КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4531/2024 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою визначено до 09 серпня 2024 року включно.

Відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на незаконне затримання.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 14 червня 2024 року на електронну адресу суду та 15 червня 2024 року засобами поштового зв`язку подала дві ідентичні за своїм змістом та вимогами апеляційні скарги, в яких просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на незаконне затримання, визнати незаконним затримання 11 червня 2024 року ОСОБА_7 , відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Уважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тобто такою, що підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що у матеріалах справи не міститься жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , всі надані стороною обвинувачення докази містять виключно характер припущення, у зв`язку з чим така підозра не може вважатися обґрунтованою.

Уважає, що у порушення вимог приписів пункту 5 частини першої статті 184 КПК України внесене слідчим клопотання не містить жодного посилання на матеріали кримінального провадження, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про існування ризиків, передбачених пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України, тобто всіх ризиків, які передбачені процесуальним законом.

Звертає увагу суду на те, що під час судового розгляду слідчим суддею суду першої інстанції через допущену неповноту судового розгляду залишилися недослідженими обставини, які вказують на характеристику підозрюваного ОСОБА_7 , як особи, а саме, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та постійне місце проживання, де проживає разом із сім`єю.

Вказує, що протокол затримання ОСОБА_7 не відповідає вимогам КПК України, які законодавець висуває для таких процесуальних документів, підстави, визначені приписами статті 208 КПК України, для затримання підозрюваного ОСОБА_7 слідчим у протоколі не зазначено, а відтак таких підстав на момент затримання ОСОБА_7 не існувало, а його затримання є незаконним.

Посилається на те, що з моменту затримання о 06 год. 19 хв. 11 червня 2024 року до 11 год. 20 хв. 11 червня 2024 року ОСОБА_7 був фактично затриманий без жодних на те правових підстав і жодних процесуальних документів про таке затримання не складалось, що в повній мірі свідчить про незаконність такого затримання.

Натомість складений слідчим ОСОБА_12 протокол про затримання ОСОБА_7 не містить визначених законом підстав для затримання особи, а містить визначення як підстави для затримання те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора.

25 липня 2024 року до апеляційного суду захисником ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подано доповнення до апеляційної скарги, в яких ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечують стосовно обраного запобіжного заходу та, зокрема, зазначають, що у матеріалах клопотання відсутні документи про наявність у кримінальному провадженні потерпілої особи та навіть заявника, що свідчить про відсутність такої особи, а відповідно і відсутність будь-яких документів, що підтверджували б факт спричинення шкоди певній особі та суму такої шкоди.

Звертає увагу суду на те, що згідно Висновку спеціаліста від 17 липня 2024 року вентиляційне обладнання, яке встановлено у військовому шпиталі в м. казань, рф, і яке випускає на даний час ТОВ «Вент-Сервіс», виготовлені за різними технологічними схемами та різною конструкторською документацією в частині збірки корпусів та фурнітури.

Вказує, що документально підтвердженим є факт того, що у період з 21 лютого 2022 року взагалі не мали місця факти виготовлення, відвантаження. поставок продукції, обладнання - товару від ТОВ «Вент-Сервіс» на користь підприємств країни агресора - рф та білорусі.

У зв`язку із законодавчими змінами у сфері валютного регулювання та неможливістю погашення заборгованості ООО «Аэростар МСК» перед ТОВ «Вент-Сервіс» за раніше відвантажений товар (у період до 24 лютого 2022 року) по котрактам, укладеним у 2018 році, погашення заборгованості здійснювала третя особа - Компанія STARWEST SYSTEMS L . P . , що було попередньо узгоджено рядом установ та державних органів.

Зауважує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, трьох дітей, один з яких є малолітнім, матір, яка перебуває на його утриманні, має хронічне захворювання, постійно працює на одному місці роботи з червня 2016 року, а також є порядним громадянином, волонтером, допомагає різним військовим та місцевим формуванням.

Також сторона захисту долучає до матеріалів судової справи 14 заяв про бажання взяти особу ( ОСОБА_7 ) на поруки від наступних осіб: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 1 відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000962 від 22 вересня 2023 року за підозрою громадянина України ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, за підозрою громадянина України ОСОБА_28 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

11 червня 2024 року ОСОБА_7 був затриманий у порядку статті 615 КПК України.

11 червня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, а саме у пособництві державі-агресору, тобто організації вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинене громадянином України з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора за попередньою змовою групою осіб.

12 червня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000962 від 22 вересня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_11 , погоджене прокурором першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою визначено до 09 серпня 2024 року включно.

Відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на незаконне затримання.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно частин першої, другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами в їх сукупності, долученими до матеріалів клопотання, зокрема: листом ГУ «І» ДЗНД СБ України від 21 вересня 2023 року №5/7/3/2-6991 з рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 21 вересня 2023 року №5/7/3/2-6991; листом ГУ «І» ДЗНД СБ від 02 жовтня 2023 року №5/7/3/2-7423; протокол огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 29 вересня 2023 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ від 26 грудня 2023 року №5/7/3/2-9680; протокол огляду загальнодоступних сервісів мережі Інтернет від 30 листопада 2023 року; листом ГУ «І» ДЗНД СБ від 18 січня 2024 року №5/7/3/2-508; листом ГУ «І» ДЗНД СБ від 30 січня 2024 року №5/7/3/2-945; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.

Окрім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України.

Так, слідчим суддею обґрунтовано враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, за вчинення якого підозрюваному може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у випадку встановлення на підставі вироку суду винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підозрюваний може вчиняти дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків, попередити невстановлених спільників про його викриття та обставин, які стали йому відомі в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити вчиняти інкриміноване йому правопорушення або вчинити інші кримінальні правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Доводи скаржника, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину та постійне місце проживання, де проживає разом із сім`єю не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 хронічного захворювання не може слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Також місцевим судом обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави з посиланням на абзац 8 частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

З цих же підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про бажання взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, відсутності доказів на підтвердження заподіяної шкоди, особи-заявника, а також посилання на Висновок спеціаліста від 17 липня 2024 року, згідно якого вентиляційне обладнання, яке встановлено у військовому шпиталі в м. казань, рф, і яке випускає на даний час ТОВ «Вент-Сервіс», виготовлені за різними технологічними схемами та різною конструкторською документацією в частині збірки корпусів та фурнітури, та на те, що у період з 21 лютого 2022 року взагалі не мали місця факти виготовлення, відвантаження. поставок продукції, обладнання - товару від ТОВ «Вент-Сервіс» на користь підприємств країни агресора - рф та білорусі, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя, належним чином оцінивши доводи сторони захисту щодо незаконного затримання ОСОБА_7 , дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на незаконне затримання та відсутність підстав для негайного звільнення підозрюваного, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, третьої статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

За змістом частини першої статті 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 615 КПК України у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається та слідчим суддею встановлено, що згідно протоколу затримання ОСОБА_7 від 11 червня 2024 року його було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 111-2 КК України, на підставі пункту 6 частини першої статті 615 КПК України.

Вказаний протокол містить необхідні, визначені вимогами КПК України реквізити та складений уповноваженою службовою особою - старшим слідчим в ОВС 1 відділу 4 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_12 та на момент розгляду клопотання судом першої інстанції був належною процесуально-правовою підставою для позбавлення ОСОБА_7 особистої свободи, оскільки його дія згідно вимог частини першої статті 211 КПК України поширюється в часі до моменту розгляду клопотання.

При цьому, слідчим суддею вірно зауважено, що ОСОБА_7 був затриманий 11 червня 2024 року, тобто під час дії воєнного стану та на момент затримання у слідчого були достатні підстави вважати можливою втечу ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим викладені в апеляційній скарзі доводи захисника є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження та встановленими слідчим суддею обставинами, були предметом розгляду судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 з доповненнями - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12 червня 2024 року - залишити без змін.

У задоволенні заяв ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про бажання взяти на поруки підозрюваного ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_3