Справа № 299/3351/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/446/24 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2024 року задоволено клопотання заступника начальника СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000307, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Датою закінчення запобіжного заходу є 23.08.2024 року.

З матеріалів судового провадження вбачається, що до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області звернувся начальник СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке погоджене з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000307, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи вищевикладене, слідчий опираючись на зібрані в ході проведення досудового розслідування докази, просив обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, прийшов до переконання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як він є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, яка прийнята з порушенням вимог КПК України, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що підзахисний не володіє українською мовою, однак перекладач на стадії відібрання показів, вручення підозри та клопотання про застосування запобіжного заходу не був залучений, у зв`язку з тим порушено його право на захист, то повідомлення про підозру не виступає допустимим доказом на підтвердження відповідного факту. Звертає увагу на те, що прокурор не довів наявність ризиків, оскільки з дати вручення підозри 23.05.2024 до постановлення оскаржуваної ухвали 24.06.2024 до ОСОБА_6 не було застосовано жодних запобіжних заходів і жодних порушень процесуальних обов`язків, або інших дій, які б свідчили про наявність ризиків зазначених в ст.177 КК України не було встановлено. Зазначає, що прокурор в судовому засіданні не заперечував про застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 , однак суд вказану позицію сторони обвинувачення не прийняв до уваги. Звертає увагу на те, що підозрюваний проживає та здійснює догляд за бабусею, 1942 р.н., яка згідно висновку ЛКК потребує постійного стороннього догляду, а також на його утриманні перебуває співмешканка ОСОБА_10 та четверо малолітніх дітей, крім того ОСОБА_6 характеризується позитивно. Просить суд, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відмовити повністю.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Також враховується думку захисника про можливість розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вбачається з ухвали, - слідчим суддею встановлено, що СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 15.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307.

23.05.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

Зокрема, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі встановив наявність трьох ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що вказані ризики існують та є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від правосуддя апеляційний суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та даних про особу підозрюваного. В той же час, ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення у справах «Ідалов проти Росії»; «Гарицький проти Польщі»; «Храїді проти Німеччини»). В той же час сама вірогідність бути засудженим у майбутньому може бути тим фактором, який спонукатиме підозрюваного до втечі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Разом з тим, у цьому провадженні існує ризик незаконного впливу на свідка, оскільки докази в кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, тому ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків з метою дачі, зміни показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких.

Крім того, на думку колегії суддів, наявний ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 знаходячись на волі зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що ризик не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

З наведених вище мотивів колегія суддів не вважає обґрунтованими доводи захисника про відсутність на даний час зазначених вище ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що суд не в повній мірі врахував дані про особу підозрюваного, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки слідчим суддею, відповідно до положень ст. 178 КПК України здійснено оцінку вказаних даних, в тому числі відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, утриманців тощо, проте з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, вказані дані не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням волі, оскільки не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Апеляційний суд звертає увагу, що наявність постійного місця проживання за яким підозрюваний ОСОБА_6 проживає, та здійснює догляд за бабусею, 1942 р.н., яка згідно висновку ЛКК потребує постійного стороннього догляду, а також що на його утриманні перебуває співмешканка ОСОБА_10 та четверо малолітніх дітей, позитивна характеристика, жодним чином не стали стримуючими факторами для останнього, з огляду на повідомлену йому підозру у вказаному кримінальному провадженні.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід, не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , як у судах першої, апеляційної інстанцій, так і в апеляційній скарзі, не посилалася на наявність у ОСОБА_6 захворювань, які перешкоджають триманню його під вартою, і підозрюваний із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, так як тримання його під вартою може негативно відобразитись на стані його здоров`я.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,418, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2024 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді