УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироків суду відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ :

Начальник Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон № 3886-ІХ) засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд подання у його відсутність. Відповідно ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає подання у його відсутність.

Прокурор в судовому засіданні щодо подання та декриміналізації кількох епізодів, а в решті вирок суду просив залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України 3886-IX від 18.07.2024р. «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким ст. 51 КУпАП викладено в новій редакції, відповідно до якої дрібним вважається викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше судимий:

1) - 29 серпня 2023 року вироком Носівського районного суду Чернігівської області за ч. 4 ст.185, 69, 70, 75КК України до 5 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку 3 роки. Цим вироком ОСОБА_4 засуджений за таємне викрадення чужого майна в 2023р на суму 819,54 грн.

2) 15.01.2024р. вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч.4 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Вирок від 29.08.2023 постановлено виконувати самостійно. За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за таємне викрадення чужого майна в 2023р на суму 350 грн. та 1131, 67 грн.

3) 20.03.2024р. вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області за ч.4 ст.185 КК Укпаїни до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15.01.2024 року більш суворим покаранням за даним вироком та визначено остаточне покарання 5 ( п"ять) років позбавлення волі. За цим вироком ОСОБА_4 засуджений за таємне викрадення чужого майна: 14.01.2023 року - на суму 346,70 грн., 28.02.2023 на суму 930 грн., 05.03.2023 - на суму 5032 грн.

Також останнім вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 25.04.2024 ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.185, ч.1, 4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі. За цим вироком ОСОБА_4 таємно викрав майно: 07.05.2023 на суму 3564 гр, 18.05.2023 на суму 3837,55 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2023р становила 2684 грн.

Відповідно, зміна розміру дрібного викрадення чужого майна з 0,2 нмдг до 2 нмдг є зміною кримінального закону в частині кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України, оскільки у тексті кримінального закону цей розмір не визначений і він вказаний в ст.51 КУпАП.

Отже враховуючи, що ОСОБА_4 , згідно вироків Носівського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2023 року та Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15.01.2024р., а також за двома епізодами (14.01.2023 року - на суму 346,70 грн., 28.02.2023 на суму 930 грн) у вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.03.2024р, завдав матеріальної шкоди на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки, тобто вчинені ним діяння - крадіжки (ст.185 КК України), відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даними вироками, на підставі ч.2 ст. 74 КК України.

Водночас, за рештою епізодів вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.03.2024 року та останнього вироку 25.04.2024 ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду, розмір якої перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, а відтак вчинені ним діяння за вказаними епізодами та вироками є кримінально караними. За таких обставин вчинене засудженим діяння за даним вироком суду від 20.03.2024 року на даний час вважатися кримінально караним та не впливає на призначене йому покарання.

З урахування цього, суд приводить вироки: Носівського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2023 року, Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15.01.2024р та Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.03.2024р (за двома епізодами: 14.01.2023 року та 28.02.2023) у відповідність до вимог Закону №3886-IX від 18.07.2024р. в частині звільнення від відбування покарання. В іншій частині раніше призначене остаточне покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від вироку 25.04.2024 залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Подання начальника Державної установи «Житомирська виправна колонія №4» про приведення вироку суду у відповідність до діючого закону - задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2023 року, Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15.01.2024р та Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.03.2024р (за двома епізодами: 14.01.2023 року та 28.02.2023) щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , привести у відповідність до вимог Закону України Закону №3886-ІХ від 18.07.2024р.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироками Носівського районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2023 року, Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15.01.2024р та Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.03.2024р (за двома епізодами: 14.01.2023 року та 28.02.2023) у зв`язку з усуненням караності діяння.

В іншій частині раніше призначене остаточне покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від вироку 25.04.2024 залишається незмінним та приведення у відповідність до чинного законодавства не потребується.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1