Номер провадження: 11-сс/813/1201/24
Справа № 511/2800/24 1-кс/511/664/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської обл. від 22.07.2024, якою в межах к/п №0000438 від 15.06.2024 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Роздільна Одеської обл., громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000438 від 15.06.2024 було задоволено клопотання ст. слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.09.2024 включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., з покладенням на нього у разі внесення застави певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування доведено існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у провадженні, а також вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення, обґрунтовані тим, що ОСОБА_8 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мав намір незаконно покинути межі України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , не погодився із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що кваліфікуюча ознака інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, взагалі не описана в повідомленні про підозру, що ставить під сумнів її наявність, натомість, із тексту повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, оскільки описані лише його дії та лише в його інтересах;

- слідчий суддя не врахував того, що заявлені органом досудового розслідування ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не є доведеними, натомість, ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, матеріального збитку не спричинив, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, має батьків пенсійного віку;

- розмір визначеної підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею застави є нереалістичним, таким, що є безальтернативним запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, натомість, підозрюваний, який наразі утримується під вартою, обмежений у можливості заробити грошові кошти або оформити кредит на внесення застави, а батькам останнього, які є особами пенсійного віку, відмовляють в оформленні кредиту.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.09.2024, із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 30 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не у повному обсязі з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 20.07.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України (а.с. 29-36), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 8-ми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, зокрема, у тому, що він, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з метою незаконного перетину кордону з іншими особами, поза пунктами пропуску, 13.06.2024 о 21:43 год. зателефонував зі свого мобільного телефону через інтернет-месенджер «Телеграм» на номер телефону начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону лейтенанту ОСОБА_10 , якому запропонував неправомірну вигоду в сумі 2500 доларів США за вчинення дій всупереч своїм службовим обов`язкам, пов`язаним з вчиненням дій щодо безперешкодного перетину державного кордону України до Придністровського регіону Республіки Молдова поза пунктами пропуску.

В подальшому, ОСОБА_8 , передбачаючи шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного перетину державного кордону України до Придністровського регіону Республіки Молдова поза пунктами пропуску на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи з прямим умислом, 19.07.2024 запропонував начальнику групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 2 прикордонного загону лейтенанту ОСОБА_10 , який в цей час виконував свої службові обов`язки, зустрітись 20.07.2024 в м. Роздільна, з метою подальшого надання неправомірної вигоди.

20.07.2024 ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з метою незаконного перетину державного кордному України до Придністровського регіону Республіки Молдова поза пунктами пропуску, передбачаючи шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи в м. Роздільна біля приміщення колишнього кінотеатру за адресою АДРЕСА_2 , надав неправомірну вигоду ОСОБА_10 у розмірі 2500 доларів США за вчинення ним дій, з використанням свого службового становища.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження.

Водночас, апеляційний суд вважає слушними посилання сторони захисту на те, що інкримінована ОСОБА_8 кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України - «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб» взагалі не описана в повідомленні про підозру, проте зауважує на тому, що на теперішній час досудове розслідування даного кримінального провадження триває, органом досудового розслідування здійснюється збір відповідних доказів на підтвердження та/або спростування обставин кримінального правопорушення, та, як зауважив прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, наразі здійснюється розсекречення проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій на підтвердження наявності або відсутності в діях підозрюваного ОСОБА_8 такої ознаки як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, внаслідок чого повідомлення про підозру останнього може бути змінене в порядку ст. 279 КПК України.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд критично оцінює доводи захисника з приводу того, що органом досудового розслідування не було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у провадженні, а також вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні корупційного тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 8-ми років з конфіскацією майна або без такої, та у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні зазначеного злочину, стосовно нього неможливе буде застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, або призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що може призвести до спроб переховування останнього; ОСОБА_8 в місці постійного проживання міцних соціальних зв`язків не має, зокрема, не одружений, утриманців не має, не працевлаштований; в силу свого процесуального статусу підозрюваної особи має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами кримінального провадження та, як наслідок, анкетними даними свідків у провадженні, які підлягають безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції, внаслідок чого може здійснити на них вплив з метою зміни наданих ними показань на свою користь; підозрюваний здійснив спроби покинути територію України в незаконний спосіб, поза межами пункту пропуску, що може спонукати його до повторного вчинення таких дій.

Водночас, колегія суддів вважає слушними твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, матеріального збитку не спричинив, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, має батьків пенсійного віку, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється та характеристику його особи.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування було доведено неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вищеназваним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Разом із тим, загалом обґрунтовано застосувавши стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, визначаючи заставу в якості альтернативного запобіжного заходу, належним чином не обґрунтував її розмір - 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, чим допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Так, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлює, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

Так, апеляційний суд наголошує на тому, що підозрюваний ОСОБА_8 не одружений, на теперішній час не працевлаштований, у зв`язку із перебуванням під вартою позбавлений можливості працевлаштуватись, родина підозрюваного - батьки пенсійного віку, які не працюють та отримують лише пенсію за віком.

Вищезгадані обставини свідчать про те, що визначений слідчим суддею розмір застави в сумі 242 240 грн., з огляду на майновий та сімейний стан ОСОБА_8 , є непомірним для підозрюваного та його родини.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді як постановленої із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя допустив помилку, пов`язану із необґрунтованим визначенням розміру застави в зазначеному кримінальному провадженні всупереч вимог ч. 5 ст. 182 КПК України.

В даному конкретному випадку суд апеляційної інстанції, визначаючи підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, а також з огляду на обставини вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, наявність в даному кримінальному провадженні доведених органом досудового розслідування вищезазначених ризиків, а також майновий та сімейний стан підозрюваного, вважає за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90 840 грн., яка, на переконання суду апеляційної інстанції, буде здатна, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника - задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.09.2024, із визначенням розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 -задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської обл. від 22.07.2024, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.09.2024 включно, із визначенням застави в розмірі 242 240 грн. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 17.09.2024.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 в якості альтернативного запобіжного заходу заставу в розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 12.08.2024, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У разі внесення застави негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти та покласти на нього строком до 17.09.2024 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтись за вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4