справа № 619/4556/24
провадження № 1-кп/619/343/24
ВИРОК

іменем України

04 липня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження № 0001590 від 17.10.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, в останній раз Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 271/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14.05.2024 строком на 90 діб.

Законом України від 08.05.2024 № 3584-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, представниками збройних сил та інших державних органів російської федерації створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації, зокрема на території Харківського району Харківської області.

Після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації та окупації території смт Козача Лопань Харківського району Харківської області, тобто після 24.02.2022, у громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник прямий умисел, направлений на колабораційну діяльність з державою-агресором російською федерацією, а саме на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цією метою, ОСОБА_3 , у травні місяці 2022 року, перебуваючи на території тимчасово окупованого смт Козача Лопань Харківського району Харківської області, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раніше виниклий кримінальний протиправний умисел, добровільно зайняв посаду, не пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме посаду «старшего инспектора отдела благоустройства и оперативного планирования Временной гражданской администрации Харьковского района Харьковской области» з посадовим окладом у розмірі 30000 (тридцять тисяч) російських рублів.

Після чого, з травня місяця 2022 року по 10 вересня 2022 року, ОСОБА_3 , виконував покладені на нього обов`язки за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі, займався виготовленням гробів та хрестів, які в подальшому передавав представникам окупаційної влади.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.111-1 КК України, тобто у колабораційна діяльність, яка полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Прокурор ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_8 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. Так, відповідно до ч.1 ст.12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.2 ст.381, ч.1 ст.382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст.111-1 КК України - колабораційна діяльність, яка полягає у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 111-1 КК України.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами. Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

Суд вважає можливим не призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Внаслідок вчинення кримінального проступку матеріальної шкоди не завдано.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувались.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів - відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України і призначити покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління та місцевого самоврядування без конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1