УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, клопотання заступника керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 14.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання заступника керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 14.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, в якому прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене 04.09.2024 у ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебуває в користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно, а саме:

- телефон Iphone 13, синього кольору, в чохлі, IMEI НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон Iphone в прозорому чохлі з наліпкою «Україна», належний ОСОБА_5 ;

- флешнакопичувач Kingston DTS E3 16 Gb зеленого кольору.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області, за процесуального керівництва прокурорів Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000174 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В рамках даного провадження 04.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебуває в користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якого було виявлено та вилучено зазначені вище речі.

04.09.2024 вилучене вищевказане майно постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що у слідства є вагомі підстави вважати, що вищевказані речі, предмети та документи самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення для документування протиправної діяльності та встановлення істини по даному кримінальному провадженню, наразі існує необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав. Також додав, що органом досудового розслідування встановлено, що з IP адрес проживання та роботи ОСОБА_4 вносилися відомості з цифрового ключа іншої особи - ОСОБА_9 . А відтак, у ході обшуку, після виявлення мобільного телефону ОСОБА_4 виникла необхідність у його влученні. Ймовірно до протиправної діяльності, що розслідується в рамках даного провадження, причетна й ОСОБА_5 , однак наразі такі відомості слідством не встановлені, оскільки достовірно не відомо, з якого саме мобільного телефону вносилися дані до системи «Шлях», а відтак, з метою перевірки наявності в телефонні останньої важливої для провадження інформації, слідчими було прийнято рішення про вилучення мобільного телефон ОСОБА_5 . Також вказав, що мобільні телефони направлені на експертизу.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 щодо клопотання про арешт майна заперечував, оскільки слідчим суддею при вирішенні питання про надання дозволу на проведення обушку не було надано органу досудового розслідування дозволу на вилучення мобільних телефонів. Більше того, ОСОБА_5 надала пароль слідчим під час проведення обшуку, а відтак, останні мали можливість перевірити необхідну інформацію без вилучення мобільного телефону. При цьому, долучені до клопотання матеріали кримінального провадження не доводять причетність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до розслідуваної в рамках даного кримінального провадження протиправної діяльності.

Також адвокат просив долучити свої письмові заперечення, з яких вбачається, що органом досудового розслідування порушено строки звернення з клопотанням про арешт майна, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні такого клопотання. У свою чергу, адвокат звернув увагу, що клопотання містить перелік осіб, яких слідство вважає причетними до розслідуваних діянь, при цьому, відсутня вказівка на невстановлених осіб.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав свого адвоката.

Власниця майна ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що їй не відомі особи, прізвища яких зазначені у клопотанні прокурора. В цілому підтримала думку свого адвоката.

Вислухавши думку учасників провадження, ретельно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідча суддя прийшла до таких висновків.

Так, у ході судового розгляду клопотання прокурора про арешт майна встановлено, що СУ ГУНП в Київській області, за процесуального керівництва прокурорів Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000174 від 14.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

В рамках даного провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024 надано дозвіл на проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить останньому на праві власності, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей і документів, які мають доказове значення в даному кримінальному провадженні. Відтак, слідчим суддею надано дозвіл на вилучення документів, їх копій, а також інформації, що перебуває на електронних носіях та мобільних терміналах систем зв`язку. Разом з тим, як вбачається зі змісту ухвали, слідчим суддею не встановлено підстав для надання дозволу на вилучення електронних інформаційних систем або їх частин та мобільних терміналах систем зв`язку, а тому, в цій частині клопотання слідчого задоволено не було.

Так, 04.09.2024 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебуває в користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході якого було виявлено та вилучено:

- телефон Iphone 13, синього кольору, в чохлі, IMEI НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон Iphone в прозорому чохлі з наліпкою «Україна», належний ОСОБА_5 ;

- флешнакопичувач Kingston DTS E3 16 Gb зеленого кольору.

Так, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, слідчий, прокурор проводять обшук.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з тим, ч. 2 ст. 168 КПК України передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Таким чином, враховуючи, що вилучення вказаних речей змістом ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2024 про надання дозволу на проведення обшуку не охоплюється, таке майно має статус тимчасово вилученого.

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

У свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Однак, враховуючи, що мобільний телефон Iphone в прозорому чохлі з наліпкою «Україна», належний ОСОБА_5 , захищений паролем, який власниця під час обшуку відмовилася надавати слідчим, останні прийняли рішення про його вилучення з метою перевірки наявності на ньому важливої для провадження інформації, що відповідає вимогам вказаної статті.

Щодо мобільного телефону Iphone 13, синього кольору, в чохлі, IMEI НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , слідча суддя звертає увагу, що слідством встановлено, що із адреси місця проживання та місця роботи ОСОБА_4 за допомогою цифрового ключа іншої особи - ОСОБА_9 були внесені відомості до системи «Шлях», а відтак, з метою перевірки наявності на мобільному телефоні ОСОБА_4 інформації, що має значення для даного кримінального провадження, яку неможливо провести без залучення спеціаліста, існували підстави для вилучення такого телефону.

У свою чергу, постановою старшої слідчої СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_10 від 04.09.2024 вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000174 від 14.03.2024 року.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, слідчою суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучене у ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебуває в користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно, а саме: телефон Iphone 13, синього кольору, в чохлі, IMEI НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 , та флешнакопичувач Kingston DTS E3 16 Gb зеленого кольору, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні №0000174 від 14.03.2024, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому, накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

А відтак, слідча суддя не бере до уваги твердження адвоката ОСОБА_6 щодо незаконності вилучення мобільних телефонів у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки наведене спростовується долученими та клопотання матеріалами та встановленими у судовому засіданні обставинами.

Також не заслуговують на увагу й твердження щодо недотримання стороною обвинувачення строків звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. Як вбачається із наявних у розпорядженні слідчої судді матеріалів кримінального провадження №0000174 від 14.03.2024, обшук квартири АДРЕСА_1 , проведено 04.09.2024, а клопотання про арешт тимчасово вилученого майна за допомогою засобів поштового зв`язку скеровано на адресу Шевченківського районного суду м. Києва 06.09.2024, тобто у відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, не пізніше 48 годин з моменту вилучення майна. Таким чином, доводи адвоката в цій частині є помилковими.

Також слідча суддя відхиляє доводи адвоката щодо визначення органом досудового розслідування чіткого кола осіб, причетних до розслідуваних в рамках даного провадження обставин, оскільки наразі жодній особі не повідомлено про підозру, стадія досудового розслідування не завершена, тривають активні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення всіх причетних до протиправної діяльності осіб та пошук важливої для провадження інформації, що має доказове значення. А відтак, твердження про непричетність ОСОБА_4 до встановлених слідством подій є передчасними.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно, а саме телефон Iphone 13, синього кольору, в чохлі, IMEI НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 , у вигляді заборони використання, розпорядження та відчуження вказаного майна.

При цьому, слідча суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Разом з тим, в частині вилученого у ході обшуку мобільного телефону Iphone в прозорому чохлі з наліпкою «Україна», що належить ОСОБА_5 , слідча суддя звертає увагу, що прокурором у клопотанні та слідчим у судовому засіданні не доведено, що таке майно містить на собі ознаки, визначені ст. 98 КПК України. При цьому, слідчим ОСОБА_3 підтверджено, що на момент розгляду даного клопотання причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення не доведена, відомості про неї не внесені до фабули кримінального правопорушення, яка зазначена у витязі з ЄРДР за №0000174 від 14.03.2024, а тому, слідча суддя не вбачає підстав для накладення арешту на мобільний телефон останньої, що було б невиправданим втручанням у законне право власності ОСОБА_5 .

Водночас, постанова старшої слідчої СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_10 від 04.09.2024 про визнання такого майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0000174 від 14.03.2024 містить лише посилання на фактичні обставини справи та загальне формулювання, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказане майно може мати доказове значення у даному кримінальному провадженні.

Так, слідча суддя сприймає твердження представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 щодо недоведеності причетності ОСОБА_5 до розслідуваних в рамках даного провадження обставин, а відтак, відсутності в її мобільному телефоні інформації, яка має важливе значення для даного кримінального провадження.

Враховуючи доводи сторін, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання заступника керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 14.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, не підлягає задоволенню в цій частині.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234, 309, 369-372, 395 КПК України, слідча суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання заступника керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 04.09.2024 у ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебуває в користуванні ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , майно, а саме:

- телефон Iphone 13, синього кольору, в чохлі, IMEI НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 ;

- флешнакопичувач Kingston DTS E3 16 Gb зеленого кольору,

із забороною користуватися, розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

В іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 16 вересня 2024 року о 10 год. 15 хв.

Слідча суддя ОСОБА_1