Справа №295/6640/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000995 від 02.04.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Веймар, Федеративної Республіки Німеччина, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ОСОБА_4 систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, що призвело до психологічних страждань останньої, а саме викликало в неї накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів.

Так, 03.03.2023 о 17 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свою проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ображав свою матір ОСОБА_6 , а саме висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки, вимагаючи у останньої кошти.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 , постановою Богунського районного суду м. Житомира №295/2728/23 від 23.03.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У подальшому, 19.08.2023 близько 20 год. 26 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ображав свою матір ОСОБА_6 , а саме висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки, штовхав.

Крім цього, 20.08.2023 о 15 год. 14 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ображав свою матір ОСОБА_6 , а саме висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки та погрожував фізичною розправою.

У зв?язку з чим, ОСОБА_4 , постановою Коростишівського районного суду Житомирської області №935/2692/23 від 23.10.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У подальшому, 08.01.2024 близько 18 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ображав свою матір

ОСОБА_6 , а саме висловлювався на її адресу словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою.

За вказані дії, ОСОБА_4 , постановою Богунського районного суду м. Житомира №295/873/24 від 30.01.2024 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, 01.04.2024 близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, в цей же день, час та місці ОСОБА_4 вчинив відносно ОСОБА_6 психологічне насильство, а саме словесно ображав та принижував гідність останньої, погрожуючи при цьому фізичною розправою, яке призвело та психологічних страждань потерпілої та погіршення якості життя останньої.

29.04.2024 між прокурором зі сторони обвинувачення та ОСОБА_4 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , зі сторони захисту, діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок уклали угоду про визнання винуватості. Потерпілою ОСОБА_6 надано письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Обвинувачений та прокурор погодилися на призначення узгодженого покарання, отримали роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого крмінального правопорушення, яке є нетяжким, те що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, погодилися на призначення останньому покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року позбавлення волі. При цьому, сторони вважають за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а також на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

У судовому засіданні обвинувачений показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений повністю визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості та зазначили про відсутність підстав які б цьому перешкоджали.

Перевіривши угоду про визнання винуватості від 29.04.2024, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України, при її укладенні дотримано вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України, обвинувачений може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а отже може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-375, 394, 468, 472-475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у кримінальному провадженні №0000995 від 02.04.2024.

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 76 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, та направити його для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим та його захисником виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1