Провадження № 1-в/202/316/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська., дистанційно в режимі відеоконференції, подання начальника відділу №10 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, в порядку ч.3 ст.26 КВК України, про заміну несплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Краматорська Донецької області, громадянин України, раніше судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 26.09.2023 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 85 000 грн, -

ВСТАНОВИВ :

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане подання.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 85 000 грн. За поданням органу пробації ОСОБА_4 було розстрочено виплату несплаченої суми штрафу в сумі 85 000 грн, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2023 року, строком на 10 місяців відповідними платежами в розмірі 8500 грн. 00 коп. щомісячно. Проте, незважаючи на розстрочку несплаченої суми штрафу ОСОБА_4 жодного платежу не зробив. В телефонній розмові засуджений повідомив, що штраф з розстрочкою він не сплачував через те, що він не працює, надати письмове пояснення відмовився. На підставі викладеного, орган пробації звернувся до суду з поданням про заміну ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на інше покарання.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні подання підтримала, просила його задовольнити посилаючись на те, що засуджений протягом тривалого часу не вчинив жодних дій для виконання покарання та оплатити штрафу, не працює, та не має можливості відбути покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, пояснив, що йому відомо було про розстрочку суми штрафу, але він обов`язкові платежі не сплачує, оскільки не працює та не має такої можливості.

Суд, розглянувши подання, заслухавши думку учасників справи, дослідивши надані матеріали, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.26 КВК України встановлено, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до ч.3 ст.26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно з ч.4 ст.53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 5 000 (п`яти тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять) тисяч) грн. 00 коп. з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Ухвалою суду від 29.05.2024 року надано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розстрочку виплати несплаченої суми штрафу в розмірі 85 000 грн., призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2023 року. Встановлено ОСОБА_4 розстрочку виплати несплаченої суми штрафу у розмірі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, на 10 (десять) місяців відповідними платежами в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. щомісяця.

Пунктом 10 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 КК України.

Станом на дату розгляду подання засудженим не сплачено суму штрафу у розмірі 85 000 грн., присуджених до стягнення вироком суду.

Абзацом 2 ч.5 ст.53 КК України, визначено, що у разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у таких межах:

1) від одного до п`яти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення нетяжкого злочину;

2) від п`яти до десяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення тяжкого злочину;

3) від десяти до дванадцяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення особливо тяжкого злочину.

Якщо під час розрахунку строку позбавлення волі цей строк становить більше встановлених цією частиною статті меж, суд замінює покарання у виді штрафу покаранням у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений для злочину відповідної тяжкості цією частиною статті.

Статтею 63 КК України передбачено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

При цьому, діючим законодавством не передбачено можливості заміни штрафу на альтернативну міру покарання окрім позбавлення волі у разі несплати суми штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання.

Таким чином, частина 5 ст. 53 КК України чітко передбачає, що у разі несплати штрафу в розмірі понад 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (НМДГ) суд може замінити штраф на позбавлення волі з розрахунку один день позбавлення волі за 8 НМДГ.

Отже, державна політика в цьому випадку спрямована на підтримання верховенства права і гарантування, що покарання буде реально виконане, незалежно від його початкового виду.

Умови, за яких штраф може бути замінений на позбавлення волі, покликані встановити баланс між гуманністю правової системи та необхідністю забезпечення виконання правосуддя.

Тобто, законодавець передбачив можливість заміни штрафу позбавленням волі саме для того, щоб забезпечити реальність виконання покарання і не допустити уникнення відповідальності через ухилення від сплати.

Цей підхід є логічним і обґрунтованим навіть якщо злочин передбачав лише штраф, ухилення від його сплати свідчить про невиконання обов`язків, покладених судом, що, у свою чергу, виправдовує застосування більш суворих заходів.

Цей інститут є правовим механізмом захисту від маніпуляцій із боку засуджених, які можуть ухилятися від виконання покарання призначеного у виді штрафу за особливо тяжкий злочин.

Зокрема, зловживання може проявлятися у свідомій бездіяльності засудженого, коли він не вживає активних заходів для пошуку ресурсів на сплату штрафу.

Особа може розраховувати на можливість уникнення більш суворого покарання, посилаючись на відсутність коштів або складні матеріальні обставини, однак, саме в таких ситуаціях законодавець передбачив реакцію у виді інституту заміни несплаченого штрафу на позбавлення волі.

Законодавець вимагає від особи не просто пасивної позиції, а активного пошуку можливостей для виконання покарання у вигляді штрафу.

Засуджений зобов`язаний докласти зусиль для пошуку фінансових ресурсів: це може включати продаж майна, звернення по фінансову допомогу до родичів або навіть укладення договору позики в банківській установі.

Активність особи в пошуку ресурсів для сплати штрафу є важливим критерієм оцінки її поведінки та щирості намірів щодо виконання судового рішення.

З матеріалів провадження не вбачається підтвердження жодних активних дій засудженого ОСОБА_4 спрямованих на пошук ресурсів для сплати штрафу.

Більше того, в суді останній зазначав, що він не має можливості сплачувати штраф, через відсутність працевлаштування.

Отже суд констатує, що засуджений не вживав та наразі не вживає та враховуючи його позицію під час судового розгляду не планує вживати заходів для пошуку ресурсів для сплати штрафу, що свідчить про відсутність у нього намірів щодо виконання судового рішення, а отже застосування до нього інституту заміни покарання у виді штрафу позбавленням волі є виправданим.

З огляду на викладене, враховуючи, що за весь період розстрочки для сплати штрафу ухвалою суду від 29.05.2024 року, ОСОБА_4 будучі попередженим про наслідки несплати чергового платежу, передбачені ч. 4 ст. 26 КВК України, не жодного разу не сплатив частину штрафу, та враховуючи тяжкість вчиненого злочину та призначене за нього покарання, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення подання та вважає необхідним замінити не сплачену суму штрафу на покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 8 місяців 17 днів.

Керуючись ст.53, 63 КК України, ст.26 КВК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника відділу №10 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, в порядку ч.3 ст.26 КВК України, про заміну несплаченої суми штрафу на покарання у виді позбавлення волі стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, призначене вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2023 року, у виді штрафу в розмірі 5 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 гривень, на покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 17 (сімнадцять) днів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її проголошення, якщо ухвалу було постановлено без особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1