Провадження № 1-кс/201/4796/2024
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2024 року м. Дніпро
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , н.д.з НОМЕР_2 ДП, марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску , блакитного кольору на ім`я ОСОБА_4 .
Власником вище вказаного вилученого майна - свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , н.д.з НОМЕР_2 ДП, марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску, блакитного кольору на ім`я ОСОБА_4 , являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, вилучене під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , н.д.з НОМЕР_2 ДП, марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску, блакитного кольору на ім`я ОСОБА_4 , зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Підсумовуючи вищевикладене, сторона обвинувачення, вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та збереження речових доказів, а також у зв`язку з необхідністю проведення судової-технічної експертизи документів для встановлення відповідності вказаного документу офіційним бланкам, а тому, прокурор просить задовольнити подане клопотання.
Сторони у судове засідання не з`явилися, прокурор надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення заявленого прокурором клопотання про арешт майна, виходячи з такого мотивування.
Згідно з протоколом огляду від 03.10.2024, 03.10.2024 під час огляду за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , н.д.з НОМЕР_2 ДП, марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску, блакитного кольору на ім`я ОСОБА_4 .
Вирішуючи питання про накладення арешту на майно вилучене під час огляду місця події, слідчий суддя керується таким.
Згідно із ч.1 та ч.5 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як встановлено при розгляді клопотання про арешт майна, прокурором дотримано правила передбачені ч.5 ст.171 КПК України.
За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому і предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктові 1 частини другої статті 170 цього Кодексу): 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб
Враховуючи наведене, є всі підстави вважати, що вилучене під час огляду 03.10.2024 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , н.д.з НОМЕР_2 ДП, марки ВАЗ 2101, 1973 року випуску, блакитного кольору на ім`я ОСОБА_4 є тимчасово вилученим майном.
Зазначене у клопотанні прокурором майно цілком відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та ст. 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженню, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, на підставі наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене вище майно.
Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання - задовольнити.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1