ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/375/24 Справа № 711/4605/24 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Металіст Слов`яносербського району Луганської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого з 09.02.2024 складським працівником-логістом ТОВ «FRESHFROST» (Республіка Польща, м. Ольшами, 55, 05-610 ГОШЧИН, Regon: 521474453, NIP: НОМЕР_1 ), раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 357 КК України, (кримінальне провадження №0000405),

в с т а н о в и в :

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим першим заступником керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_11 , в рамках кримінального провадження №0000405 від 28.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 357 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 357 КК України.

Просив слідчого суддю на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що після затримання ОСОБА_7 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участі підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2024 року в задоволенні клопотання відмовлено.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного, позаяк слідчим було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, а саме вручено дружині підозрюваного ОСОБА_12 .

Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Також слідчий суддя врахував, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри вже була предметом судового контролю як слідчого судді під час розгляду скарги сторони захисту про скасування підозри, а також суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя зауважив, що як було встановлено в судовому засіданні, матеріали кримінального провадження № 0000405 не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_7 про виклик до органу досудового розслідування.

Таким чином, ні в клопотанні слідчим, ні прокурором в судовому засіданні не було доведено, що стороною обвинувачення були вжиті всі можливі та достатні заходи, передбачені ст. 135 КПК України для виклику підозрюваного ОСОБА_7 до органу досудового розслідування і, відповідно, його належного повідомлення згідно приписів ст. 136 КПК України про необхідність явки до слідчого на вказаний у корінці повістки час тобто 09.04.2024.

Слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено, що ОСОБА_7 перетнув державний кордон України в пункті пропуску Шегині 17.03.2024 саме з метою ухилення від органу досудового розслідування, а не з метою проживання та роботи.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про неспроможність доводів прокурора щодо ухилення підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та існування ризику переховування, а отже, враховуючи вищенаведене, слідчим суддею існування такого ризику не встановлено.

Не надано також прокурором відомостей про те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, як зазначено в клопотанні без конкретизації їх прізвищ а саме працівників ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», ТОВ «Модерн логістік», ТОВ «ЕЛ ТІ ПІ ЕМ КАПІТАЛ». На думку суду, лише оголошення прокурором такого ризику не є підставою вважати, що він є існуючим.

Щодо ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити чи спотворити речі і документи, слідчий суддя вважав його формальним та таким, що дублює інкриміноване в провину підозрюваному ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 357 КК України з урахуванням не надання прокурором, будь яких відомостей про те, що вказані речі і документи перебувають у володінні підозрюваного на даний час.

Також, врахувавши мету обрання запобіжного заходу, слідчий суддя не прийняв до уваги посилання прокурора на те, що без обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо буде досягти завдання кримінального провадження та його дієвості, так як це унеможливить його екстрадицію.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду клопотання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , а тому в задоволенні клопотання відмовив.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Черкаська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі Черкаська обласна прокуратура оспорює обґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від правоохоронних органів та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити або спотворити речі і документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На думку скаржника, ОСОБА_7 , використовуючи свій авторитет, як колишнього фактичного керівника ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», перебуваючи на волі, може впливати на свідків, а саме працівників ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», ТОВ «Модерн Логістік», ТОВ «ЕЛ ТІ ПІ ЕМ КАПІТАЛ» з метою схиляння останніх до зміни або відмови від дачі показів. Відтак, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, останній матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності самостійно або за допомогою третіх осіб впливати на них.

Крім того, ОСОБА_7 інкримінується викрадення офіційних документів ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», місце знаходження яких на теперішній час не встановлено. А тому останній, перебуваючи на волі, може знищити або спотворити такі речі і документи.

Також зауважив, що необхідність в обранні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виникає з того, що останній перебуває за межами України і в разі його затримання чи встановлення місцезнаходження буде застосована процедура екстрадиції.

17 жовтня 2024 року Черкаською обласною прокуратурою подано доповнення до апеляційної скарги в якому скаржник зазначає, що не погоджується з твердженням наведеним в оскаржуваній ухвалі про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів належного повідомлення підозрюваного про виклик до органу досудового розслідування. Так з корінця повістки про виклик в якості підозрюваного на 09.04.2024 на 10 год. 30 хв. вбачається її вручення 05.04.2024 дружині ОСОБА_7 ОСОБА_12 , яка відмовилась її отримувати про що було внесено відповідні відомості.

Крім того, слідчим було складено рапорт від 12.09.2024 у якому було зазначено, що повістка була вручена дружині ОСОБА_12 . Також судом не були прийняті до уваги пояснення слідчого ОСОБА_10 та твердження сторони обвинувачення, що вручення повістки фіксувалось за допомогою відеозапису, який по технічним причинам не зберігся на носії інформації.

Зазначає, що ОСОБА_7 17.03.2024 перетнув кордон України саме з метою переховування від органу досудового слідства, оскільки в подальшому він на територію України не повертався.

На думку скаржника, всі подані суду першої інстанції стороною захисту документи не можуть братись до уваги адже не надано, а ні їх оригіналів, а ні оригінал їх перекладу. Суд не пересвідчився в компетенції перекладача.

Колегія суддів враховує, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, проте є правовою підставою для затримання і доставлення цієї особи до місця кримінального провадження.

Отже, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 193 КПК України, має правовим наслідком обмеження права на свободу та особисту недоторканність.

Можливість апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, була предметом розгляду об`єднаної палати ККС ВС. Остання зробила висновок про те, що ухвала слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлена в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 309 цього Кодексу може бути оскаржена в апеляційному порядку (постанова ОП ККС ВС від 14 лютого 2022 року у справі № 991/3440/20 (провадження № 51-5359кмо21).

Оскільки у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову у його застосуванні, тому ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2024 року якою відмовлено в задоволенні клопотання може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , які приймали участь в режимі відеоконференції із приміщення Посольства України в Республіці Польща, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України (ч. 2 ст. 194 КПК України).

Вимоги кримінального процесуального закону, які регламентують застосування слідчим суддею дотримані, його висновки про те, що прокурор при розгляді справи не довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, є обґрунтованими.

Так, слідчий суддя, проаналізувавши матеріали кримінального провадження встановив, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного, позаяк слідчим було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, а саме повідомлення про підозру від 05.04.2024 відповідно до вимог ст. 111, ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України вручено дружині підозрюваного ОСОБА_12 , в отриманні якого вона поставила свій підпис.

З ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною.

Також слідчий суддя врахував, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри вже була предметом судового контролю як слідчого судді, так і суду апеляційної інстанції.

Водночас слідчим суддею з врахуванням вимог ст. ст. 135, 136 та 281 КПК України було встановлено, що матеріали кримінального провадження № 0000405 не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_7 про виклик до органу досудового розслідування з 05.04.2024 по день розгляду клопотання слідчим суддею 24.09.2024.

Також слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено, що ОСОБА_7 перетнув державний кордон України в пункті пропуску Шегині 17.03.2024 саме з метою ухилення від органу досудового розслідування, а не з метою проживання та роботи, тому дійшов висновку, що встановлені обставини свідчать про неспроможність доводів прокурора щодо ухилення підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та існування ризику переховування, а отже, існування такого ризику не встановлено.

Аналізуючи ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не надано відомостей про те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, як зазначено в клопотанні без конкретизації їх прізвищ а саме працівників ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», ТОВ «Модерн логістік», ТОВ «ЕЛ ТІ ПІ ЕМ КАПІТАЛ», оскільки лише оголошення прокурором такого ризику не є підставою вважати, що він є існуючим.

Визначаючи наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити чи спотворити речі і документи, слідчий суддя вважав його формальним, так як він дублює інкриміноване підозрюваному ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 357 КК України з урахуванням не надання прокурором, будь яких відомостей про те, що вказані речі і документи перебувають у володінні підозрюваного на даний час.

Також, слідчий суддя не прийняв до уваги посилання прокурора на те, що без обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо буде досягти завдання кримінального провадження та його дієвості, так як це унеможливить його екстрадицію, оскільки метою обрання запобіжного заходу за умовами ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а не можливість його екстрадиції з будь-якої іноземної юрисдикції.

За наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду клопотання в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , відмовивши в його задоволенні.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що СУ ГУ НП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000405 від 28.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 357 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , діючи, умисно, разом, та за попередньою змовою з виконуючими обов`язки директора ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , головним бухгалтером ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_15 та іншими невстановленими на теперішній час особами, переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, у період з 15.04.2022 по 15.11.2023 сприяв службовим особам товариства в розтраті коштів ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» на свою користь у сумі 17 046 900 грн в умовах воєнного стану за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , обіймаючи у 2022 році посаду заступника начальника складу ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», а з 01.06.2023, згідно наказу ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» № 123/3/к/тр від 01.06.2023, посаду заступника директора з матеріально-технічного постачання ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», а також з 30.03.2022 будучи зареєстрованим фізичною особою підприємцем, приймав безпосередню участь в керівництві господарською діяльністю ТОВ «Завод Смілянська Хлодня». Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодінні майном товариства, ОСОБА_7 , діючи разом та за попередньою змовою з виконуючими обов`язки директора ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , головним бухгалтером ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_15 та іншими невстановленими на теперішній час особами, налагодили та реалізували схему розтрати грошових коштів товариства у період з 15.04.2022 по 15.11.2023. Так, ОСОБА_7 у невстановленому в ході досудового розслідування місці та час, але не пізніше 15.04.2022, був складений договір №010422 вiд 01.04.2022 про надання послуг ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», який не мав на меті надання послуг товариству, а використовувався для приховування протиправної діяльності з розтрати коштів. Крім того, ОСОБА_7 передав службовим особам ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» реквізити наступних відкритих на нього як фізичну особу-підприємця банківських рахунків: НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Райффайзен Банк», НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_4 , відкритий в Філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», на які мали бути перераховані грошові кошти ТОВ «Завод Смілянська Хлодня». Вказаними діями ОСОБА_7 сприяв службовим особам ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» у розтраті належного товариству майна на свою користь.

В подальшому, виконуючі обов`язки директора ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , головний бухгалтер ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_15 та інші невстановлені на теперішній час особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, усупереч інтересам товариства та його засновників, достовірно знаючи, що товариству послуги згідно договору №010422 вiд 01.04.2022 фізичною-особою підприємцем ОСОБА_7 не надавались, у період з 15.04.2022 по 15.11.2023, у невстановленому в ході досудового розслідування місці та за невстановлених обставин, організували перерахування з банківського рахунку ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» НОМЕР_5 , відкритому в АТ «Укрексiмбанк», на рахунки ФОП ОСОБА_7 НОМЕР_2 , що відкритий в АТ «Райффайзен Банк», НОМЕР_3 , що відкритий в АТ КБ «Приватбанк», НОМЕР_4 , що відкритий в Філії Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», грошових коштів в сумі 17 046 900 грн, в умовах воєнного стану. Вказаними діями ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» було спричинено матеріальну шкоду (збитки) на суму 17 046 900 грн, що більше ніж у 12 702 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , здійснюючи фактичне керівництво господарською діяльністю ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», діючи, умисно, з корисливих мотивів, разом та за попередньою змовою з виконуючим обов`язки директора ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_14 , головним бухгалтером ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» ОСОБА_15 та іншими невстановленими на теперішній час особами, переслідуючи мету приховування фактів розтрати майна товариства, використовуючи підконтрольну особу - ОСОБА_16 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, у листопаді-грудні 2023 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, здійснили викрадення з території товариства, що за адресою: АДРЕСА_3 , офіційних документів ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», а саме:

- договору оренди нежитлових приміщень №30/12/16-01 від 30.12.2016, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ ПОРТАЛ»;

- договору оренди обладнання №30/12/16-02 від 30.12.2016, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ ПОРТАЛ»;

- договору оренди нежитлових приміщень №010117-04 від 01.01.2017, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ ПОРТАЛ»;

- договору оренди нежитлових приміщень №01122019-ОР-2 від 01.12.2019, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ ПОРТАЛ»;

- договору оренди нежитлових приміщень №01122019-ОР від 01.12.2019, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ АГРАРНИЙ ПОРТАЛ»;

- договору №003.005.2023 від 22.05.2023, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «НОВАТОР ІНТЕРНЕШНЛ УКРАЇНА»;

- договору банківського рахунку № НОМЕР_6 від 03.09.2020, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та Акціонерний банк «Південний»;

- договору карткового рахунку № НОМЕР_7 від 24.06.2020, договору банківського рахунку № НОМЕР_8 від 06.02.2020, договору банківського рахунку на обслуговування за допомогою системи iFOBS № I3435-978-322313 від 07.02.2020, укладених між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та АТ «УКРЕКСІМБАНК»;

- договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії №1100Р від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ПАТ «Черкасиобленерго»;

- договору про постачання електричної енергії №1100 від 17.10.2018, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ПАТ «Черкасиобленерго»;

- договору постачання природного газу №12/22261/ПЕР-22 від 09.06.2022, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «ПРОМЕНЕРГО-РЕСУРС»;

- договору №72/18 про постачання електричної енергії від 12.09.2018, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «СТЕЙБЛ ЕНЕРДЖІ»;

- договору №4 про надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 01.10.2018, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та Комунальним підприємством «Вод Гео»;

- договір про надання послуг №15/06/20-2 від 15.06.2020, укладеного між ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» та ТОВ «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТ ЕКСПЕРТИЗИ ОБЄКТІВ НАФТОГАЗОВОЇ ПРОМИСЛОВОСТІ»;

- дозволу №208.20.71 від 16.09.2020 на виконання газонебезпечних робіт у вибухопожежонебезпечних зонах;

- висновку експертизи щодо стану охорони праці №18.5-01.2-02-0966.20 від 28.08.2020;

- декларації відповідності матеріально-технічної бази вимог законодавства з питань охорони праці №07-03/266637 від 29.05.2020;

- ТУ У 10.3-1-2021 від 30.09.2021;

- сертифіката якості продукції №2014/75952.7 від 08.08.2023 FSSC22000;

- витягу з Єдиного державного реєстру ТОВ «Завод смілянська Хлодня»;

- витягу з реєстру платників податку на додану вартість ТОВ «Завод Смілянська Хлодня»;

- статуту ТОВ «Завод Смілянська Хлодня», затвердженого протоколом загальних зборів учасників Товариства № 4 від 20.06.2017;

- протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Завод Смілянська Хлодня» № 4 від 20.06.2017

які перевезли у невстановлене в ході досудового розслідування місце, що спричинило порушення роботи ТОВ «Завод Смілянська Хлодня».

05.04.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у пособництві в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 КК України; пособництві в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а також у викраденні офіційних документів, що спричинило порушення роботи підприємства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 виїхав з межі України (17.03.2024 перетнув Державний кордон України у пункті пропуску Шегені) повідомлення про підозру останньому було вручено дружині ОСОБА_7 ОСОБА_12 .

Стороною обвинувачення зазначено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , висновком судово-економічної експертизи від 29.03.2024, іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, за версією слідства, на даний час ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, у тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Стаття 2 КПК України визначає коло завдань кримінального провадження, до яких відносяться: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частина 6 ст. 193 КПК України, встановлює, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положення ч. 2 ст. 177 КПК України передбачають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз вищевикладених положень кримінального процесуального закону дає підстави дійти висновку про те, що обрання заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою, можливо лише за відповідної процедури.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що у зв`язку з відсутністю ОСОБА_7 за місцем реєстрації та не встановленням його місця знаходження, що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити особисто йому письмове повідомлення про підозру від 05.04.2024 у день його складання, вказане письмове повідомлення 05.04.2024, відповідно до вимог ст. 111, ч. 2 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України було вручено дружині ОСОБА_7 ОСОБА_12 , в отриманні якої остання поставила свій підпис.

Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного, позаяк слідчим було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, а саме вручено дружині підозрюваного ОСОБА_12 . У зв`язку з чим, органом досудового розслідування були дотримані вимоги ст. 111, 135, 278 КПК України, а повідомлення про підозру здійснено за наявності доказів, які слідчий вважав достатніми для висновку, що ОСОБА_7 причетний до вчинення даного кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків.

Під час перевірки оскаржуваного рішення в апеляційному порядку колегія суддів ураховує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК). Тобто крім «обґрунтованої підозри» обовязковою умовою, за наявності якої до особи може бути застосовано запобіжний захід, є існування хоча б одного з ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний установити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК).

Так, існування кожного вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику повинно підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenko v. Ukraine, заява №622/11).

У ході застосування наведеного підходу до оцінки існування ризиків, перевіряючи правильність висновків слідчого судді колегія суддів ураховує наступне.

Так, аналізуючи ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, колегія суддів погоджується з висновком слідчого-судді, що матеріали кримінального провадження № 0000405 не містять доказів належного повідомлення ОСОБА_7 про виклик до органу досудового розслідування.

Згідно положень ст. 281 КПК України підозрювана особа оголошується в розшук (державний, міждержавний, міжнародний) якщо під час досудового розслідування її місцезнаходження невідоме або вона виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора, за умови її належного повідомлення про такий виклик. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова.

Прядок виклику до слідчого, прокурора регулюється положеннями ст. 135 КПК України, в якій, зокрема зазначено в частині 7, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Частиною 1 ст. 136 КПК України визначено, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, корінець повістки про виклик ОСОБА_7 для допиту в якості підозрюваного на 09.04.2024 на 10 год. 30 хв. в якому відсутній підпис дружини ОСОБА_12 про її отримання, як і підтвердження відмови останньої від підпису в корінці, відеозапис на флеш носії, який також не підтверджує факт отримання повістки, дійшов обґрунтованого висновку, що ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було доведено, що стороною обвинувачення були вжиті всі можливі та достатні заходи, передбачені ст. 135 КПК України для виклику підозрюваного ОСОБА_7 до органу досудового розслідування та його належного повідомлення згідно до приписів ст. 136 КПК України про необхідність явки до слідчого на вказаний у корінці повістки час 09.04.2024.

Крім того, встановивши, що рапорт слідчого ОСОБА_10 складений 12.09.2024, тобто після задоволення клопотання сторони захисту про дослідження в судовому засіданні корінця повістки про виклик до слідчого та витребування для огляду відеозапису про вчинення такої процесуальної дії, слідчий суддя правомірно оцінив даний доказ критично. Колегія суддів погоджується з даним висновком слідчого судді.

09 квітня 2024 року ОСОБА_7 оголошено в розшук (т. 1 а.с. 72-74).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.03.2024 перетнув державний кордон України в пункті пропуску через державний кордон «Шегині» в напрямку Республіки Польща, після чого на територію України не повертався, у зв`язку з цим, постановою органу досудового розслідування від 14 травня 2024 року ОСОБА_7 , оголошено в міжнародний розшук (т. 1 а.с. 81-83).

Відповідно до копії інформаційної довідки щодо проведення перевірки, ОСОБА_7 з 29.09.2023 по 17.03.2024 неодноразово перетинав державний кордон України, дані відомості підтверджуються витягом з Бази даних Держприкордонслужби щодо перетинання державного кордону ОСОБА_7 , з 01.01.2024 по 17.03.2024, згідно якого останній виїхав за межі України в пункті пропуску Шегині 24.01.2024 та в`їхав на територію України 10.03.2024. Після чого, 17.03.2024 перетнув державний кордон України в пункті пропуску через державний кордон «Шегині» в напрямку Республіки Польща та на територію України не повертався (т. 1 а.с. 103).

19.02.2024 підозрюваним ОСОБА_7 було укладено договір оренди житла в Республіці Польща, АДРЕСА_2 .

З 09.02.2024 ОСОБА_7 працевлаштований на невизначений строк комірником логістом згідно трудового договору, укладеного 09.02.2024 з ТОВ «FRESHFROST» (Республіка Польща, м. Ольшами, 55, 05-610 ГОШЧИН, Regon: 521474453, NIP: ) (т. 1. а.с 113-126).

Копії наведених документів та їх перекладів завірених нотаріально, при поданні до суду слідчому судді, були посвідчені адвокатом ОСОБА_23 в порядку п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка наділяє адвоката правом, зокрема посвідчувати копії документів у справах, які він веде.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов вірного висновку, про те, що прокурором не доведено, що ОСОБА_7 перетнув державний кордон України в пункті пропуску Шегині 17.03.2024 саме з метою ухилення від органу досудового розслідування, а не з метою проживання та роботи.

Аналізуючи ризик знищення чи спотворення речей і документів, враховуючи те, що він дублює інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 357 КК України та те, що прокурором не надано суду відомостей про те, що вказані речі і документи перебувають у підозрюваного, слідчий суддя правомірно вважав його формальним.

Встановивши, що слідчим надано протоколи допитів свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 датовані періодом січень лютий 2024 року та ОСОБА_18 січень, квітень 2024 року і що жоден з допитаних свідків не повідомляв органи досудового розслідування про вплив на них зі сторони підозрюваного, що не спростовано стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що лише оголошення такого ризику не є підставою вважати, що він є існуючим. При цьому було враховано і те, що в клопотанні при обґрунтуванні даного ризику слідчим не конкретизовано прізвища свідків на яких може незаконно впливати підозрюваний. Наведене за висновком слідчого судді виключає можливість існування наведеного ризику.

Отже колегія суддів зазначає, що доводи сторони обвинувачення щодо можливості обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та наявності обґрунтованої підозри, були предметом детального розгляду слідчого судді та їм дана належна процесуальна оцінка, з якою колегія погоджується.

Рішення, одне з яких за результатами розгляду апеляційної скарги може постановити апеляційний суд, передбачені ст. 407 КПК України.

Так, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді колегія суддів має право: (1) залишити ухвалу без змін; (2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу (ч. 3 ст. 407 КПК).

Із огляду на те, що підстав для скасування оскаржуваного рішення, передбачених КПК, не встановлено, апеляційна скарга Черкаської обласної прокуратури не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24 вересня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4