ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2749/24 Справа № 190/1338/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2024 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що наявні у поведінці ОСОБА_7 позитивні зміни не доводять, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки заохочення, які отримав засуджений за весь період відбування покарання, не можуть свідчити про наявність достатніх підстав для його умовно-дострокового звільнення. Суд зауважив, що засуджений за період відбування покарання п`ять разів піддавався стягненню, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, про що свідчать вчинені ним нові злочини. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 схильний до системної протиправної поведінки, має стійку антисоціальну спрямованість, а вагомі докази виправлення засудженого до повного відбуття призначеного покарання відсутні, що свідчить про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та застосувати до нього положення ст. 81 КК України. Засуджений вважає, що суд не врахував стан його здоров`я відповідно до довідки, яку він направляв на адресу суду.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який апеляційну скаргу підтримав, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Так, ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 12 років позбавлення волі, призначене йому вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 січня 2015 року за ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується позитивно, вимоги встановленого порядку відбування покарання не порушував, виконує роботи з благоустрою відділення та поліпшення комунально-побутових умов засуджених, підтримує соціальні зв`язки з співмешканкою, приймає участь у заходах диференційованого виховного впливу, інших заходах виховного характеру. Згідно довідки про заохочення та стягнення від 02.05.2024 засуджений ОСОБА_7 має 9 заохочень та 5 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується наявність позитивних змін у поведінці ОСОБА_7 , проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений п`ять разів піддавався стягненню та протягом строку відбування покарання працевлаштований не був, натомість залучався лише до робіт з благоустрою відділення.

Разом із цим, з висновку щодо ступеня виправлення вбачається, що засуджений не порушував вимоги встановленого порядку відбування покарання. Між тим, згідно з довідкою про стягнення, ОСОБА_7 тричі користувався забороненими предметами, а також не виконував вимоги начальника установи.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується не вперше та раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчинив умисні злочини. При цьому, наразі засуджений відбуває покарання, зокрема, за зґвалтування відносно малолітньої особи та задоволення статевої пристрасті неприродним способом щодо неповнолітньої, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність засудженого.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази того, що поведінка ОСОБА_7 зазнала суттєвих змін, матеріали справи не містять, як і доказів доведення його виправлення ставленням до праці.

Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Доводи засудженого про те, що суд не врахував стан його здоров`я, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці обставини не є підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та вирішуються в порядку ст. 84 КК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2024 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3