Ухвала

іменем України

16 липня 2024 року

м. Київ

справа №335/6219/24

провадження № 51-3578 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою від 02.05.2024.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року повернуто апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2024 року, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

- резолютивну частину прийнятого рішення оголошено судом 06 червня 2024 року, при цьому, в рішенні вказано, що повний текст ухвали слідчий суддя призначає на 11 червня 2024 року;

- 11 червня 2024 року ОСОБА_4 був присутній під час проголошення повного тексту судового рішення та отримав повний текст ухвали;

- апеляційна скарга на відповідне судове рішення була направлена 12 червня 2024 року.

З урахуванням викладеного, вважає, що оскільки повний текст ухвали слідчого судді проголошено 11 червня 2024 року та до вказаної дати особа була позбавлена можливості якісно викласти в апеляційній скарзі обґрунтування щодо незаконності рішення слідчого судді, строк на відповідне апеляційне оскарження розпочався саме з 11 червня 2024 року, а тому звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою 12 червня 2024 мало місце в межах п`ятиденного строку, встановленого ст.395 КПК України.

Відтак, вважає висновок суду апеляційної інстанції про необхідність повернення апеляційної скарги у зв`язку із пропуском строку на її подання, передчасним та належним чином необґрунтованим.

Також зауважує, що всупереч правилам ч. 4 ст. 31 КПК України, рішення про повернення апеляційної скарги прийнято суддею суду апеляційної інстанції одноособово.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення.

У силу п.4 ч.3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення

Як вбачається з ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 06 червня 2024 року, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, заявник ОСОБА_4 був присутнім у судовому засіданні під час розгляду скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою від 02.05.2024. У даній ухвалі також зазначено, що вона може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

З ухвали судді Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року вбачається, що представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду від 06 червня 2024 року, тобто з порушенням п`ятиденного строку на оскарження. При цьому у скарзі її автор не заявляв клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції, керуючись п.4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернув апеляційну скаргу заявникові.

Колегія суддів Верховного Суду вважає, що суддею апеляційного суду рішення про повернення апеляційної скарги прийняте вірно та з приводу доводів касаційної скарги вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до практики ЄСПЛ здійснення поза межами встановленого законом процесуального строку провадження у справі чи поза межами встановленого строку застосування певних процесуальних актів дії, у тому числі суду, визнаються незаконними, а отримані при цьому результати таких дій юридично нікчемними.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частиною 1 ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18) зазначила, що, з огляду на те, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження.

Разом з тим, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК.

З урахуванням зазначеного, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у відповідній постанові сформувала висновок про те, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Такі висновки суду з огляду на вищенаведені положення КПК та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також з урахуванням категорії таких проваджень, щодо яких встановлено більш стислі строки для їх розгляду та оскарження, у цілому сприяють дотриманню розумних строків їх розгляду та не перешкоджають реалізації права особи на справедливий судовий розгляд з урахуванням положень КПК, у тому числі і щодо звернень з клопотанням про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Підсумовуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу, зазначивши в своїй ухвалі підстави прийняття такого рішення, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, касаційна скарга заявника не містить доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

При цьому, надаючи оцінку доводам представника щодо неможливості одноособового вирішення питання про повернення апеляційної скарги суддею суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що такі доводи неспроможними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України, апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам статті 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

При цьому, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, у випадках коли апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, апеляційна скарга повертається.

Суддя суду апеляційної інстанції, перевіряючи апеляційну скаргу представника, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена апеляційна скарга подана поза межами строку, встановленого ст. 395 КПК України і питань про поновлення пропущеного строку не порушується, у зв`язку з чим постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року, слід відмовити.

Керуючись частинами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3