Справа № 180/396/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши подання начальника Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року у відповідність до вимог закону відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

В своєму поданні начальник Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 з посиланням на Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX просить привести вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вказаного Закону з огляду на часткову декриміналізацію статті, за якою засуджено ОСОБА_4 .

В судове засідання представник органу пробації, прокурор та засуджений не прибули. Представник органу пробації та прокурор надали заяви, в яких просили подання розглядати без їх участі. Прокурор в своїй заяві також зазначив, що проти задоволення подання не заперечує.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, з урахуванням доводів подання суд дійшов висновку, що подання може бути розглянуто за відсутності засудженого, та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ст.ст.70, 75 КК України, до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

З 26.06.2024 року ОСОБА_4 перебуває на обліку органу пробації.

Законом України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 року, ст.51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за ч.2 ст.51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачає, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Податкова соціальна пільга на 2022 рік встановлена на рівні 1240,50 грн., на 2023 рік - на рівні 1342 грн, на 2024 рік - на рівні 1514 грн.

Отже, для цілей адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації правопорушень в 2022 році застосовується сума 2481 грн. (1240,50 х 2), в 2023 році - 2684 грн. (1342 х 2), в 2024 році - 3028 грн. (1514 х 2).

Як зазначено у вироку, 19.12.2023 року ОСОБА_4 привласнив офіційний документ - банківську картку на ім`я ОСОБА_5 , що надає доступ до її банківського рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», та в той же день, тобто 19.12.2023 року використав вказану банківську картку, провівши транзакції в оплату вартості товарів на загальну суму 2117,71 грн., чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Майнова шкода, спричинена ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, є менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння злочину, тобто вчинене ОСОБА_4 діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, який набрав чинності 09.08.2024 року, має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України.

Разом із цим, вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року ОСОБА_4 призначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, при цьому покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді одного року обмеження волі поглинуто покаранням, призначеним за ч.4 ст.185 КК України.

Оскільки кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.357 КК України, не підпадають під декриміналізацію та дію Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», суд вважає необхідним привести вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року у відповідність до вимог КК України.

Таким чином, після звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, його слід вважати засудженим вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням, із встаноленням іспитового строку 2 (два) роки та покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків.

При цьому з вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року слід виключити посилання на призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст.74 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про приведення вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року у відповідність до вимог закону відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року привести у відповідність до Кримінального кодексу України та вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, та на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 (два) роки та покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виключити з вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя: ОСОБА_1