Справа № 442/7632/13-к
Провадження № 1-кп/442/3/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючої - судді ОСОБА_1

участю секретаря с/з - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Дрогобич під час розгляду обвинувальних актів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001024 від 16.05.2013 та №0000307 від 16.05.2014р., за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307, частини 2 статті 307, частини 2 статті 309 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв"язку з спливом строків давності, суд

в с т а н о в и в:

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 307, частини 2 статті 307, частини 2 статті 309 КК України.

На адресу суду надійшло письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв"язку з спливом строків давності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане ним клопотання та покликався на те, що строк притягнення його до відповідльності за інкриміновані кримінальні правопорушення сплив 15.07.2024. Також покликається на те, що відсутні підстави для переривання строку давності, оскільки перебування на розгляді у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області нової справи не впливає на переривання строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки вину не доведено в законному порядку та не встановлено обвинувальним вироком суду.

Прокурор просить відмовити в задоволенні даного клопотання, оскільки згідно ч. 3 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності переривається, якщо протягом вказаних строків особа вчинила новий злочин. Так як на розгляді у Дрогобицькому міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження ( спрва № 442/2457/2022) відносно ОСОБА_4 за вчиниия ним нового злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України просить в задоволенні клопотання відмовити.

Суд заслухавши доводи клопотання, з`ясувавши думку учасників судового провадження, доходить наступного висновку.

Згідно обвинувальних актів (справа №442/7632/2015), інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення відбулися в період з травня 2013 по липень 2014 року, разом з тим станом на час розгляду даного клопотання, на розгляді у Дрогобицькому міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження ( спрва № 442/2457/2022) відносно ОСОБА_4 за вчиниия ним нового злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України ( в редакції Закону № 1183- VII від 08.04.2014р.) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості, 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

Відповідно до положень ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 49 КК (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На момент вчинення інкримінованого правопорушення злочин відносився до тяжких злочинів, строк давності -10 років.

Таким чином особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Така позиція щодо застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності викладена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 року справа № 328/1109/19.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбачених частиною 1 статті 307, частини 2 статті 307, частини 2 статті 309 КК України, дії, які інкриміновані ОСОБА_4 відбулися в період з травня 2013 по липень 2014 року, тобто з часу вчинення інкримінованих кримінальних правопорушеннь минуло більше десяти років.

Однак, на розгляді у Дрогобицькому міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження ( спрва № 442/2457/2022) відносно ОСОБА_4 за вчиниия ним нового злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Таким чином, перебіг давності був перерваний вчиненням дій, які інкримінуються ОСОБА_4 в межах кримінального провадження справи № № 442/2457/2022. Із врахуванням того, що перебіг строків давності був перерваний, строки притягнення до кримінальної відповідальності в межах даного кримінального провадження не закінчилися.

При цьому, при прийнятті рішення суд керується правовою позицією Верховного Суду України, зокрема викладеною в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 року справа № 328/1109/19, де зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

У даній позиції також висловлена думка, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона протягом диференційованих строків не вчинила нового злочину (перебіг давності не перерваний), проте відсутня вказівка на необхідність наявності вироку, що набрав законної сили.

Разом з тим, суд наголошує, що жодним чином не оцінюється наявність вини у діях ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (№ 442/2457/2022), оскільки вина особи може бути встановлена обвинувальним вироком суду.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України, ст. ст. 284, 288, 376, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у звязку з спливом строків давності.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1