Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Справа № 991/7918/24
Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-сс/991/631/24
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2024 рокумісто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 серпня 2024 року щодо продовження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000303,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Процедура

1. Судове провадження у цій справі розпочато у зв`язку з отриманням апеляційної скарги захисника, поданої відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України /далі - КПК/ на ухвалу слідчого судді, постановленої згідно зі ст. 199 КПК (т. 1 а. с. 234-235, 241-242; т. 2 а. с. 2-17, 23-24, 29, 53-64, 88-100).

ІІ. Зміст оскаржуваного рішення

2. Ухвалою слідчого судді продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 26.10.2024 включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 18 000 000,00 грн. Зазначено, що у разі внесення застави на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК.

3. Наведене рішення мотивоване тим, що: (1) Національним антикорупційним бюро України /далі - НАБУ/ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000303 від 11.07.2023, в якому наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 Кримінального кодексу України /далі - КК/; (2) встановлені під час застосування запобіжного заходу ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК, не зникли, але з плином часу зменшили свою інтенсивність; (3) наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення 01.09.2024 дії попередньої ухвали про тримання під вартою; (4) більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможуть запобігти встановленим ризикам; (5) враховуючи майновий стан та обставин вчинення кримінального правопорушення є підстави для зменшення суми застави до 18 000 000 грн.

ІІI. Вимоги та доводи особи, яка звернулася з апеляційною скаргою

4. В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в продовженні строку тримання підозрюваного під вартою.

4.1. Апеляційна скарга мотивована тим, що: (1) підозра за ч. 4 ст. 369 КК необґрунтована; (2) відсутні ризики; (3) не доведено наявності обставин, зазначених у ч. 3 ст. 199 КПК, що виправдовували б подальше тримання особи під вартою.

4.2. В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

IV. Узагальнені позиції інших учасників

5. Інші учасники судового провадження висловили свої позиції.

5.1. Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити з мотивів, наведених у ній.

5.2. Захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та просив її задовольнити., а у випадку встановлення судом наявності підстав для продовження застосування запобіжного заходу просив зменшити розмір застави.

5.3. Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін як законну та обґрунтовану.

V. Встановлені обставини та їх оцінка колегією суддів

6. Під час надання оцінки висновкам слідчого судді апеляційний суд виходить із такого.

7. Слід зауважити, що на відповідній стадії суд не може надавати іншу оцінку тому чи (а) наявна обґрунтована підозра, (б) інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою здатен запобігти існуючим ризикам, (в) визначений розмір застави є помірним для підозрюваного, - якщо на момент апеляційного перегляду не надано нових доказів, які не подавалися раніше, чи не змінилися обставини, котрі мали місце на момент прийняття первісного рішення про застосування запобіжного заходу, оскільки в протилежному випадку вказане по суті буде повторним переглядом первісного рішення про застосування запобіжного заходу, що суперечить принципу поваги до остаточного судового рішення.

(§1) Щодо продовження існування ризиків

8. В оскаржуваному рішенні слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені під час застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу ризики [(а) переховування від органів досудового розслідування та суду, (б) знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, (в) незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, (г) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, (ґ) вчинення іншого кримінального правопорушення] продовжують існувати.

8.1. Сторона захисту не погодилася із цим висновком, зазначивши про відсутність: (1) ризику переховування, оскільки: (а) ОСОБА_8 планував виїхати за кордон ще до повідомлення йому підозри на відпочинок і ним були придбані квитки для повернення в Україну; (б) наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон та факти виїзду за кордон не свідчить про наявність цього ризику; (в) на все його майно накладено арешт; (г) лише на основі суворості можливого покарання не може бути встановлений ризик втечі; (2) ризику знищення, приховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення свідчить не зазначення стороною обвинувачення щодо яких саме речей існує цей ризик і чи такі речі на даний час відшуковуються; (3) ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, адже: (а) сторона обвинувачення даний ризик доводить абстрактно, тобто виходячи з теоретичної можливості його існування та не підтверджує жодними доказами; (б) знайомство серед керівників правоохоронних органів не може свідчити про наявність такого ризику; (4) ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки: (а) стороною обвинувачення не надано жодних аргументів на підтвердження його існування; (б) наявність широкого кола знайомств не свідчить про наявність вказаного ризику, так як не наведено через кого зі своїх знайомих підозрюваний має можливість здійснювати вплив; (5) ризику вчинити інше кримінальне правопорушення тому, що: (а) розмови ОСОБА_8 з іншими підозрюваними щодо вказаного злочину та наявність майнових ресурсів, на які накладено арешт, не може свідчити про наявність такого ризику; (б) ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

8.2. Прокурор заперечив проти доводів сторони захисту, вказавши про правильність рішення слідчого судді.

8.3. На думку колегії суддів, установлені при застосуванні запобіжного заходу ризики продовжують існувати й надалі.

8.4. Надаючи саме таку оцінку, колегія суддів ураховує те, що обов`язковою умовою, за наявності якої до особи може бути застосовано запобіжний захід, у т. ч. продовжено його застосування, є існування хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

8.5. Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що продовжує існувати хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

8.6. Існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстровано (п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

8.7. Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК вбачається, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними, тобто такими, що продовжують існувати, якщо встановлено обґрунтовану ймовірність можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, але вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

8.8. У ході застосування наведеного підходу щодо продовження існування чи відсутності ризиків, судом апеляційної інстанції враховується наступне.

8.8.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду продовжує існувати, враховуючи: (1) можливість виїзду ОСОБА_8 за кордон, в т. ч. факти виїзду в період воєнного стану (т. 1 а. с. 88); (2) повідомлення йому підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 369 КК), за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі; (3) майновий стан як самого підозрюваного, так і його близьких осіб, наявність нерухомого та рухомого майна, значних грошових заощаджень (т. 1 а. с. 62-87; т. 2 а. с. 192-203). Наведені факти не самі по собі, а у їх сукупності та взаємозв`язку свідчать про продовження існування зазначеного ризику.

8.8.2. Продовження існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що: (1) більшість матеріалів із доказової бази складають електронні файли зі змістом спілкування підозрюваних, а тому доступ до пристроїв може надати можливість знищити, приховувати або спотворити такі відомості; (2) наразі проводяться експертизи мобільних телефонів задля подолання логічного захисту на таких пристроях, а тому існує ризик знищення наявної на них інформації, у разі отримання віддаленого доступу до них підозрюваним (т. 1 а. с. 140-163); (3) під час проведення обшуку за місцем тимчасового проживання в готелі ОСОБА_8 намагався приховати мобільний телефон (т. 1 а. с. 108-111).

8.8.3. Ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні продовжує існувати, враховуючи: (1) передбачену ст. ст. 23 та 224 КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні; (2) підозрюваному інкримінується злочин ймовірно вчинений ним у співучасті з іншою особою, залучення якої відбувалося саме підозрюваним, що дозволяє координувати свої дії та показання з нею, впливаючи на зміст, характер та обсяг показань та процесуальної поведінки (т. 1 а. с. 17-24); (3) коло спілкування підозрюваного та його близьких родичів охоплює у т. ч. керівників правоохоронних органів (т. 1 а. с. 27, 37); (4) обізнаність з колом осіб, яким відомі обставини кримінального провадження (т. 1 а. с. 17-24); (5) фіксування в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій /далі - НС(Р)Д/ розмов підозрюваного з працівниками митниці, що може свідчити про довірливі між ними відносини та дає підстави вважати про можливість узгодження з ними показань або ж надання вказівок щодо відмови від їх надання (т. 1 а. с. 25-43).

8.8.4. Продовжує також існувати ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується соціальним становищем і колом спілкування підозрюваного та його близьких родичів, а тому, існує можливість їх використання для здійснення тиску на учасників кримінального провадження, які не є свідками чи підозрюваними (т. 1 а. с. 25-43).

8.8.5. Про продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення свідчать відомості, отримані в ході проведення НС(Р)Д, щодо запланованого систематичного одержання неправомірної вигоди та вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з перетином кордону чи переміщенням речей через кордон, наявність для цього засобів та підшуканих співучасників (т. 1 а. с. 25-43).

8.9. Ураховуючи, що в оскаржуваному рішенні слідчий суддя, виходячи з доводів сторони обвинувачення, зазначив достатні підстави, наявність яких підтверджується дослідженими доказами, продовження існування встановлених ризиків підтвердилося. Адже, як вважає колегія суддів, ймовірність настання наведених ризиків не зазначена абстрактно, а переконливо продемонстрована. Й сторона захисту не навела фактів, які б вказували, що ймовірність настання ризиків відсутня.

8.9.1. Вказане не свідчить, що поза всяким сумнівом ОСОБА_8 здійснюватиме відповідні дії. Але наведені факти, котрі підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, сторона захисту в ході апеляційного перегляду не спростувала.

8.9.2. Тому, колегія суддів відхиляє аргументи щодо недоведеності продовження існування ризиків, наявність яких правильно встановив слідчий суддя.

(§2) Щодо можливості завершення досудового розслідування

9. В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що доводи клопотання про неможливість закінчити досудове розслідування до спливу строку запобіжного заходу, застосованого стосовно ОСОБА_8 , є обґрунтованими, у зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні необхідно: (1) здійснити огляд вилученої техніки у підозрюваних, враховуючи зафіксовані факти здійснення спілкування у програмних додатках та месенджерах (т. 1 а. с. 108-111, 123-139); (2) отримати результати призначених комплексної судової телекомунікаційної та комп`ютерно-технічної експертиз, вилучених у підозрюваних та інших осіб під час обшуків терміналів мобільного зв`язку та комп`ютерних пристроїв (т. 1 а. с. 140-164); (3) здійснити аналіз та дослідження значної кількості документів та вилученої техніки.

9.1. Сторона захисту зазначила, що в оскаржуваній ухвалі не викладено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

9.2. Прокурор вказав, що слідчий суддя належним чином оцінив доводи сторони обвинувачення щодо неможливості завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

9.3. За підсумками апеляційного перегляду колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно встановив неможливість завершити досудове розслідування на момент продовження тримання під вартою.

9.4. Так, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК).

9.5. Зі змісту матеріалів, доданих до клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , видно, що:

(1) під час обшуку готельного номеру, де проживав ОСОБА_8 , віднайдено належний йому мобільний телефон (т. 1 а. с. 108-113);

(2) в ході проведення обшуків в інших осіб, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення перевіряється органом досудового розслідування, також виявлено та вилучено мобільні телефони, документи (т. 1 а. с. 123-139);

(3) постановами детектива НАБУ призначено комплексні судові комп`ютерно-технічні експертизи та експертизи електронних комунікацій вилучених мобільних телефонів (т. 1 а. с. 140-163).

9.6. Крім того, в клопотанні про продовження дії запобіжного заходу зазначено, що органу досудового розслідування після проведення експертиз та оглядів і за їх результатами необхідно допитати цілий ряд свідків (т. 1 а. с. 13).

9.7. Із зазначеного вище вбачається, що наведені стороною обвинувачення факти вказують на неможливість на момент розгляду питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою завершити досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, а тому в сукупності з іншими обставинами наведене виправдовує подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.

(§3) Щодо інших доводів апеляційної скарги

10. Також в ході апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено нових обставин, які не були відомі під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 слідчому судді Вищого антикорупційного суду та колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, котрі б дозволяли на цій стадії дійти висновку про відсутність обґрунтованої підозри.

10.1. Так, наявні факти, згідно з якими, можна дійти висновку, що ОСОБА_8 може бути причетним до закінченого замаху на підбурювання до пропозиції службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, надати їй неправомірну вигоду за вчинення службовою особою в інтересах третіх осіб дій з використанням службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, щодо впливу на призначення на посади керівників регіональних митниць (т. 1 а. с. 17-24).

10.2. Таким чином, підозра обґрунтована.

11. Із огляду на тривалість кримінального провадження (з 11.07.2023), дати повідомлення ОСОБА_8 про підозру (04.07.2024) (т. 1 а. с. 17-24), не тривалий період знаходження його під вартою (менше 3 місяців) (т. 1 а. с. 119-122) й продовження існування ризиків, колегія суддів вважає, що підстави для зміни виду запобіжного заходу (з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід) відсутні.

12. Крім того, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду розмір суми застави, яка є альтернативним видом запобіжного заходу, підозрюваному було зменшено більше ніж на 5 мільйонів (з 23 842 472,00 грн, визначених на 05.07.2024, до 18 000 000,00 грн - на 28.08.2024) з наведенням достатніх аргументів здатності ОСОБА_8 зібрати необхідні кошти для внесення застави.

13. Таким чином, висновки слідчого судді й у цій частині є правильними.

14. Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження.

(§4) Висновки

15. Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК.

15.1. За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін (п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК).

15.2. Оскільки судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 22, 26, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 370, 376, 393, 395, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28 серпня 2024 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:ОСОБА_2
Судді:ОСОБА_3
ОСОБА_4