"30" жовтня 2024 р. Справа № 363/6561/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород подання провідного інспектора Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 року на адресу Вишгородського районного суду Київської області надійшло вказане подання, яке обґрунтовано тим, що до Вишгородського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області надійшов вирок Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2024 року відносно ОСОБА_4 з розпорядженням щодо виконання вказаного вироку. 20.05.2024 року ОСОБА_4 був поставлений на облік Вишгородського РВ №1 філії Державної установи центр пробації в м. Києві та Київської області. Відповідно до вироку ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік.

В той же час, 09.08.2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак, враховуючи, що караність інкримінованого обвинуваченому діяння усунуто законом, а тому представник персоналу органу пробації просить суд звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Провідний інспектор Вишгородського РВ філії державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд подання без її участі.

Прокурор та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду подання повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати до особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст. 536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 КК України є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Судом встановлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік. З вироку вбачається, що 17.10.2023 року ОСОБА_4 в умовах воєнного стану вчинив таємне викрадення чужого майна на суму 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) гривні, 20 копійок.

Так, законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, - ст. 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч. 2 ст. 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно з під. 169.1.1, п.169.1 ст. 169 ПК України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2023 - встановлений в розмірі 2684 грн.

Згідно вироку від 08.04.2024 року вартість викраденого ОСОБА_4 майна на момент вчинення правопорушення становила 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) гривні, 20 копійок, що не перевищує розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 скасовує караність діяння, вчиненого ОСОБА_4 , а тому має зворотну дію по відношенню до ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Тому подання Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області відносно ОСОБА_4 , про звільнення засудженого від покарання у зв`язку з усуненням караності діяння, підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Подання провідного інспектора Вишгородського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з усуненням караності діяння задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік, у зв`язку з усуненням законом караності вчиненого ним діяння.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1