Провадження № 1-і/344/82/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

02.10.2024 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

23.10.2024 року адвокатом ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 . В журналі судового засідання підставу для відводу не зазначено.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу розгляд заяви про відвід було розподілено судді ОСОБА_1 .

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні, обґрунтовуючи заяву про відвід, зазначила, що слідчий суддя ОСОБА_4 грубо порушив вимоги КПК України, зокрема ст.163 КПК України, допустивши в судове засідання прокурора. Слідчий суддя ОСОБА_4 не мав права допускати на розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів сторону обвинувачення, що спричинило розкриття доказів та порушення адвокатської таємниці. Такими своїми діями слідчий суддя ОСОБА_4 вчинив дії на користь третьої особи, надавши перевагу стороні обвинувачення, що викликає обґрунтований сумнів у сторони захисту стосовно упередженості слідчого судді при розгляді даної скарги.

Згідно положень ч.1, 2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сімї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 75 КПК України та ст. 76 КПК України.

Таких підстав не встановлено та адвокат про такі обставини не зазначає.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Обґрунтування заяви про відвід базується на думці заявника, сформованій внаслідок непогодження з процесуальними діями слідчого судді. Однак, така незгода, відповідно до чинного КПК України, не може бути підставою для відводу слідчого судді та не свідчить про його упередженість.

Крім того, чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП зі скаргою стосовно рішень чи дій судді, в тому числі, й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення розгляду справи.

На підставі зазначеного, подання скарги на суддю є правом особи, що, за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів та не спричиняє тиску на суд.

Суд враховує, що згідно з неодноразовими роз`ясненнями Вищої ради правосуддя у своїх рішеннях подання скарги на суддю не є підставою для його відводу (самовідводу).

За наведених обставин, вважаю, що заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України, а тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 04.11.2024 року