ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/ 4294 /23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 1560/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілої, належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Харкові справу, де особа обвинуваченого засвідчена молодшим санітаром ОСОБА_9 , за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жданівка, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який з 2019 року фактично мешкав у Свято-Покровському чоловічому монастирі, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном на 3 (три) роки та покладено обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу суду.

Строк дії запобіжного заходу ОСОБА_7 , у виді особистого зобов`язання та виконання покладених обов`язків, встановлено два місяці, тобто до 26.04.2024, але не довше дати набрання вироком законної сили та звільнено з під варти з зали суду.

Строк покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дати набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання, тримання під вартою обвинуваченого з 16.05.2023 по 26.02.2024, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також вирішено питання щодо судових витрат, речових доказів та арешту майна, відповідно до вимог ст.100,126, 174 КПК України.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , 15.05.2023 приблизно о 09 год. 00 хв., перебуваючи біля приміщення магазину аксесуарів та електронної техніки «LifeCell», що належить ФОП « ОСОБА_10 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що в даному магазині маються матеріальні цінності у вигляді електронної техніки, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вчинення розбою, тобто нападу з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, цілеспрямовано потрапив через вхідні двері до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де підійшов до раніше незнайомої йому продавчині магазину ОСОБА_11 та діючи умисно, в умовах воєнного стану, в той час, коли ОСОБА_11 , повернулась до нього спиною, щоб відчинити двері вітрини та показати павербанк, лівою рукою обхопив її за шию та стискаючи шию, в наслідок чого ОСОБА_11 було важко дихати, наказав останній закрити вхідні двері магазину на замок, тим самим застосував насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя в момент заподіяння, тобто в момент його застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілої. Після чого, ОСОБА_11 , реально сприймаючи погрозу, як загрозу своєму життю та здоров`ю від висловлювань та дій ОСОБА_7 , закрила двері на замок. Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, посадивши на стілець, зв`язав руки ОСОБА_11 та заклеїв їй рот скотчем, подавивши таким чином волю до опору та обмеживши її рух.

Після цього, ОСОБА_7 , діставши з-під одягу та погрожуючи в бік потерпілої предметом, замотаним в пакет білого кольору, який ОСОБА_11 сприймала як вогнепальну зброю (пістолет), тим самим погрожуючи застосуванням насилля, що є небезпечним для життя та здоров`я останньої, підійшов до вітрини, з відкіля дістав наступне майно: мобільний телефон Samsung A04s Green ІМЕІ 55133 вартістю 5 305 грн. 00 коп.; мобільний телефон Samsung A04s GreenІМЕІ 55000 вартістю 5 305 грн. 00 коп.; мобільний телефон Samsung A04s ІМЕІ 27965 вартістю 5 281 грн. 00 коп.; мобільний телефон Samsung А13Вlаск ІМЕІ 95765 вартістю 7 034 грн. 00 коп.; мобільний телефон Alcatel ЗLСhrome ІМЕІ 96839 вартістю 4 799 грн. 00 коп.; мобільний телефон Blackview А70 Вlаск ІМЕІ 83788 вартістю 4 016 грн. 00 коп.; мобільний телефон Blackview А70 ВlаскІМЕІ 86625 вартістю 4 016 грн. 00 коп.; роутерWi-Fi МF 920 Вlаск ІМЕІ 27080 вартістю 2 483 грн. 00 коп.; роутерWi-Fi МF 920 ВlаскІМЕІ 27254 вартістю 2 483 грн. 00 коп.; роутерWi-Fi МF 920 ВlаскІМЕІ 32817 вартістю 2 483 грн. 00 коп.; роутерWi-Fi СРЕ 3s ВlаскІМЕІ 06748 вартістю 2 994 грн. 00 коп.; мобільний телефон Nокіа С31 Міnt ІМЕІ 86462 вартістю 4 016 грн. 00 коп.; мобільний телефон Realme С25Y Grеу ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 5 078 грн. 00 коп.; мобільний телефон Realme С30s Вlаск ІМЕІ НОМЕР_2 вартістю 3 492 грн. 00 коп.; мобільний телефон Realme С30s Вlаск ІМЕІ НОМЕР_3 вартістю 3 492 грн. 00 коп.; мобільний телефон Sam А14/128 Вlаск ІМЕІ НОМЕР_4 вартістю 7 262 грн. 00 коп.; ноутбук Inf НОТ 12 РlауВІаск ІМЕІ 02222 вартістю 5 369 грн. 00 коп.;ноутбук торгової марки LenovoThinkPad X1 ІМЕІ N3N24RT вартістю 3 749 грн. 50 коп., та склавши зазначене майно загальною вартістю 78 657 грн. 50 коп. в два пакети, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись даним майном на власний розсуд, спричинивши ФОП « ОСОБА_10 », матеріальну шкоду на загальну суму 78 657 грн. 50 коп. Тим самим, ОСОБА_7 , діючи в умовах воєнного стану здійснив розбійний напад на ОСОБА_11 , погрожуючи останній застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, а також застосувавши до неї насильство, яке є небезпечним для її життя, заволодів майном ФОП « ОСОБА_10 » на загальну суму 78 657 грн. 50 коп.

Судом вказані дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу та застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме необґрунтованим застосуванням ст.75 КК України, що потягло безпідставне та неправильне звільнення обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та м`якість. Виключити з мотивувальної частини вироку щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 . Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 обрати покарання у виді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор посилається на неврахування судом при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст.69 та 75 КК України, відомостей стосовно особи засудженого та характер вчинених ним дій, зокрема те, що він вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти власності, поєднаний із насильством, який створює в очах громадян та суспільства, в цілому, негативне враження безладдя, безкарності, що свідчить про значну суспільну небезпечність скоєного ним злочину, на момент затримання не мав постійного місця мешкання, не був працевлаштований, тобто не мав постійного джерела доходу, не одружений, а отже, не має міцних соціальних зв`язків, під час досудового розслідування вину визнавав частково, намагаючись уникнути відповідальності за скоєний ним злочин, відмовився від проведення слідчого експерименту. При цьому, на думку прокурора, суд безпідставно визнав пом`якшуючою обставиною активне сприяння розкриттю злочину, а отже, безпідставно застосував ст.69 КК України, яка передбачає призначення покарання нижче нижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, лише за наявності кількох не менше двох. Обставини, що пом1якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.

Крім того, як зазначає прокурор, при застосуванні судом ст.75 КК України, суд має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, які в сукупності свідчать про можливість виправлення цієї особи без відбування покарання.

Висновок суду про щире каяття ОСОБА_7 та активне сприяння розкриттю злочину вважає необґрунтованим, оскільки судом не наведено, в чому саме виразилось щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розслідуванню.

Вважає, що встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення та дані щодо особи обвинуваченого свідчать про суспільну небезпечність як самого злочину, так і його особи, що унеможливлює виправлення останнього без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства. А тому суд, без достатніх підстав застосував положення ст.75 КК України та звільнив його від відбуття покарання., яке не відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, внаслідок м`якості.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, прокурор вважає, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, з випробуванням, відповідно до вимог ст.75 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вказано в ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, при постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Щодо тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та відсутності підстав для застосування вимог ст.69 та ст.75 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Визначення розміру покарання у конкретному кримінальному провадженні є реалізацією принципу справедливості у частині індивідуалізації кримінальної відповідальності. Обираючи той чи інший вид та розмір покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.65 КК України, покарання винній особі має бути призначено у межах санкції закону, за яким її визнано винною, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу, із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст.69 та 75 КК України, суд врахував тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який є особливо тяжким злочином, відомості щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що він є громадянином України, не одружений, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, в також те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним та зазначив що критично ставиться до вчиненого, щиросердно просить вибачення, дійсно засуджує свій вчинок і готовий нести відповідальність, щиро розкаювався. Під час досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту повідомив про обставини вчинення злочину, передав викрадені речі органу досудового розслідування.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та не встановив обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України.

Разом з тим, призначаючи обвинуваченому покарання, судом також враховані відомості щодо стану його здоров`я обвинуваченого, у зв`язку з його скаргами на стан здоров`я, а також було вжито заходів щодо перевірки заяви обвинуваченого з приводу його катування та знущання під час тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора, зумовленого, зокрема його тяжким станом здоров`я та неможливості самостійно пересуватись та доглядати за собою.

Судом було встановлено, що у зв`язку зі скаргами обвинуваченого на його стан здоров`я, ухвалою суду від 06.10.2023 було зобов`язано начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в порядку ст. 206 КПК України, забезпечити проведення медичного обстеження в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , на виконання якої, було проведено лікарський огляд, після чого обвинувачений був прийнятий на амбулаторний диспансерний облік, з діагнозом: Гіпертонічна хвороба II ст., йому було призначено прийом гіпотензивних препаратів під контролем АТ, амбулаторно.

В період з 07.08.2023 року по 08.08.2023 року обвинувачений перебував на лікуванні в умовах КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги їм. проф. О.І. Мещанінова» з діагнозом: F 07.9 Неуточнені органічні розлади особистості та поведінки в наслідок енцефалопатії головного мозку.

В період з 08.08.2023 року по 23.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в умовах Харківської міської медичної частини №27 з діагнозом: F 07.9 Неуточнені органічні розлади особистості та поведінки в наслідок енцефалопатії головного мозку. Гіпертонічна хвороба II ст. Гіпертонічний криз. Пройшов курс медикаментозного лікування. Після, у задовільному стані був виписаний зі стаціонару. Призначено постійний прийом гіпотензивних препаратів під контролем амбулаторно.

Разом з тим, у підсумку у вказаному повідомленні, перешкод для перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в слідчому ізоляторі не встановлено.

Враховуючи, що на час розгляду кримінального провадження судом, відсутні клопотання сторін обвинувачення та захисту про призначення судово-медичної експертизи щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , з метою встановлення питання чи відноситься захворювання, наявне у останнього до «Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» (Додаток 13 «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», пункт І, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року), суд, враховуючи приписи ст. 22 КПК України, був позбавлений можливості встановити підстави для застосування положень ч. 2 ст. 84 КК України, а також при відсутності відповідних клопотань сторін кримінального провадження, враховуючи при цьому, тяжкий стан здоров`я обвинуваченого при призначенні остаточного покарання.

Також судом було вжито заходів щодо перевірки заяви обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу його катування та знущання під час тримання під вартою в умовах слідчого ізолятора, зумовленого, зокрема його тяжким станом здоров`я та неможливості самостійно пересуватись та доглядати за собою, внаслідок чого ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.01.2024 доручено директору ТУ ДБР, що розташоване у м. Полтаві, зобов`язано організувати проведення відповідної перевірки та дослідження фактів, викладених в заяві захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , що зафіксовані в журналі судового засідання від 18.01.2024 щодо застосування до останнього недозволених заходів фізичного та психологічного впливу під час перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Разом з тим, на час закінчення розгляду кримінального провадження результати перевірки за даним фактом на адресу суду не надійшли.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення та враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів проти власності із застосуванням насильства, характер, ступінь тяжкості, мотивацію, суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не маючий постійного місця мешкання та праці, має тяжкі хронічні захворювання, паралізований, потребує постійного відповідного лікування, також наявність декількох обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, які встановлені при розгляді даної справи та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважав за доцільне призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 187 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті), та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд прийшов до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, яке вважав необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому. При цьому, суд не вбачав підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69-1 КК України.

При вирішенні питання щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд врахував, що з врахуванням незадовільного стану здоров`я, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України нівельована та не доведена прокурором під час судового розгляду з мотивуванням реальної можливості вчинення таких дій обвинуваченим до набрання вироком законної сили.

Крім того, з огляду на призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачав підстав для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внаслідок чого,. Звільнів обвинуваченого з під варти в залі суду та змінив обвинуваченому запобіжний захід на особисте зобов`язання, з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання, призначено судом відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості та неправильне застосування судом першої інстанції положень ст.ст.69 та 75 КК України, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції наведено належне мотивування своїх висновків щодо наявності підстав для застосування цих положень, з урахуванням обставин, передбачених ст.66 КК України, повного визнання обвинуваченим своєї провини, щирого каяття, вибачення обвинуваченого та його готовності нести покарання, а також, беручи до уваги тяжкий стан здоров`я обвинуваченого, що у сукупності свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, враховуючи, зокрема, його тяжкий стан здоров`я,

Отже, апеляційні вимоги прокурора про призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям, слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновок суду про можливість виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

На думку колегії суддів судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3