н/п 1-кс/490/3359/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5853/24
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

03 вересня 2024 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баловне, Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, інваліда ІІ групи, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000900 від 07.07.2024.

Клопотання мотивує тим, що 06.07.2024 приблизно о 16 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 знаходився за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю співмешканкою ОСОБА_6 , та в цей час до їхньої квартири навідався потерпілий ОСОБА_7 . Перебуваючи у вказаному місці приблизно о 17 годині 30 хвилин, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , виник конфлікт на ґрунті ревнощів до ОСОБА_6 , що переріс в бійку, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, що виникли під час сварки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки, ОСОБА_5 взяв в праву руку кухонний ніж, котрий знаходився на підлозі за вищевказаною адресою та наніс ОСОБА_7 чотири акцентованих удари кухонним ножем по тулубу в область правої частини грудної клітини, після чого потерпілий втратив свідомість. В результаті чого, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді чотирьох проникаючих колото-різаних ран грудної клітини справа, правобічний відкритий пневмоторакс,що відповідно до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» за критерієм небезпеки для життя, в момент спричинення, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після спричинення тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 госпіталізовано до Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та уточнив, що просить продовжити запобіжний захід саме до 07.10.2024 включно, тобто в межах строку досудового розслідування. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких, за яке передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Крім того, вважає, що в діях підозрюваного і надалі наявні ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу.

На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотанняпро застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000900 від 07.07.2024.

07.07.2024 підозрюваного ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

07.07.2024 року підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

09.07.2024 Центральним районним судом м. Миколаєва винесено ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з визначенням часу стосовно ОСОБА_5 до 04.09.2024 включно.

30.08.2024 прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000900 від 07.07.2024 до трьох місяців, тобто до 07.10.2024 включно.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 04.09.2024, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу.

На даний час у кримінальному провадженні не виконані всі слідчі (розшукові) дії, що перешкоджає винесенню законного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні, яке відповідно до положень ч.1 ст. 94 КПК України має ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення.

Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: витягом з ЄРДР за №0000900 від 07.07.2024; протоколом огляду місця події від 06.07.2024; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України від 07.07.2024; випискою з журналу реєстрації травм кримінального характеру; протоколом операції №784,785; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 07.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.07.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.03.2023; протоколом допиту підозрюваного (затриманого) ОСОБА_5 від 07.07.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_5 ризиків, передбачених п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, для продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та він усвідомлюючи невідворотність покарання може переховуватися від слідства. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_6 , з метою зміни ними показіву даному кримінальному провадженні, шляхом схилення до дачі завідомо неправдивих показів, з метою зміни або відмови від раніше наданих показів.

Вказані ризики не зникли з часом та доведені прокурором в суді.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначений підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри, тяжкості вчиненого злочину, особи підозрюваного, та з метою уникнення ризику, який не зменшився.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 186, 194, 196, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20.00 год до 07.00 год, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися за межі міста Миколаїв, Миколаївська область, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить з моменту оголошення ухвализ 03 вересня 2024 року до 07 жовтня 2024 року включно (в межах строку досудового розслідування).

У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвалу скерувати у відповідний відділ поліції за місцем проживання підозрюваного для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1