У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України,, про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 14.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи у складі групи осіб разом із ОСОБА_6 , та іншими на даний час невстановленими особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 14.04.2023, виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками.

Відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України №2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні 24.02.2022 введено воєнний стан, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президент України видав Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації, яка проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, строк дії якої також неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

У ч. 6 ст. 2 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені види військової служби, серед яких: військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 даного Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншими на наданий час невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», здійснював незаконне переправлення через державний кордон України кількох осіб, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, що виразилось в наступному.

У невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше червня місяця 2024 року ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_5 та іншою на даний час невстановленою досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон, повідомив особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , про можливість останнім сприяти в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, та озвучив вимогу про вартість за надані ним послуг в розмірі 7000 доларів США з однієї особи, за організацію та сприяння в незаконному переправлення через державний кордон з України, при цьому надавши чіткі гарантії такого переправлення.

Надалі, особа із зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , що на конфіденційній основі співпрацювала з органом досудового розслідування та діяла під контролем правоохоронних органів, повідомила ОСОБА_6 , про наявність наміру у двох осіб (із зміненими анкетними даними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) скористатись послугами ОСОБА_6 щодо організації та сприянні в незаконному переправленні їх через державний кордон з України.

Згодом, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше липня місяця 2024 року, реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, який спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України, здійснив телефонний дзвінок через додаток «WhatsApp» особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , та надав йому вказівку забезпечити доправлення осіб із зміненими анкетними даними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до м. Берегово, де наголосив очікувати його подальших розпоряджень з метою їхнього переправлення через державний кордон України на ділянці відповідальності одного із прикордонних загонів ДПСУ та провів інструктаж, а саме повідомив, час, та спосіб незаконного перетину кордону.

Далі, ОСОБА_6 , 06.07.2024 року близько о 20.40 годині здійснив телефонний дзвінок через додаток «WhatsApp» особі із зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , та надав йому вказівку поселити осіб із зміненими анкетними даними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в м. Берегове до готельного комплексу для ночівлі та наголосив очікувати його подальших розпоряджень, де він повідомить хто саме та коли саме забере їх для подальшого переправлення через кордон. У свою чергу ОСОБА_7 , виконав вказівку ОСОБА_10 та забезпечив поселення даних осіб до готельного комплексу.

11.07.2024 о 17.45 годині, ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел до кінця, який спрямований на організацію незаконного переправлення через державний кордон України (осіб із зміненими анкетними даними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) здійснив телефонний дзвінок через додаток «WhatsApp» особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 та надав геолокаційне розташування місця «48*12'27.6"N22*38'54.1"E» куди необхідно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де в подальшому повідомив що останніх забере червоний джип.

11.07.2024 близько о 21.25 годині до визначеного ОСОБА_6 місця, та з відома останнього, прибув на даний час невстановленої моделі автомобіль «джип» червоного кольору з правостороннім кермом під керуванням ОСОБА_5 , який був залучений як співучасник, та у свою чергу діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншою на даний час невстановленою досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом незаконного переправлення осіб через державний кордон, який надав вказівку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимкнути мобільні телефони та зайняти місця в автомобілі таким чином, що ОСОБА_8 сів на переднє сидіння, а ОСОБА_9 сів на задній ряд сидіння, де при цьому в салоні даного автомобіля вже знаходились на даний час невстановлені чотири особи чоловічої статі.

Далі, ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 та іншою на даний час невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою доведення свого злочинного плану до кінця, розпочав рух на невстановленої моделі на даний час автомобіля «джип» червоного кольору разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще чотирма особами чоловічої статі із м. Берегове у напрямку до с. Вари Берегівського району, де з`їхавши з центральної частини дороги на ділянці відповідальності одного із прикордонних загонів ДПСУ, почав рух по ґрунтовій дорозі та в подальшому зупинив автомобіль на березі річки Боржава, де надав вказівку всім особам чоловічої статі вийти з автомобіля. Де в подальшому ОСОБА_5 реалізовуючи свої злочинні дії, дістав із багажного відділу автомобіля «джип» червоного кольору надувний човен та два весла, надувши човен, спустив даний човен на водойму річки Боржава та надав вказівку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще двом особами чоловічої статі займати місця у надувному човні.

В подальшому, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, сівши до наданого ним надувного човна, здійснив незаконне переміщення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще двох осіб чоловічої статі, водоймою річки Боржава та річки Тиса, до Угорщини.

Після чого, 11.07.2024 у невстановленій на даний час досудовим розслідуванням годині ОСОБА_6 отримав інформацію від на даний час невстановленої особи, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перетнули державний кордон, після чого ОСОБА_6 надав усну вимогу особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 передати йому грошові кошти за організацію та керування діями під час переплавлення осіб через кордон.

Згодом, 12.07.2024 близько о 13.15 годині в приміщенні ОК «Жайворонок» що в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_5 та іншою на даний час невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою отримання грошової винагороди за незаконне переміщення осіб через державний кордон України, під час зустрічі із особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 отримав з рук в руки грошові кошти в розмірі 14 300 доларів США, після чого був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів.

Слідчий зазначає, що за таких обставин, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинених щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

19.07.2024 відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_5 було здійснено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

22.07.2024 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, з можливістю внесення застави 605 тисяч гривень, яку 23.07.2024 відразу ж було внесено заставодавцями.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: Рапортом співробітників Берегівського РВ УСБ України в Закарпатській області від 10.04.2023, про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України; Протоколами допиту свідків ОСОБА_7 від 18.05.2023, ОСОБА_8 від 17.06.2024, ОСОБА_9 від 17.04.2024, ОСОБА_11 від 04.07.2024, ОСОБА_12 від 03.07.2024; Протоколом про результати проведення аудіо- відеоконтролю особи щодо ОСОБА_6 від 01.09.2023, протоколом про хід та результати спеціального слідчого експерименту від 01.09.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 15.09.2023, протоколом про хід та результати спеціального слідчого експерименту від 05.09.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_7 від 19.09.2023, протоколом про проведення візуального спостереження за особою ОСОБА_6 від 19.09.2023, протоколом про проведення візуального спостереження за особою ОСОБА_6 від 19.09.2023, протоколом огляду грошових коштів від 30.10.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 13.10.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 25.10.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 26.10.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 30.10.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 24.11.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 02.11.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 02.11.2023, протоколом про результати аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_6 від 31.10.2023. Протоколом огляду місця події від 12.07.2024 в приміщенні комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_6 . Протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України. Протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 13.07.2024. ОСОБА_8 від 16.07.2024, ОСОБА_9 від 16.07.2024, Протоколом від 13.07.2024 огляду предмета, а саме мобільного телефону свідка ОСОБА_14 . Протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_13 фотознімків для впізнання від 13.07.2024, протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_9 фотознімків для впізнання від 16.07.2024 та протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_8 фотознімків для впізнання від 16.07.2024. та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Приймаючи до уваги викладене, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування слідчий просить накласти арешт на рухоме та нерухоме майно (будинки, земельні ділянки) що на праві власності зареєстровано за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, місто Берегове, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з метою можливості конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації майна особи.

Разом з цим, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, за тяжкістю покарання, якого йому загрожує, по статті 332 частини 3 Кримінального кодексу, покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 (семи) до 9 (дев`яти) років з конфіскацією майна.

Крім цього, з метою забезпечення арешту майна, слідчий просив розгляд клопотання про арешт майна провести без повідомлення підозрюваного, щодо якого здійснюється провадження та його захисника.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. При цьому, подав заяву, згідно якої просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі та зазначив, що клопотання підтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідно до положень ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя на підставі ч.2 ст.172 КПК України вважає за можливе провести розгляд даного клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно змісту ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000094 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.04.2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 263 КК України.

19 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №0000094 від 14.04.2023 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме: незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, надання засобів, вчинених щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером №:01:025:0204, площа (га) 0,0739, на території Берегівської міської ради; житловий будинок, загальна площа 116,75 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , належать на праві власності ОСОБА_5 .

Частиною 10 ст.170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив конфіскацію майна як виду покарання, відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого, у разі доведеності вини, останньому може бути призначено покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_15 , передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером №:01:025:0204, площа (га) 0,0739, на території Берегівської міської ради та житловий будинок, загальна площа 116,75 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 , належать на праві власності ОСОБА_5 , існують обґрунтовані підозри вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, арешт належного підозрюваному ОСОБА_5 нерухомого майна на даному етапі є необхідним для забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вищевказану земельну ділянку та житловий будинок, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо їх відчуження, з можливістю користування ними.

Незастосування обмежень до відчуження такого майна може призвести до вжиття підозрюваним заходів для його відчуження чи перереєстрації, з метою уникнення його арешту та подальшої можливої конфіскації.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає задоволенню.

Доказів настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для власника такого майна, слідчому судді надано не було та під час розгляду клопотання не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна

При цьому, слідчим суддею враховано, що відповідно до положень ч.2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку із наведеним клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт з позбавленням права на відчуження та розпорядження вказаним майном, але без позбавлення права користування на майно, що належить на праві приватної власності гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером №:01:025:0204, площа (га) 0,0739, на території Берегівської міської ради;

- житловий будинок, загальна площа 116,75 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1