Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/537/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 307КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 наухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2024, якою до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, з повною загальною середньою освітою, не одружений , не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000292,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, строком на 60 днів, а саме з 09.15 год. 16.10.2024 року до 09.15 год. 14.12.2024 включно, без визначення застави,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2024 з клопотанням про застосуванняу вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000292,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СВ ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000292,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_11 у невстановленому під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини.

ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, час, однак не пізніше 04.06.2024 року, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину -PVP, обіг якої заборонено, яку в подальшому зберігав в квартирі АДРЕСА_2 тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 04.06.2024, о 19:32 год., в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з квартири АДРЕСА_2 , було отримано зразки, необхідні для порівняльного дослідження, а саме речовину, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/8988-НЗПРАП від 09.07.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,907 грама, а також згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/8990-НЗПРАП від 09.07.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,102 грама які ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , незаконно зберігали, з метою збуту.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того встановлено, що ОСОБА_8 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_11 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини.

ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, час, однак не пізніше 12.06.2024 року, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину -PVP, обіг якої заборонено, яку в подальшому зберігав в кімнаті АДРЕСА_3 тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, з метою збуту, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 12.06.2024, о 15:58 год., в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з кімнати №212-213 будинку АДРЕСА_4 , було отримано зразки, необхідні для порівняльного дослідження, а саме речовину, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/9048-НЗПРАП від 10.07.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,359 грама, яку ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , незаконно зберігав, з метою збуту.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того встановлено, що м. Кропивницький ОСОБА_11 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_11 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання з метою збуту, особливо небезпечної психотропної речовини.

ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, час, однак не пізніше 27.07.2024 року, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину -PVP, обіг якої заборонено, яку в подальшому зберігав в квартирі АДРЕСА_2 тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, з метою збуту, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Так, 27.07.2024, в о 19:15 год., в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з квартири АДРЕСА_2 , було отримано зразки, необхідні для порівняльного дослідження, а саме речовину, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/112-24/11526-НЗПРАП від 18.09.2024 містить в собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,278 грама, яку ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , незаконно зберігав, з метою збуту.

Тобто, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як метилендіоксиметамфетамін (МДМА), яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_11 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Відтак, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, придбали з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12643-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), обіг якої заборонено, масою 0,334 грама.

Тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини з метою збуту, якщо предметом таких дій були особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_5 , а саме 06 год. 07 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12643-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), обіг якої заборонено, масою 0,334 грама, в обраному ОСОБА_12 місці, а саме в квартирі АДРЕСА_5 .

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 07 хв. по 09 год. 25 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в квартирі АДРЕСА_5 , було виявлено та вилучено:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12643-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину метилендіоксиметамфетамін (МДМА), обіг якої заборонено, масою 0,334 грама.

Тим самим ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_11 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Відтак, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, придбали з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12654-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 17,9533 грама.

Загальна маса особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено становить 17,9533грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу є особливо великим розміром. Тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини з метою збуту, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина у особливо великих розмірах, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_6 , а саме 06 год. 13 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12654-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 17,9533 грама, в обраному ОСОБА_11 місці, а саме в квартирі АДРЕСА_6 .

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 13 хв. по 08 год. 20 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в квартирі АДРЕСА_6 , було виявлено та вилучено:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12654-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 17,9533 грама.

Загальна маса особливо небезпечної психотропної речовини PVP, обіг якої заборонено становить 17,9533 грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я № 188 від 01.08.2000 Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу є особливо великим розміром.

Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити, зокрема великий або особливо великий розмір, про що вказано в Постанові пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 року.

Тобто ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина у особливо великих розмірах, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності такий засіб як канабіс, який відповідно до списку №1 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Так, ОСОБА_11 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечного наркотичного засобу.

Відтак, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України обмежена та заборонена, придбали з метою збуту:

- речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/112-24/12653-НЗПРАП від 16.10.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 8,51 грама.

Тим самим вчинивши незаконне придбання наркотичного засобу з метою збуту, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , а саме 06 год. 15 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/112-24/12653-НЗПРАП від 16.10.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, масою 8,51 грама,, в обраному ОСОБА_8 місці, а саме в квартирі АДРЕСА_2 .

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 15 хв. по 09 год. 14 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в квартирі АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено:

- речовину рослинного походження, яка згідно з висновком експерта №СЕ-19/112-24/12653-НЗПРАП від 16.10.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою 8,51 грама.

Тим самим ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, якщо предметом таких дій був особливо небезпечний наркотичний засіб, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 не займаючись і не бажаючи займатися суспільно корисною працею, настійливо виношуючи корисливі наміри отримання доходів злочинним шляхом, обрав способом реалізації протиправних намірів незаконну діяльність у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, а предметом цієї діяльності таку психотропну речовину як PVP, яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 року № 770 (таблиця ІІ список 2) віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг якої заборонено.

Так, ОСОБА_11 у невстановлені під час досудового розслідування місці та часі, вступив у злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 для реалізації спільних неправомірних дій з незаконного придбання, зберігання і збуту особливо небезпечної психотропної речовини.

Відтак, ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, незаконно, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, придбав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12645-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,136 грама.

Тим самим вчинивши незаконне придбання психотропної речовини з метою збуту, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

В подальшому ОСОБА_11 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з невстановленого під час досудового розслідування часу до моменту виявлення під час проведення обшуку кімнат №211-213 будинку АДРЕСА_4 , а саме 06 год. 22 хв. 16.10.2024, в порушення вимог ст. ст. 7, 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, відповідно до яких діяльність з обігу наркотичних засобів, включених до таблиці I та ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, на території України заборонена, зберігав з метою збуту:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12645-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,136 грама, в обраному ОСОБА_13 місці, а саме в кімнаті АДРЕСА_7 .

В подальшому, 16.10.2024, в період часу з 06 год. 22 хв. по 09 год. 46 хв., під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2024 в кімнаті АДРЕСА_7 , було виявлено та вилучено:

- речовину, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-24/12645-НЗПРАП від 16.10.2024 містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP, обіг якої заборонено, масою 0,136 грама.

Тобто, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропної речовини, якщо предметом таких дій була особливо небезпечна психотропна речовина, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Таким чином слідчий вказав на достатність доказів для повідомлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки його вина підтверджується: протоколами про результати проведення НСРД; протоколами обшуків від 16.10.2024; висновками судових експертиз матеріалів речовин та виробів; показаннями свідків та іншими матеріалами.

16.10.2024 року о 09:15 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в подальшому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2024задоволено клопотання.

Застосовано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 09.15 год. 16.10.2024 року до 09.15 год. 14.12.2024

Строк дії ухвали визначено до 09.15 год. 14.12.2024 року.

Роз`яснено порядок та строки її оскарження.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин кримінального правопорушення, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, заперечень підозрюваного та його захисника проти задоволення клопотання, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Прокурором та слідчим доведено наявність ризиків, а саме, що ОСОБА_8 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна; злочини, у якому він підозрюється є умисним;

- незаконно впливати на свідків,експертів, інших підозрюваних, які допитані або будуть допитані у провадженні з приводу незаконної діяльності ОСОБА_14 , оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено;

- вчинити інше подібне кримінальне правопорушення, пов`язане із злочинами в сфері незаконного обігу наркотичних засобів;

- вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити частково клопотання слідчого та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вклопотанні не надано доказів обґрунтованості підозри щодо вчиненням ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, не вказано хто є організатор групи, оскільки їх загалом чотири особи та яку роль виконував кожний з них.

Його підзахисний має міцні соціальні зв`язки, а сааме зареєстрований по АДРЕСА_1 у квартирі та має її у власності 1/6 частину.

Більш того, суд першої інстанції не звернув уваги на спосіб життя його підзахисного - не звернув уваги та ніяк не дав оцінку, того, що мій підзахисний раніше не судимий.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_15 та його захисника ОСОБА_7 ,, які підтримали апеляційну скаргу та просили застосувати по відношенню до підозрюваного ОСОБА_15 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, прокурора, який просив апеляційною скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

ПричетністьОСОБА_15 , до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами про результати проведення НСРД; протоколами обшуків від 16.10.2024; висновками судових експертиз матеріалів речовин та виробів; показаннями свідків та іншими матеріалами.

Отже, описані у клопотанні фактичні обставини кримінального правопорушення, у сукупності дають підстави дійти висновку про можливу причетність ОСОБА_15 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України, що виправдовує застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_15 за ч. 2,3 ст. 307 КК Україниколегією суддів не можуть бути враховано оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_15 до вчинення кримінального правопорушення, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

Доводи про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_15 колегією суддів не можуть бути враховані.

Необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_15 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від органів досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які є тяжким та особливо тяжким злочином.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку російської федерації, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину межі військового зіткнення та залишитися на окупованій території України, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності або взагалі надасть йому можливість залишити окуповану територію України та виїхати до російської федерації.

Викладене вище свідчить, що ОСОБА_15 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

При встановленні наявності ризику впливу на інших обвинувачених та свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на інших обвинувачених та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки інші обвинувачені та свідки не допитувались судом першої інстанції ставити питання про відсутність вказаного ризику є передчасним.

За таких обставин, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні із зазначеним колом осіб підозрюваний може здійснити вплив на потерпілого свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_15 добре зазнає інших обвинувачених та свідків, тому є вагомі підстави вважати, що останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Отже, на переконання колегії суддів, обов`язок, який полягає в необхідності утримуватися підозрюваному від спілкування з визначеним колом осіб є об`єктивно виправданим.

Також, ОСОБА_15 може вчинити інші подібні кримінальне правопорушення, оскільки останній не працевлаштований та не має утриманців, тобто у ОСОБА_15 не має достатньо міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці, та які змуожуть гарантувати його виправлення під час застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості та обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Що стосується тверджень захисника та обвинуваченого про те, що до ОСОБА_15 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

В той же час, доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу зводиться до того, що у ОСОБА_15 наявне місце проживання та не доведеність ризиків відповідними доказами.

Однак, вказані доводи не можуть бути враховані оскільки вказане жодним чином не забезпечить забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а навпаки підозрюваний може вчинити дії направленні на ухилення від органу досудового розслідування та суду, та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Отже, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_15 ,а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби, колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки з врахуванням висунутої підозри вказане жодним чином не зменшує існування встановлених ризиків, а навпаки надасть йому змогу уникнути кримінальної відповідальності.

Також слідчим суддею згідно ч.4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховано підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, та правомірно не визначено розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_15 підозрюють у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.10.2024, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000292, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, строком на 60 днів, а саме з 09.15 год. 16.10.2024 року до 09.15 год. 14.12.2024 включно, без визначення застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3