Єдиний унікальний № 946/4942/22
Провадження № 1-в/946/138/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у звільненні від покарання, у зв`язку з декриміналізацією

31 жовтня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі Одеської області клопотання Ізмаїльського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган пробації) у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035, про звільнення від покарання у зв`язку з декриміналізацією

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2022 за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до обмеження волі на один рік, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням на строк один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , представник органу пробації ОСОБА_7 .

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. У даному випадку суд не визнає участь осіб обов`язковою, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про проведення розгляду подання без участі осіб, що не з`явилися.

Суть питання, що вирішується

1.Орган пробації звернувся до суду з клопотанням про звільнення від призначеного судом покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК, у зв`язку з усуненням караності за діяння, за яке ОСОБА_3 був засуджений судом, а саме за ч. 1 ст. 185 КК, оскільки 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон від 18.07.2024), яким внесені зміни до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), відповідно до яких викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість не момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а ОСОБА_3 засуджений за вчинення крадіжки у меншому розмірі.

Встановлені судом обставини

2.Представник органу пробації, засуджений та його законний представник заявами клопотання підтримали, просили звільнити засудженого від призначеного судом покарання, прокурор ОСОБА_4 просила відмовити в клопотанні, у зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 вважається таким, що не має судимості, у зв`язку із закінченням іспитового строку, у зв`язку з чим до нього не може бути застосована декриміналізація.

3.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2022 ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, та йому призначене покарання у виді одного року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК строком один рік з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

4.Суд, розглянув клопотання, дійшов висновку, що в його задоволенні слід відмовити з таких підстав.

5.09 серпня 2024 року набрав чинності Закон від 18.07.2024, яким ст. 51 КУпАП була викладена в новій редакції, згідно якій дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати слід вважати таке викрадення, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

6.Статтею 185 КК передбачено кримінальну відповідальність за вчинення таємного викрадення чужого майна, яка має бланкетний (відсилочний) характер до положень КУпАП, тобто якщо вартість викраденого майна перевищує розмір, за який передбачено адміністративну відповідальність (більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Тільки в такому випадку дії особи підпадають під ознаки кримінально-карного правопорушення після набрання чинності вказаним Законом від 18.07.2024.

7.Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі ПК), в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму доходів громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 розділу ІV ПК для відповідного року, а саме у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи. Цей розмір установлюється на початок кожного року окремо.

8.Враховуючи вказані положення ПК та відповідні положення Законів України про державні бюджети на відповідний рік, у контексті викрадення чужого майна два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у поточному 2024 році складає 3 028 грн, тоді як у 2023 2 684 грн, у 2022 2 481 грн.

9.За загальним правилом, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

10.Згідно ч. 1 ст. 5 КК, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

11.Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

12.Але відповідно до п. 1 ст. 89 КК, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

13.Таким чином у зв`язку з тим, що протягом іспитового строку ОСОБА_3 не вчинив нового кримінального правопорушення і протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не було скасоване з інших підстав, передбачених законом, того, що встановлений йому іспитовий строк сплинув 22 липня 2023 року, то станом на день набрання чинності Закону від 18.07.2024, тобто станом на 09.08.2024, ОСОБА_3 відповідно до наведеного п. 1 ст. 89 КК вважається таким, що не має судимості, у зв`язку з чим на нього положення ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону (а саме Закону від 18.07.2024) в часі не поширюються, а тому він не може бути звільнений від покарання згідно ч. 2 ст. 74 КК.

Керуючись ст.ст. 5, 89 КК, ст. ст. 537, 539, 370 372 КПК, суд

постановив:

1.У клопотанні Ізмаїльського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від покарання ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч. 1 ст. 185 КК до одного року обмеження волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, у зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він був засуджений, відмовити.

2.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

3.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1