові кошти за закриття кримінального провадження, а коли він не погодився на запропоновану суму, кваліфікація його дій з частини першої статті 125 КК України була змінена частину першу статті 121 КК України, про що він не знав. Вважає, що якщо у потерпілого згодом були виявлені тяжкі тілесні ушкодження то ймовірно він міг їх отримати в іншому місці та за участю інших осіб.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав позицію підозрюваного та просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 за частиною першою статті 121 КК України є необґрунтованою, оскільки наявні в матеріалах справи докази є суперечливими та неповними. В матеріалах наданих слідчим відсутні матеріали щодо попередньої кваліфікації дій підозрюваного за частиною першою статті 125 КК України, що позбавляє суд можливості проаналізувати підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_5 за більш тяжкою статтею, яка на відміну від попередньої дозволяє тримати особу під вартою. Також, показання свідків як з боку підозрюваного так і з боку потерпілого містять суттєві відмінності, які на даний час не усунуті, а отже не можуть вказувати на беззаперечну вину підозрюваного у завданні потерпілому саме тяжких тілесних ушкоджень. ОСОБА_5 не зав про здійснення його розшуку, що підтверджується матеріалами наданими слідчим, в яких відсутні будь-які матеріали на підтвердження здійснення його розшуку.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, що наведені вище. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 КПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000423 від 29 липня 2021 року, повідомленням про підозру від 23 листопада 2021 року, яке було вручене останньому шляхом його вручення його близькому родичу, яка проживає за тією ж адресою, що і ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), а саме його матері ОСОБА_8 .

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він 29 липня 2021 року, близько 01.00 години, знаходячись на автостоянці, що знаходиться біля приміщення Територіального сервісного центру МВС України № 6542, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, яка виникла з підстав недотримання правил дорожнього руху, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, завдав не менше 7 ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток своду та лицевого відділу черепа, рана та синці обличчя, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 112 від 25 серпня 2021 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Дії, ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною першою статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

Обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.07.2021; протокол огляду місця події від 29.07.2021, в ході якого було зафіксоване місце вчинення злочину та оглянуто і вилучено розбиту пляшку; висновком судово медичної експертизи № 112 від 25.08.2021 року; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; слідчим експериментом проведеним з потерпілим ОСОБА_9 ; впізнання осіб за фотознімками з потерпілим ОСОБА_9 ; показаннями свідка ОСОБА_10 ; слідчим експериментом проведеним з свідком ОСОБА_10 ; впізнання особи за фотознімком з свідком ОСОБА_10 ; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та слідчими експериментами проведеними з вказаними особами; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній розуміє високу ймовірність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, в разі доведення факту скоєння даного злочину та він будучи обізнаним щодо розпочатого щодо нього досудового розслідування прийняв рішення виїхати за межі України не повідомивши органи досудового розслідування ані своє теперішнє місце перебування, ані засоби зв`язку.

Так, 23 листопада 2021 року за наявності достатніх підстав відносно ОСОБА_5 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (злочину) передбаченого частиною першою статті 121 КК України. У зв`язку з відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання та відсутністю точних відомостей про місце його знаходження, про підозру останнього, 23 листопада 2021 року було повідомлено шляхом вручення повідомлення його близькому родичу, яка проживає за тією ж адресою, що і ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), а саме його матері ОСОБА_8 .

Після повідомлення про підозру, підозрюваний ОСОБА_5 на неодноразові виклики до органу досудового розслідування не з`являвся та місце його перебування невідоме, у зв`язку з чим 16 грудня 2022 року постановою слідчого оголошено його розшук, а 09 серпня 2023 року його було оголошено у міжнародний розшук.

15серпня 2023 року слідчим суддею Великоолександрівського районного суду Бериславського району Херсонської області у відношенні ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі екстрадиційних документів ОСОБА_5 компетентними органами затримано на території Республіки Польща та прийнято рішення про його видачу компетентним органам України.

26 липня 2024 на державному кордоні між Україною та Польщею в пункті пропуску Краковець -Корчова проведено видачу підозрюваного ОСОБА_5 та складено протокол затримання останнього.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 переховався від слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим його місцезнаходження слідству тривалий час було невідоме.

Вказані обставини свідчать про те, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду існує та є вірогідним.

Доводи підозрюваного щодо відсутності у нього умислу ухилися від органів досудового розслідування, слідчий суддя вважає недостатньо переконливими, оскільки ОСОБА_5 , будучи допитаним 05 серпня 2021 року як свідок, з урахуванням наданих ним показань щодо спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому, знав про те, що слідчі (розшукові) будуть здійснюватися щодо нього, а також він знав, що кримінальне провадження триває. Крім того, він був обізнаний з приводу того, що потерпілий був згодний на відмову від обвинувачення лише після отримання відшкодування шкоди, яку підозрюваний не відшкодував.

Позиція сторони захисту щодо ненадання слідчим матеріалів щодо попередньої кваліфікації дій підозрюваного за частиною першою статті 125 КК України суд вважає недостатньо обґрунтованою, з огляду на те, що захисник не навів суду доводів які б свідчили про необхідність ретельної перевірки відповідних обставин в контексті розгляду даного клопотання, при тому, що в матеріалах справи наявний висновок експерта № 112 складений з 12 по 25 серпня 2021 року, з якого вбачається, що тяжкі тілесні ушкодження у підозрюваного були встановлені в тому числі на підставі медичної карти № 1018, яка містить усі дані щодо стану здоров`я, виявлених тілесних ушкоджень, застосованого лікування, яке мало місце у період часу з 29 липня 2021 року по 07 серпня 2021 року. Захисник та підозрюваний на заявили про необґрунтованість даного висновку експерта та не вказали на допущені при його складенні порушення, які б могли поставити його під сумнів.

Твердження підозрюваного про його необізнаність щодо підозри суд вважає непереконливими, оскільки він не надав логічного пояснення тому, чого його мати, з якою він в добрих стосунках та з якою постійно підтримував зв`язок, яка знала про здійснення щодо нього кримінального провадження, а в подальшому знала про складення щодо нього повідомлення про підозру, яке відмовилася отримувати, не повідомила сину про такі обставини та не намагалися сприяти сину у забезпечені його права на захист.

Слідчий суддя допускає, що правоохоронні органи могли не здійснювати активних дій щодо встановлення місця перебування ОСОБА_5 , адже матеріалів розшукової справи або інших матеріалів щодо його розшуку, які б спростували таку ймовірність, ані слідчим, ані прокурором не надано, а з серпня по листопад 2021 року взагалі не було вчинено жодних слідчих (розшукових) дій у справі, проте в даному випадку суд акцентує увагу на поведінці підозрюваного, яка не відповідала обставинам справи та свідчила, що він користуючись своїм статусом свідка вжив заходів щодо ухилення від органів досудового розслідування.

Такі висновки суду випливають і з того, що у ОСОБА_5 не було жодних перешкод у вчиненні активних дій щодо з`ясування обставин щодо перебігу кримінального провадження вже будучи за межами України. Тобто ОСОБА_5 так само не надав доказів того, що він вживав заходів щодо сприяння слідству у проведенні розслідування та намагався довести слідчому відомості щодо його місцезнаходження.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеному під час розгляду справи ризику, оскільки ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрюваного при їх застосуванні будуть недостатніми за наведених вище обґрунтувань. Доводів на спростування вказаних тверджень стороною захисту наведено не було.

При застосуванні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також відповідно до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у сторони захисту були зауваження щодо протиріч у показах свідків та потерпілого; можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; посередню репутацію підозрюваного; не вчинення ним нового аналогічного злочину під час перебування його у розшуку.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя враховуючи наведені обставини, визнає необґрунтованими твердження прокурора про неможливість її визначення, зважаючи на те, що ним не було наведено достатніх обґрунтувань для відповідних висновків.

Разом з цим, зважаючи на наведені обставини, ступінь обґрунтованості підозри, необхідність проведення низки слідчих (розшукових) дій, повторного та одночасного допиту свідків та одночасного допиту свідків та потерпілого, часткове визнання підозрюваним свої вини, його незадовільний майновий стан, розмір застави слід визначити у мінімальному розмірі, передбаченому для даного виду злочинів, що на думку суду буде співмірним із тими ризиками, які встановлені судом та ступенем суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого підозрюваний обґрунтовано підозрюється.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у відповідному його розмірі, у зв`язку з чим клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 34 доби.

Визначити підозрюваному заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60560 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної слідчим суддею суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та спеціалістами у цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин, або порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали до 29 серпня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 29 липня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1