Справа № 569/7708/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №0001058 від 07.04.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого - востаннє вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018, який набрав законної сили, за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць, 08.12.2020 звільнений з місця позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання, та вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 20.07.2023 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до остаточного покарання у зв`язку із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років, від відбування якого на підставі ст.75 КК України був звільнений з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, востаннє за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.12.2018, який набрав законної сили, за ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць, 08.12.2020 звільнений з місця позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання, та вироком Рівненського районного суду від 20.07.2023 за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України до остаточного покарання у зв`язку із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років, від відбування якого на підставі ст.75 КК України був звільнений з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки), маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив нові умисні корисливі майнові злочини.

12 березня 2023 року, приблизно о 15 год. 50 хв., в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України N?64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні гіпермаркету «Велмарт», що розташований у ТРЦ «Екватор», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав із торгових полиць вказаного гіпермаркету належне ТОВ «Фудком» майно, а саме: світлодіодний портативний ліхтарик VLF-A055 «Videx» вартістю 880,96 грн., яким наступного ж дня розпорядився, заклавши його до ломбардного відділення ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , чим завдав останньому майнової шкоди у вказаному розмірі.

01 квітня 2023 року, приблизно о 12 год. 39 хв., в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України N?64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні гіпермаркету «Велмарт», що розташований у ТРЦ «Екватор», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав із торгових полиць вказаного гіпермаркету належне ТОВ «Фудком» майно, а саме: два світлодіодних портативних ліхтарики VLF-A055 «Videx» вартістю 880,96 грн. кожен, чим завдав останньому майнової шкоди у загальному розмірі 1 761,92 грн.

07 квітня 2023 року, приблизно о 14 год. 00 хв., в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України N?64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні гіпермаркету «Велмарт», що розташований у ТРЦ «Екватор», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, скориставшись відсутністю спостереження, шляхом вільного доступу, діючи повторно, таємно викрав із торгових полиць вказаного гіпермаркету належне ТОВ «Фудком» майно, а саме: два світлодіодних портативних ліхтарики VLF-A055 «Videx» вартістю 880,96 грн. кожен, загальною вартістю - 1 761,92 грн.

Однак, довести злочин до кінця у частині розпорядження викраденим майном ОСОБА_4 не вдалось із причин, що не залежали від його волі, оскільки останній був помічений та затриманий працівниками охорони вказаного гіпермаркету з викраденим майном.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно та в умовах воєнного стану, закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просила закрити кримінальне провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що 09.08.2024 року набрав чинності Закон України, яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028 грн., віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив закрити кримінальне провадження.

Представник потерпілого ТОВ «Фудком» ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX(далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексудля відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

Таким чином відповідно до ст. 51 КУпАП (в редакції Закону №3886-ІХ станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто - 3028 грн.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія згаданого Закону №3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно ч.1 ст. 479-2 КПК України, суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 інкримінується вчинення крадіжок, у кожному конкретному вищевказаному епізоді, на суму, що становить менше 3 028 грн.

Пунктом 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Аналізуючи наведені положення законів, відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки).

Наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого становить до 3028 грн.

Оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, тому вона має право на продовження судового розгляду в загальному порядку, на що обвинувачений зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження.

Зважаючи на те, що обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, кримінальне провадження закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи, зокрема органів Національної поліції (частини третя і четверта статті 42-4) (частина перша статті 44,стаття 44-1, частина перша статті 44-3, статті 46-1, 46-2, 51, 51-2, 51-4, 88-1, 89,92,частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта, сьома - дев`ята статті 121, частина третя статті 121-3, частини п`ята і сьома статті 122, частина перша статті 122-2, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частини третя і п`ята статті 126, частина четверта статті 127, стаття 127-1, частина третя статті 127-4, стаття 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, частина восьма статті 152-1, статті 154, 155, 155-2-156, частини перша - четверта статті 156-1, статті 156-2, 156-4, 159, 160, частини перша і третя статті 161-1, статті 162, 162-3, частина перша статті 163-17, статті 164-164-8, 164-10, 164-15-164-18, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 166-27, 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), 172-9-1, 172-9-2, 172-10 і 172-19 (про правопорушення, вчинені поліцейськими поліції особливого призначення Національної поліції України під час дії воєнного стану), 173 - 173-2, 173-4, 174, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 182 - 183-1, частини перша - третя, сьома статті 184, статті 184-1, 184-2, 184-3 (у частині незаконного використання найменування та ознак належності до Національної поліції України), 185-185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20, 212-22-212-24).

З огляду на положення ст. 255 КУпАП, слід направити матеріали кримінального провадження до уповноваженого органу Національної поліції, для складання, за наявності для цього підстав, матеріалів про вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень передбачених ст. 51 КУпАП.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. ст. 284 288, 479-2 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0001058 від 07.04.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Кримінальне провадження №0001058 від 07.04.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Матеріали кримінального провадження направити до органу Національної поліції України для складання, за наявності для цього підстав, матеріалів про вчинення ОСОБА_4 адміністративних правопорушень передбачених ст. 51 КУпАП.

Речові докази: диск DVD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження приміщення гіпермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_3 » що за адресою АДРЕСА_2 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1