Провадження № 1-кс/638/3668/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001979 від 25.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся прокурор в якому просить накласти арешт на виявлене та вилучене під час проведення обшуку від 31.05.2024 у період часу з 06 год. 59 хв. до 08 год. 42 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) комп`ютерний блок із написом на тильній його стороні «Модель SPS X3873GT Серійний номер НОМЕР_1 », всередині якого поміщено дріт живлення; 2) флеш-носій біло-зеленого кольору із об`ємним написом «Kingston» 3) флеш-носій без написів, із текстурою дерева 4) мобільний телефон невстановленої марки виробника, з написом на тильній його частині «BJ0215.NFC.A» з двома сім-картками Київстар та Lifecell, номера яких на момент обшуку встановлено не було, а також флеш-карткою Micro SD 8GB. Вищезазначені речі належать ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001979, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.09.2024 року до чергової частини Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт начальника УМП ГУНП в Харківській області від 24.09.2024, в якому зазначено, що невстановлена слідством особа, в невизначений проміжок часу, за IP-адресою: 109.86.166.101, яка належить інтернет-провайдеру "Triolan" м. Харків, одержує доступ до каталогів файлів, які містять відеофайли та відеозображення з ознаками дитячої порнографії.

В ході досудового розслідування встановлено, IP адресу 109.86.166.101, яка належить до інтернет провайдеру ТМ «Triolan» та за допомогою інтернет ресурсу «Icaccops», на компютері користувача зазначеного IP містяться файли «(hussyfan 8-11y», «(luto) 06 carto-2», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які ідентифіковано як відеофайл із зображенням дитячої порнографії. Від юриста ТОВ «Контент ДеліверіНетворк», партнером якого є ТМ «Triolan» була надана інформація про IP адресу НОМЕР_2 , а саме, що вказаний ІР адреса використовувалась за адресою: АДРЕСА_1 . В ході слідчих(розшукових) дій було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який отримав доступ до дитячої порнографії. Також було отримано висновок судової-мистетцтвознавчої експертизи, в якому було вказано, що інформація яка міститься на наданому для дослідження оптичному носії інформації з відеоматеріалами під назвами «(hussyfan 8-11y», «(luto) 06 carto-2», « НОМЕР_3 », мають характер дитячої порнографії.

20.11.2024 у період часу з 06 год. 59 хв. до 08 год. 42 хв., слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , в ході обшуку при понятих виявлено та вилучено наступне майно:

1) комп`ютерний блок із написом на тильній його стороні «Модель SPS X3873GT Серійний номер НОМЕР_1 », всередині якого поміщено дріт живлення;

2) флеш-носій біло-зеленого кольору із об`ємним написом «Kingston»

3) флеш-носій без написів, із текстурою дерева

4) мобільний телефон невстановленої марки виробника, з написом на тильній його частині «BJ0215.NFC.A» з двома сім-картками Київстар та Lifecell, номера яких на момент обшуку встановлено не було, а також флеш-карткою Micro SD 8GB.

Вищевказані вилучені речі визнано в якості речових доказів, які мають істотне значення для забезпечення завдань кримінального провадження, передбаченого ст.2 КПК України.

Вилучене майно в ході обшуку 20.11.2024 у період часу з 06 год. 59 хв. до 08 год. 42 хв. за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, виникає необхідність у застосуванні заходу забезпечення арешту майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Вилучені речі визнані речовими доказами та знаходяться в Харківському РУП №3 ГУНП в Харківській області.

На час звернення з клопотанням є підстави вважати, що вилучене майно під час обшуку, є предметами злочину та речовими доказами у кримінальному провадженні та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Завданням арешту вищевказаного майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив про його задоволення.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення клопотання, підкреслюючи його необґрунтованість. Крім того, зазначав, що в силу ч.1 ст. 172 КПК України слідчий суддя повинен розглянути клопотання про арешт майна протягом 72 голин після його надходження до суду. Крайній строк розгляду сплив 25.11.2024 року, а тому у клопотанні слід відмовити та повернути вилучене майно власнику.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, що СВ ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001979 від 25.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється Шевченківської окружною прокуратурою м. Харкова.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

При цьому у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За частиною 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Вказане майно вилучене в ході обшуку 20.11.2024 року. Із клопотання про арешт майна прокурор звернувся до суду 21.11.2024 року, тобто строки, встановленні ст. 171 КПК України дотримані.

Щодо тверджень представника власника майна щодо порушення строків, встановлених ч.1 ст. 172 КПК України, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Надаючи оцінку зазначеним доводам адвоката, що сплив процесуального строку для постановлення ухвали за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути клопотання по суті, а також не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення. Крім того, серед підстав, визначених у ч. 3 ст. 132 та ч.1 ст. 173 КПК України, з яких слідчий суддя може відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, відсутня така підстава, як недотримання строків розгляду клопотання. Слід також відзначити, що незалежно від дотримання слідчим суддею строків розгляду клопотання, значення тимчасово вилученого майна як доказу для встановлення суттєвих обставин кримінального провадження не втрачається. Отже, враховуючи, що розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна поза межами визначених строків обумовлений розглядом інших клопотань у вказаному кримінальному провадженні, та інших проваджень, не є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Несвоєчасний розгляд клопотання не перешкоджає та не може перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його прокурором, склад майна, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на виявлене та вилучене під час проведення обшуку від 31.05.2024 у період часу з 06 год. 59 хв. до 08 год. 42 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) комп`ютерний блок із написом на тильній його стороні «Модель SPS X3873GT Серійний номер НОМЕР_1 », всередині якого поміщено дріт живлення;

2) флеш-носій біло-зеленого кольору із об`ємним написом «Kingston»

3) флеш-носій без написів, із текстурою дерева

4) мобільний телефон невстановленої марки виробника, з написом на тильній його частині «BJ0215.NFC.A» з двома сім-картками Київстар та Lifecell, номера яких на момент обшуку встановлено не було, а також флеш-карткою Micro SD 8GB.

Вищезазначені речі належать ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: