УХВАЛА

Іменем України

29.07.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, внесене старшим слідчим СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за № 0000514 від 24.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий вернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на чоловічий гаманець чорного кольору, всередині якого знаходилось посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , транспортну картку, монету з гравіруванням (РУБЛЬ 1987), які було вилучено під час огляду місця події 24.04.2024, власником яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 23.07.2024 о 13 год. 09 хв. з кіоску, що розташований на Малинському ринку, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_6 таємно викрав гаманець вартістю 1700 грн. в якому були грошові кошти в загальній сумі 3400 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5100 грн.

24.07.2024 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 та області було вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт.

Враховуючи те, що вищевказані речі являються речовими доказами, наявно достатньо підстав накласти арешт на них з метою позбавлення права на відчуження, розпорядження або користування ним. Також завданням арешту є запобігання можливості приховування та відчуження майна.

Слідчий просила розгляд справи проводити без її участі та без участі власника майна, клопотання підтримала.

ОСОБА_5 поданою 29.07.2024 заявою просив розгляд клопотання проводити без його участі, не заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що в провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне за № 0000514 від 24.07.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в рамках якого постановою старшого слідчого СВ ВП №1Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 25.07.2024 майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого іде воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наявні у клопотання матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням викладеного, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути використане як доказ на підтвердження обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, взявши до уваги стадію досудового розслідування, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою проведення необхідних судових експертиз, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання та накласти на вказане майно арешт.

Керуючись ст. ст. 98, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно: чоловічий гаманець чорного кольору, всередині якого знаходилось посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , транспортну картку, монету з гравіруванням (РУБЛЬ 1987), які було вилучено під час огляду місця події 24.04.2024.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1