СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/8414/24

ун. № 759/24903/24

26 листопада 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 вивчивши клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні №002471 внесеного до ЄРДР 05.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва 26.11.2024 року надійшло вказане клопотання про арешт майна, подане у межах кримінального провадження №002471 внесеного до ЄРДР 05.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, у якому суб`єктом звернення порушено питання щодо накладення арешту на вилучені 23.09.2024 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , предмет схожий на вогнепальну зброю з маркуванням АКММП- НОМЕР_1 , один магазин до неї та 25 предметів схожих на патрони з маркуванням НОМЕР_2 .

Перевіривши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, виходячи із наступного.

Правовою підставою арешту майна є положення ст. 170 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положенням ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У свою чергу, положенням ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При цьому, відповідно до ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями - строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. При обчисленні строку годинами - строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час.

З огляду на те, що майно, на яке прокурором планується накласти арешт, було вилучено 23.09.2024 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а з клопотанням про арешт майна прокурор звернулася до суду лише 26.11.2024 року, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий суддя на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України вважає за необхідне повернути його прокурору для усунення недоліків.

При цьому, слідчий суддя враховує, що прокурор у своєму клопотанні не порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку та не зазначає, які саме поважні причини об`єктивно завадили йому звернутися до суду з клопотанням про арешт вилученого майна, в тому числі й за допомогою поштового зв`язку, у строк, встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України, а вирішення такого питання з ініціативи слідчого судді кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні №002471 внесеного до ЄРДР 05.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити прокурору строк у 72 години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1