ЄУН справи: 336/2391/20>
Номер провадження: 1-кп/336/101/2024
ВИРОК

Іменем України

16 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

- вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 19.04.2022 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

- вироком Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 15.02.2023 року за ст. 185 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 70 ч 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2020 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи біля магазину «Візит» за адресою: АДРЕСА_2 , умисно таємно викрав належний ОСОБА_6 спортивний велосипед Мустанг в корпусі білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 2160 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

18 травня 2021 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на викрадення чужого майна, незаконно проник, перелізши через паркан, на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки викрав належну ОСОБА_7 металеву рейку довжиною 262 см, шириною 10 см, вагою 63,6 кг, вартістю 377,15 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 08 жовтня 2020 року приблизно о 15.30 годині, знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_4 , з підвіконня умисно таємно викрав належні ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 4300 гривень, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений відмовився надавати показання щодо обставин справи, водночас під час дослідження доказів ОСОБА_4 пояснив, що вину у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_7 08.10.2020 року повністю визнає.

Вину у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_6 . ОСОБА_4 заперечив, стверджуючи, що він стояв біля магазину, коли до магазину під`їхав потерпілий ОСОБА_6 та поставив велосипед, але вказаний велосипед ОСОБА_4 не крав, а купив за 100 гривень у невідомого чоловіка ромської національності. Після придбання велосипеда ОСОБА_4 на ньому поїхав до будинку ОСОБА_9 по вул. Гарнізонній, де з велосипеда вони разом зняли крила, багажник та наліпки, після чого поїхали разом із ОСОБА_9 на велосипеді, але були затримані працівниками поліції.

Причетність до викрадення коштів ОСОБА_8 заперечував.

Судом за клопотанням сторін кримінального провадження допитані потерпілі, свідки, досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення.

В подальшому суд наводить досліджені докази поепізодно.

За епізодом крадіжки майна ОСОБА_6 24.04.2020 року.

24.04.2020 року ОСОБА_6 звернувся із заявою про викрадення належного йому велосипеду ОСОБА_10 білого кольору з червоними наклейками поряд з магазином по АДРЕСА_2 .

24.04.2020 року в ході огляду ділянки місцевості поряд з будинком АДРЕСА_5 знайдено та вилучено велосипед білого кольору з номером S755722727, поряд з яким були ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в якийсь день, точної дати він не пригадує за спливом часу, він на велосипеді приїхав до магазину по АДРЕСА_2 . Велосипед він завіз до приміщенні магазину біля входу, а сам пішов до магазину. Повернувшись за кілька хвилин, побачив, що велосипед зник, після чого зателефонував до поліції. Наступного дня велосипед йому повернули працівники поліції.

Згідно з висновком експертизи від 29.04.2020 року ринкова вартість велосипеду Мустанг станом на 24.04.2020 року складає 2160 гривень.

Свідок ОСОБА_9 судом не допитаний, адже згідно з повідомленням заступника командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_9 проходив військову службу, але з 11.09.2023 року відсутній у військовій частині.

За епізодом викрадення майна ОСОБА_8 08.10.2020 року.

13.10.2020 року ОСОБА_8 звернувся із заявою про скоєння крадіжки грошових коштів в сумі 4500 гривень, додавши виписку по банківській картці щодо отримання готівки в сумі 4500 гривень.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що мешкає по АДРЕСА_4 . 08.10.2020 року він отримав пенсію, після чого зайшов до свого сусіда ОСОБА_11 , якого попросив повісити килим. Потім ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ще один чоловік ( ОСОБА_12 ) пішли до будинку потерпілого та якийсь час там перебували. Через деякий час ОСОБА_11 пішов, а ОСОБА_4 з ОСОБА_12 залишились та повісили килим. ОСОБА_8 дав їм по 50 гривень, після чого ОСОБА_12 пішов, а ОСОБА_4 залишився ще доробляти роботу. Через деякий час ОСОБА_4 також пішов, а наступного дня потерпілий з`ясував, що пропали грошові кошти в сумі 4300 гривень. Виявивши, що кошти зникли, потерпілий пішов до ОСОБА_11 , а останній комусь зателефонував, але гроші так і не повернули, тож потерпілий звернувся до поліції.

Свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що восени 2020 року до нього звернувся ОСОБА_8 з проханням повісити килим. Оскільки ОСОБА_13 був зайнятий, він запропонував, щоб килим повісив ОСОБА_12 , якому свідок зателефонував, а останній погодився виконати цю роботу. Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пішли до будинку ОСОБА_8 , а згодом ОСОБА_13 пішов. Наступного дня ОСОБА_11 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про викрадення коштів. ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_8 телефон ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 він знає, періодично з ним спілкувався. Щодо обставин подій у жовтні 2020 року він нічого не пригадує та повідомити не може.

За епізодом викрадення майна ОСОБА_7 18.05.2021 року.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що в будинку по АДРЕСА_3 мешкав його дід ОСОБА_14 , 1930 року народження. Домоволодіння огороджене парканом, облаштованим воротами та хвірткою. 18 травня 2021 року приблизно о 16.00 годині потерпілий приїхав до діда, хвіртка була відкрита. Коли зайшов на подвір`я, то побачив, що посередині стоїть зварювальний апарат, а на землі сліди волочіння. Зайшовши до будинку, потерпілий побачив, що його дід лежить на спині. Вирішивши, що ОСОБА_14 спить, ОСОБА_7 оглянув будинок та помітив безлад, після чого, оскільки не зміг розбудити ОСОБА_14 , зрозумів, що скоєно крадіжку та викликав поліцію та медичну допомогу. Викрадена рейка була на території домоволодіння та використовувалась в якості бордюру. Наразі рейка була повернута працівниками поліції.

18.05.2021 року ОСОБА_7 звернувся із заявою про скоєння злочину.

В ході огляду місця події 18.05.2021 року з території домоволодіння по АДРЕСА_6 було вилучено металеву рельсу довжиною приблизно 3 м.

Відеозаписом з камери відеоспостереження з сусіднього будинку зафіксовано як ОСОБА_4 тягне якийсь важкий довгий предмет вздовж паркану будинку, а потім разом із ще одним чоловіком несуть його.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що працює водієм-експедитором. Перебуваючи по АДРЕСА_3 до нього підійшов чоловік (не обвинувачений), який попросив перевезти рельсу, пояснивши, що потрібно відвезти її до пункту приймання металобрухту, на що свідок погодився. Коли свідок під`їхав до будинку, ОСОБА_4 з іншим чоловіком винесли з подвір`я будинку рельсу, завантажили її, після чого разом відвезли до пункту приймання металобрухту.

Обвинувачений ОСОБА_4 обставини, про які зазначив свідок, підтвердив, вказавши що свідку ОСОБА_15 він сплатив 100 гривень, а в пункті приймання металобрухту отримав 300 гривень.

Свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що якось у ОСОБА_4 купила металеву балку, яку він приніс їй до будинку разом з іншим чоловіком, а пізніше того ж дня цю балку вилучили працівники поліції. Також свідок надала працівникам поліції відеозапис з камери відеоспостереження, яка розташована на її будинку.

Висновком експертизи від 27.05.2021 року підтверджено вартість металевої рейки вагою 63,6 кг за ціною лому чорних металів у 377,15 гривень.

Інші письмові докази судом досліджені, оцінка їх не надається у зв`язку з відсутністю інформації, яка б мала доказове значення у цьому кримінальному провадженні в межах інкримінованого обвинувачення.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи в інкримінованих злочинах суд виходить з наступного.

Так, ст. 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на його користь, саме у цьому полягає основоположний принцип презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.

Статті 370, 373 КПК України вказують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії № 10590/83 від 6 грудня 1988 р. та § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

Таким чином, у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та в такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини (Постанова ОП ККС ВС від 16 вересня 2024 року у справі № 444/870/22).

Дії ОСОБА_4 щодо проникнення до домоволодіння та викрадення майна ОСОБА_7 кваліфіковані стороною обвинувачення як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Показаннями ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , відеозаписом з місця подій, які між собою повністю узгоджуються, підтверджено факт проникнення ОСОБА_4 до домоволодіння та скоєння викрадення майна.

Водночас Законом України № 3886 від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, віднесено до адміністративних правопорушень. Частиною 2 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що Законом України № 3886 підвищено вартість майна, що є предметом викрадення, для кваліфікації такого викрадення як кримінального правопорушення до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тож в цьому випадку зазначеним законом скасовано кримінальну протиправність викрадення майна за умови, якщо вартість предмету крадіжки становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Розділом ХХ п. 5 Податкового кодексу України передбачено, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України розмір податкової соціальної пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 18.05.2021 року становив 2270 гривень, тож вартість викраденого майна у 377,15 гривень виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_4 як кримінального правопорушення.

Статтею 337 ч. 3 КПК України вказано, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За відсутності в діях ОСОБА_4 щодо викрадення майна ознак кримінально караного злочину, суд вважає, що дії ОСОБА_4 щодо незаконного проникнення до домоволодіння ОСОБА_14 мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України, а саме незаконного проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

При цьому перекваліфікація дій в цьому випадку не погіршує становища обвинуваченого, адже кримінальне правопорушення, передбачене ст. 162 ч. 1 КК України є менш тяжким, ніж передбачене ст. 185 ч. 3 КК України.

Суд також вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_6 24.04.2020 року, враховуючи показання потерпілого щодо того, що він лише на кілька хвилин залишив без нагляду свій велосипед, пояснення ОСОБА_4 про те, що обвинувачений перебував в цей час біля магазину та бачив, як потерпілий залишив вказаний велосипед, а також фактом вилучення велосипеду в той же день у присутності самого ОСОБА_4 .

Версію ОСОБА_4 про те, що він придбав велосипед у невідомого чоловіка суд розцінює критично як таку, що спрямована на уникнення відповідальності за скоєне.

Натомість вину ОСОБА_4 у скоєнні крадіжки грошових коштів у ОСОБА_8 суд вважає недоведеною з наступних підстав.

Так, з показань ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які в цій частині не заперечувались і ОСОБА_4 , 08.10.2020 року в будинку ОСОБА_8 , окрім самого потерпілого, одночасно перебувало троє осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

При цьому грошові кошти потерпілий зберігав на підвіконні, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 за виконану роботу сплатив по 50 гривень кожному, а зникнення грошей виявив лише наступного дня. Виключити якимось чином можливість викрадення грошових коштів іншими особами, аніж обвинуваченим, не виявляється можливим. При цьому стороною обвинувачення не представлено суду жодних доказів того, що саме ОСОБА_4 викрав вказані кошти, адже достовірні відомості про те, що при ньому були знайдені грошові кошти або він їх кудись витратив, відсутні.

Статтею 373 КПК України вказано, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Тож в частині обвинувачення у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_8 суд дійшов висновку про недоведеність вчинення саме ОСОБА_4 вказаного злочину та вважає необхідним його виправдати.

Водночас суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні крадіжки майна ОСОБА_6 24.04.2020 року та кваліфікує його дії за цим епізодом за ст. 185 ч. 2 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Дії ОСОБА_4 щодо проникнення до домоволодіння ОСОБА_14 18.05.2021 року суд кваліфікує за ст. 162 ч. 1 КК України як умисне незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 судом встановлено, що обвинувачений раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, не працює та не має стійких соціальних зв`язків, перебуває на обліку в КНП «ОКЗНПД» у зв?язку з поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю.

При цьому суд враховує і те, що під час судового провадження ОСОБА_4 не виявив будь-якого каяття у скоєнні злочинів, намагався ввести суд в оману, не вживав жодних заходів для того, щоб вибачитись перед потерпілими.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи відомості про особу ОСОБА_4 , обраний ним спосіб життя, який полягає у систематичному скоєнні злочинів проти власності, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 або принаймні запобігання вчиненню ним нових злочинів можлива виключно за умови фактичного відбування покарання.

В ході зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 був затриманий, а потім йому обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою, тож вказаний період попереднього ув?язнення підлягає зарахуванню до строку покарання.

Судом також вирішується питання щодо стягнення витрат на залучення експертів, а також доля речових доказів.

Суд не вбачає підстав для стягнення витрат на проведення експертизи експертом ОСОБА_17 , адже зі звіту не зрозуміло, з чого саме такі витрати складаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України (за епізодом 08.10.2020 року), та виправдати за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, 162 ч. 1 КК України та призначити покарання:

за ст. 185 ч. 2 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

за ст. 162 ч. 1 КК України у виді двох років обмеження волі.

В порядку ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді трьох років позбавлення волі.

У відповідності до положень ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.02.2023 року шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

До строку покарання у відповідності до ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув?язнення з 18.05.2021 року по 20.05.2021 року, а також з 21.02.2022 року по 04.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 21 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 343,24 гривен (триста сорок три гривні 24 коп).

Речові докази: металеву рейку, яку передано ОСОБА_7 , залишити ОСОБА_7 ; диск з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах кримінальної справи, залишити в матеріалах кримінальної справи; велосипед Мустанг білого кольору з номером S755722727, переданий ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 ; спортивні штани, які передані на зберігання до камери схову Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1