Провадження № 1-кп/537/265/2024
Справа № 537/3310/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2024 року за №0000168, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, не одружений, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з врахуванням ст.89 КК України раніше судимий:

- 16.08.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.

- 01.03.2013 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 70, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 02.09.2013 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.03.2016 по відбуттю строку покарання;

- 09.08.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців;

- 11.11.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.360, ч. 1 ст.70, ст.72, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 22.12.2016 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 05.06.2020 за відбуттям строку покарання;

- 08.09.2020 Крюківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 15.01.2021 Крюківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч. 2 ст.15 - ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців. Звільнений 10.05.2024 за відбуттям строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

у с т а н о в и в :

27 травня 2024 року близько 18:00 год. ОСОБА_4 , реалізуючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу, в заборонений час - період нересту (наказ Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Полтавській області №329 від 22.03.2024 «Про перенесення строків заборони на добування (вилов) водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) на період нересту та затвердження переліку меж нерестових ділянок в районах діяльності (контролю) Полтавського рибоохоронного патруля у 2024 році»), прибув до берега Кам`янського водосховища р. Дніпро в м. Кременчук Полтавської області поблизу бази відпочинку « Старий Томас », що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Набережна лейтенанта Дніпрова, буд. 115 , з метою незаконного вилову риби для своїх особистих потреб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , зайшов у воду Кам`янського водосховища р. Дніпро в м. Кременчук Полтавської області поблизу бази відпочинку « Старий Томас », що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Набережна лейтенанта Дніпрова, буд. 115 , в межах адміністративної території Кременчуцької територіальної громади, та близько 10 м від берега установив три власні риболовні ліскові сітки з параметрами: перша довжиною 50 м, висотою 1,8 м, вічком сіткового полотна 32 мм х 32 мм, друга довжиною 30 м, висотою 1,5 м, вічком сіткового полотна 36 мм х 36 мм, третя довжиною 40 м, висотою 1,5 м, вічком сіткового полотна 36 мм х 36 мм. Після чого покинув територію водосховища для того, щоб в сітки наловилась риба.

28 травня 2024 року близько 06:00 год. ОСОБА_4 повернувся до залишених у водоймищі сіток та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного видобутку риби та бажаючи їх настання, посягаючи на суспільні відносини у сфері охорони та відтворення навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, за допомогою вказаних риболовних сіток, тобто забороненим знаряддям, здійснив у період нересту незаконний вилов риби загальною вагою 16,22 кг, в загальній кількості 123 екземпляра, тобто у великій кількості. Після чого сітки зі свіжовиловленою рибою склав у білий мішок та пакети. Але о 07 год 43 хв був виявлений провідним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохороний патруль» ОСОБА_5 на березі Кам`янського водосховища р. Дніпро в м. Кременчук Полтавської області поблизу бази відпочинку « Старий Томас », що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Набережна лейтенанта Дніпрова, буд. 115 .

Таким чином, ОСОБА_4 в результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом, без належного дозволу, забороненими знаряддями лову - риболовними сітками, порушив вимоги п. 2 розділу 2, п. 1 розділу 4 «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 700 від 19.09.2022, п.14 ст.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» № 1126 від 18.07.1998, ст. 27 Закону України «Про тваринний світ».

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_4 , незаконно добув рибу по видам та кількості:

карась сріблястий - 57 шт., розмір шкоди 1581 грн. за 1 екземпляр, на суму 90117 грн.;

плоскирка - 53 шт., розмір шкоди 1564 грн. за 1 екземпляр, на суму 82892 грн.;

плітка - 1 шт., розмір шкоди 1564 грн. за 1 екземпляр, на суму 1564 грн.;

лящ - 1 шт., розмір шкоди 1649 грн. за 1 екземпляр, на суму 1649 грн.;

синець - 1 шт., розмір шкоди 1564 грн. за 1 екземпляр, на суму 1564 грн.;

сом - 1 шт., розмір шкоди 5117 грн. за 1 екземпляр, на суму 5117 грн.;

судак - 1 шт., розмір шкоди 3587 грн. за 1 екземпляр, на суму 3587 грн.;

окунь - 2 шт., розмір шкоди 3162 грн. за 1 екземпляр, на суму 6324 грн.;

краснопірка - 2 шт., розмір шкоди 1564 грн. за 1 екземпляр, на суму 3128 грн.;

лин - 4 шт., розмір шкоди 1598 грн. за 1 екземпляр, на суму 6392 грн.;

загальною вагою 16,22 кг, загальною кількістю 123 екземпляра, відповідно до накладних №28/05 від 28.05.2024, яка відноситься до водних живих ресурсів загальнодержавного значення, чим заподіяв істотну шкоду водним біоресурсам, добуваючи незаконно види риб.

Згідно Такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів № 1042 від 29 вересня 2023 року, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», «Біологічного обґрунтування уточнення кількісних показників визначення істотності шкоди, завданої водним біоресурсам внаслідок зайняття незаконним рибним добувним промислом внаслідок зміни законодавчої бази щодо відшкодування збитків за незаконне вилучення водних біоресурсів (на період 2023-2025 роки)», розробленим Інститутом рибного господарства Національної академії аграрних наук України від 09.01.2023, відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-24/34564-ФХЕД від 17.06.2024 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконного вилову риби ОСОБА_4 , що мав місце в період часу з 27.05.2024 по 28.05.2024 на річці Дніпро Кам`янського водосховища в м. Кременчук Полтавської області поблизу бази відпочинку « Старий Томас », що за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Набережна лейтенанта Дніпрова, буд. 115 , становить 202351 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10 грудня 2004 року № 17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля»: вилов риби в період нересту та добування великої кількості водних біоресурсів, діями ОСОБА_4 заподіяно істотну шкоду.

Окрім цього, істотність шкоди та її розмір, що було завдано протиправними діями ОСОБА_4 , підтверджується висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України СЕ-19/111-24/34564-ФХЕД від 17.06.2024.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, - незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. Повідомив, що після відбуття покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі він звільнився з місць позбавлення волі у травні 2024 року. Не має постійного місця проживання, тимчасово проживає у знайомих. Не працює, хоча не є інвалідом. У кінці травня біля бази відпочинку «Старий Томас» на Раківці у м. Кременчуці він ловив рибу трьома сітками розміром до 50 метрів. А саме ввечері поставив сітки у р. Дніпро, а наступного ранку повернувся, забрав сітки та виловлену рибу. Але при цьому його затримав рибний патруль, який вилучив у нього сітки та рибу. Повідомив, що щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Просив суворо не карати, а призначити йому покарання у виді штрафу. Цивільний позов прокурора визнав в повному обсязі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений та його захисник, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, дослідженням висновку експерта Київського НДЕКЦ №СЕ-19/111-24/34564ФХЕД від 17.06.2024 року, яким установлено розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_4 від незаконного вилучення живих водних біоресурсів з природного середовища в акваторії р. Дніпро Кам`янського водосховища, - 202351,00 грн., що за критеріями вилов в період нересту, добування великої кількості риби є істотною.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, з дотриманням положень ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 незаконно займався рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 249 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, що спричинив істотну шкоду водним біоресурсам у Кам`янському водосховищі р. Дніпро, конкретні обставини справи.

Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий, зокрема за кримінальні правопорушення проти власності, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, проти громадської безпеки, але судимості не зняті та не погашені, двічі судом звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але в період іспитового строку вчиняв нові кримінальні правопорушення. За попереднім вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.01.2021 року звільнений з місця позбавлення волі 10.05.2024 року за відбуттям покарання. Прибув у місце свого народження, де не має визначеного місця проживання та сім`ї, що вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. Проте на роботу не влаштувався, хоча є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я. Одразу після звільнення вже в травні 2024 року ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується у цьому кримінальному провадженні - за ч.1 ст.249 КК України. А також у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 09.06.2024 року за №0000179 ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні в червні 2024 року кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за що ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.07.2024 року закрито провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. ОСОБА_4 не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у психоневрологічному та у наркологічному диспансері.

Обставини, які в силу ст.66 КК України пом`якшують покарання, - відсутні.

Суд вважає, що визнання ОСОБА_4 своєї вини під тиском зібраних органами досудового розслідування доказів, коли він був зупинений державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів на місці вчинення кримінального правопорушення із забороненим знаряддям лову та свіжовиловленою рибою, - не вказують на його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, - відсутні.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд врахував наведені вище обставини та встановив наступне.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення за відсутності легальних джерел доходу, то суд не вбачає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу.

Оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, за попередніми вироками двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням, але в період іспитового строку вчиняв нові кримінальні правопорушення. За попереднім вироком звільнився з місць позбавлення волі 10.05.2024 року, але зазначене нове кримінальне правопорушення вчинив вже 27-28 травня 2024 року. А також не має визначеного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, не має постійного легального джерела доходу, що може спонукати його до вчинення нових злочинів, ухилитися від відбування покарання. Тому суд не вбачає підстав для призначення йому покарання у виді пробаційного нагляду.

Отже в межах санкції, визначеної законом за вчинене правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, з врахуванням особи обвинуваченого, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на іспитовий строк із застосуванням ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави вважати, що він може виправитися без реального відбуття покарання.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових правопорушень.

Під час досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід, але він виконав свої процесуальні обов`язки, з`являвся за викликом.

У ст. 57 КВК України установлений порядок направлення засуджених до обмеження волі для відбування покарання. Так, особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання. (ч.1 ст.57 КВК України).

Прокурор в дебатах просив до набрання вироком законної сили застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід особисте зобов`язання, з покладанням обов`язків, визначених ст.194 КПК України, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, який не чинив перешкод розслідуванню та не ухилялися від суду.

Отже, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 його особу, суд вбачає ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме вчинення нового кримінального правопорушення, з огляду на відсутність у нього законних джерел для існування. Разом з тим, враховуючи думку прокурора, а також призначене покарання у виді обмеження волі, суд вважає достатнім застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили з метою забезпечення виконання вироку.

У кримінальному провадженні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Кременчуцької територіальної громади м. Кременчука Полтавської області, подав цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної вчиненим ним кримінальним правопорушенням, в розмірі 202351 грн., яка складається з вартості виловленої ним риби, згідно з Таксами для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів № 1042 від 29 вересня 2023 року.

Вирішуючи цивільний позов, суд керувався такими положеннями Закону.

У ст. 127 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. (ч.5 ст.128 КПК України).

Відповідно до ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У ст. 56 ЦПК України врегульовано участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. (ч.3 ст.56 ЦПК).

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. (ч.4 ст.56 ЦПК).

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. (ч.5 ст.56 ЦПК України).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. (ч.6 ст.56 ЦПК України).

За ст.2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України.

У ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено порядок представництва прокурором інтересів громадянина або держави в суді.

Так, відповідно до ч.1 цієї статті, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. (ч.2 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. (ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

За ч. 6 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Зі змісту цивільного позову вбачається, що прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 подав його в інтересах Держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Кременчуцької територіальної громади м. Кременчука Полтавської області.

Проте в позові прокурор неправильно зазначив назву позивача, в інтересах якого він звернувся до суду, оскільки територіальної громади з такою назвою не існує (http://kremrada.pl.ua/gromady.html).

Також прокурор у позові неправильно зазначив ЄДРПОУ (тобто унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України) позивача, в інтересах якого звертався до суду. Так, в порушення вимог ст.175 ЦПК України у позові прокурор при ідентифікації позивача вказав ЄДРПОУ належний не зазначеному ним позивачу (територіальній громаді), а Головному управлінню державної казначейської служби України у Полтавській області. Потім з цими ж помилками і виклав позовні вимоги.

Прокурор звернувшись до суду з позовом в інтересах територіальної громади не залучив до участі у справі представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (раду), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Так, інтереси Кременчуцької територіальної громади уповноважена представляти Кременчуцька міська Кременчуцького району Полтавської області.

Щодо правосуб`єктності територіальної громади суд врахував положення Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985 року, Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ЦК України, а також правову позицію Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 року у справі №362/2592/17, адміністративне провадження №К/9901/66849/18.

Так, відповідно до статей 2, 3 Європейської хартії місцевого самоврядування від 15.10.1985, ратифікованої Верховною Радою України 15.07.1997, принцип місцевого самоврядування визнається в національному законодавстві та, у міру можливості, в конституції.

Місцеве самоврядування означає право і спроможність органів місцевого самоврядування в межах закону здійснювати регулювання та управління суттєвою часткою публічних справ, під власну відповідальність, в інтересах місцевого населення. Це право здійснюється радами або зборами, члени яких вільно обираються таємним голосуванням на основі прямого, рівного, загального виборчого права і які можуть мати підзвітні їм виконавчі органи. Це положення жодним чином не заважає використанню зборів громадян, референдумів чи будь-якої іншої форми прямої участі громадян, якщо це дозволяється законом.

Конституцією України визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Основного Закону), яке здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, районні та обласні ради (частини третя, четверта статті 140 Конституції України).

При цьому, територіальною громадою визнаються жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр (стаття 1 Закону України Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», далі - Закон №280/97-ВР).

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування, зокрема управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції (частина перша статті 143 Конституції України).

Цивільна правоздатність територіальних громад в цивільному обороні визнається Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦК України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Таким чином, територіальна громада є суб`єктом цивільних правовідносин, який бере участь у цих правовідносинах нарівні з фізичними особами, юридичними особами та державою.

При цьому визнання за територіальної громадою правоздатності в силу прямої норми ЦК України виключає необхідність одержання такого статусу через державну реєстрацію у якості юридичної особи публічного права. Територіальна громада не є юридичною особою. Натомість вона сама може створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом (ч. 2 ст. 169 ЦК України), а також юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом (ч. 3 ст. 169 ЦК України).

У ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" наведено значення основних термінів, що використовуються в цьому Законі. Так, представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

До органів місцевого самоврядування належать:

- представницькі органи місцевого самоврядування (сільські, селищні, міські, районні та обласні ради);

- виконавчі органи ради (виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи).

Статтею 16 Закону №280/97-ВР органи місцевого самоврядування визнаються юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Територіальні громади реалізують цивільну дієздатність через утворені ними органи місцевого самоврядування, які за законом набувають статусу юридичних осіб та діють від імені та в інтересах територіальних громад.

Таким чином, правосуб`єктність територіальної громади не передбачає набуття статусу юридичної особи.

Такий недолік позову як неправильно зазначена прокурором назва позивача, як Кременчуцька територіальна громада м. Кременчука Полтавської області, не залучення прокурором представницького органу територіальної громади, через який реалізується її цивільна дієздатність, а саме органу місцевого самоврядування (так для Кременчуцької територіальної громади - Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області) - не може бути усунутий судом. Оскільки положеннями ЦПК України, Закону України "Про прокуратуру" саме на прокурора покладено обов`язок при зверненні до суду з позовом правильно зазначити належного позивача, в інтересах якого він звертається до суду, та інформацію для його ідентифікації (ст.175 ЦПК). За змістом ЦПК України (глави 4), суд не може замінити неналежного позивача чи залучити належного позивача. Відповідно до визначеного у ст.13 ЦПК України, ст. 26 КПК України, принципу диспозитивності судочинства, звернення до суду з позовом неналежним позивачем чи в інтересах неналежного позивача - тягне за собою відмову у задоволенні позову.

В порушення вимог ст.56, 175 ЦПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор у поданому ним позові не навів підстави для здійснення ним представництва в суді законних інтересів територіальної громади у разі їх порушення. А саме прокурор не зазначив підстави не здійснення захисту цих інтересів самою територіальною громадою або її представницьким органом місцевого самоврядування (радою) чи Державою, іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

В порушення вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор не виконав свого обов`язку попередньо, до звернення до суду з позовом, повідомити про це особу, в інтересах якої він звертається до суду, в даному випадку територіальну громаду, її представницький орган місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

В порушення вимог п. 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України у позові немає підтвердження про те, що позивачем - територіальною громадою, представницьким органом територіальної громади - органом місцевого самоврядування, іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, чи прокурором не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Що у цивільному судочинстві передбачає наслідки, визначені ч.1 ст.185 ЦПК України.

За таких обставин, керуючись вимогами ст.128, ст.129 КПК України щодо порядку вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цивільного позову прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в інтересах Держави в особі Кременчуцької територіальної громади м. Кременчука Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Відсутні підстави застосувати до позову прокурора вимоги ч.4 ст.56, п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України, оскільки це суперечить вимогам ч.5 ст.128 КПК України, бо у ст. 129 КПК України врегульований порядок вирішення судом у кримінальному провадженні цивільного позову, наведено вичерпний перелік рішень, які може ухвалити суд за результатом розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити, що відмова у задоволенні позову прокурора в інтересах Держави в особі Кременчуцької територіальної громади м. Кременчука Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у разі в майбутньому подання прокурором позову в інтересах належного позивача - не є підставою для відмови у відкритті провадження за п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України чи для закриття провадження за п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Долю речових доказів вирішити з дотриманням положень ст.100, 174 КПК України.

На підставі п.4 ч.9 ст.100 КПК України суд вважає за необхідне знищити рибацькі сітки, як майно (речовий доказ), що не має ніякої цінності і не може бути використано в легальних цілях.

За п.7 ч.9 ст.100 КПК України DVD-R диски з відеозаписами подій, спеціальний сейф-пакет №0020856, що визнані речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання у прокурора, оскільки справа слухалася за ч.3 ст.349 КПК України.

За п.6 ч.9 ст.100 КПК України, рибу, а саме карась - 1 шт, сом - 1 шт, окунь - 1 шт., краснопірку - 1 шт, линь 1 шт., плоскурку - 1 шт., синець - 1 шт., плітку - 1 шт., судак звичайний - 1 шт., лящ - 1 шт., передані на зберігання ФОП ОСОБА_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) - конфіскувати, а у разі неможливості їх подальшої реалізації через стан водних біоресурсів - знищити (утилізувати).

Відповідно до вимог п.6 ч.9 ст.100 КПК України суд не може визначити долю речових доказів карася - 56 шт., краснопірка - 1 шт., линь - 3 шт., плоскирки - 52 шт., окунь - 1 шт., по яким ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.06.2024 року у справі №537/2747/24, провадження №1-кс/537/508/2024 Управлінню державного агенства меліорації та рибного господарства у Полтавській області та ФОП ОСОБА_6 надано дозвіл на реалізацію, а у разі неможливості подальшої реалізації та зберігання через стан водних біоресурсів дозвіл провести їх знищення (утилізацію). Оскільки прокурор не подав суду документи щодо долі вказаних речових доказів: їх знищення (утилізацію) чи проведення реалізації та розмір отриманих коштів.

Суд вважає за необхідне роз`яснити прокурору, що доля цих речових доказів може бути вирішена за його заявою в порядку ст.537, ст.539 КПК України

На підставі ст.124 КПК України стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 6058,24 грн.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 58 КВК України, строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2, п.3 ч.5 ст.194 КПК України, до набрання вироком законної сили, а саме:

- прибувати за викликом до суду,

- не відлучатися з м. Кременчук без дозволу суду,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на Кременчуцьку окружну прокуратуру, зокрема на прокурора ОСОБА_3 .

На підставі ст.124 КПК України стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта Київського науково дослідного експертно-криміналістичного центру в розмірі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) грн. 24 коп.

Відмовити в задоволенні цивільного позову прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в інтересах Держави в особі Кременчуцької територіальної громади м. Кременчука Полтавської області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду

Речові докази: рибацька сітка розміром: довжина 50 метрів, висота 1.8 м, розмір вічка 32 х 32 мм, рибацька сітка розміром: довжина 30 метрів, висота 1.5 м, розмір вічка 36 х 36 мм, рибацька сітка розміром: довжина 40 метрів, висота 1.5 м, розмір вічка 36 х 36 мм знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. І. Приходька, буд. 69-Б, - знищити.

Речові докази: спеціальний сейф-пакет №0020856, DVD-R диск з відеозаписами подій від 28.05.2024 та DVD-R диск з відеозаписами події від 28.05.2024 за участі ОСОБА_4 з нагрудного відеореєстратора, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження у прокурора, - зберігати в Кременчуцькій окружній прокуратурі в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: карась - 1 шт, сом - 1 шт, окунь - 1 шт., краснопірку - 1 шт, линь 1 шт., плоскірку - 1 шт., синець - 1 шт., плітку - 1 шт., судак звичайний - 1 шт., лящ - 1 шт., передані на зберігання ФОП ОСОБА_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) - конфіскувати, а у разі неможливості їх подальшої реалізації через стан водних біоресурсів - знищити (утилізувати).

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області з врахуванням положень ч.3 ст.349, ст.394 КПК України у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1