Провадження № 1-кс/686/7343/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні 0001292 від 22.08.2024 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 року ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль марки та моделі «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2007 року випуску, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що «досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 24/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє - Указом Президента України № 49/2024 від 5 лютого 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюються в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, - споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Порушенням державного кордону України є перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

У відповідності до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років, можуть виїздити за межі України при пред`явлені серед іншого такого документу як довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (форма первинної облікової документації № 157-1/о) або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики, довідки військово-лікарської комісії про непридатність.

Разом із тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Крім того, відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою реалізації свого злочинного умислу, який полягав в організації незаконного переправлення через державний кордон України, в умовах воєнного стану, достовірно знаючи про обмеження, щодо виїзду громадян України чоловічої статі за кордон на період дії воєнного стану, створив та забезпечив функціонування протиправної схеми з організації незаконного переправлення громадян України за кордон, яка полягала у підшукуванні, інструктуванні та організацій незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що не мали для цього законних підстав, використовуючи при цьому особисті облікові записи «panachovnuy» в соціальній мережі «Instagram» та мобільному додатку «Telegram».

Так, 20 серпня 2024 року, більш точного часу та місця встановити не вдалося, ОСОБА_5 , під час телефонної розмови з ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним про дію воєнного стану у державі та проведенням загальної мобілізації, знаючи про неможливість вільного виїзду закордон осіб чоловічої статі призовного віку, керуючись корисливими мотивами, запропонував, ОСОБА_6 , свої послуги з організації незаконного переправлення його через державний кордон України до Республіки ОСОБА_7 , за заздалегідь обумовлену суму грошових коштів у розмірі 9 тисяч доларів США.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова, керуючись корисливими мотивами, ОСОБА_5 , 30 серпня 2024 року, близько «22» години «45» хвилин, більш точного часу та місця встановити не вдалося, в ході розмови з ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що останньому обмежено виїзд за кордон, проінструктував (надав поради та вказівки), про порядок дій, при незаконному переправленні його через державний кордону України, а саме: надав поради, ОСОБА_6 , зокрема здійснювати переміщення територією України, до м. Одеса, виключно у нічний час, користуючись послугами залізничного транспорту або автобусами міжнародного сполучення; мати при собі закордонний паспорт та найнеобхідніші особисті речі; здійснити розрахунок, за надані послуги з незаконного переміщення через державний кордон України, крипто валютою через криптоволютну біржу «Binance»; надав гарантію (обіцянку), ОСОБА_6 , про безперешкодний перетин ним державного кордону України, після його прибуття до м. Одеса, в строк не більший за добу.

Наступного дня, 31.08.2024, близько «11» години «45» хвилин, більш точного часу та місця встановити не вдалося, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , повідомив останнього про необхідність, передати йому 2 тисячі доларів США, через посередника або особисто, з метою подальшої конвертації готівкових грошових коштів у крипто валюту, для здійснення оплати, за наданні послуги, з незаконного переправлення останнього через державний кордон України. В подальшому, ОСОБА_5 , в ході розмови з ОСОБА_6 , здійснюючи безпосередню організацію незаконного переправлення через державний кордон України, узгодив з останнім, дату та спосіб переправлення через державний кордон України, ОСОБА_6 , спосіб оплати за наданні послуги за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, ОСОБА_6 та надав обіцянку ОСОБА_6 , про виконання всіх взятих на себе зобов`язань пов`язаних з переправлення його через державний кордон України. Надалі, 02.09.2024, більш точного часу та місця встановити не вдалося, в ході телефонної розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , осатаній повідомив ОСОБА_6 , про необхідність передати грошові кошти чоловіку на прізвисько « ОСОБА_8 ». В подальшому, 02.09.2024, близько «11» годин «00» хвилин, перебуваючи в м. Славути, Хмельницької області по вул. Перемоги, діючи під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_6 передав чоловіку на прізвисько « ОСОБА_8 » грошові кошти у сумі 9 тисяч доларів, для передачі ОСОБА_5 , за наданні послуги з незаконного переправлення осіб через державний кордон України. В подальшому, 02.09.2024, приблизно о «11» годині «48» хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано працівниками поліції, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України.

02 вересня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута, Хмельницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за ч.1 ст.309 КК України, затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

03 вересня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи можливе покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до інформації з Державної реєстраційної карток транспортного засобу власником автомобіля марки «AUDI A4», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2007 року випуску є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, просить клопотання задовольнити.

Власник майна, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України, про розгляд клопотання не повідомлявся.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Положеннями ч.5 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На підставі ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001292 від 22.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

02.09.2024 р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а отже останній набув статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 дійсно належить транспортний засіб «AUDI A4», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2007 року випуску, на який просить накласти арешт слідчий.

Зважаючи на те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки додано докази, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_5 , останній набув статусу підозрюваного, в зв`язку з тим, що 02.09.2024 р. його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, та санкція вказаної статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, тому, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

А тому клопотання слідчого є обґрунтованим.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладення арешту, з тимчасовим позбавленням права на відчуження та розпорядження, на вищевказане майно, що належить ОСОБА_5 , зокрема, на автомобіль марки та моделі «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2007 року випуску, проте із залишенням правомочності користування означеним майном. В даному випадку заборона користування не є виправданою та буде надмірним втручанням в права та інтереси власника.

На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 ,- задовольнити частково.

Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та розпорядження, на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на автомобіль марки та моделі «AUDI A4» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2007 року випуску, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя