Провадження № 1-кс/204/2788/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю підозрюваного ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою без визначення застави відносно неповнолітнього:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, учня другого курсу Дніпропетровського технікуму зварки та електроніки ім. Є.О.Патона у м. Дніпро, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання слідчої Слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою без визначення застави відносно неповнолітнього ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000404 від 07.09.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України. 24.02.2022 за наказом президента Російської Федерації, збройні сили Російської Федерації незаконно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/222 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022) та від 18.04.2022 № 259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21.04.2022), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022), від 12.08.2022 № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.2022), від 07.11.2022 (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022), від 06.02.2023 № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023), від 01.05.2023 № 254/2023 (затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023), від 26.07.2023 № 451/2023 (затверджений Законом України № 3275-IX від 27.07.2023), від 06.11.2023 № 734/2023 (затверджений Законом України № 3429-IX від 08.11.2023), від 05.02.2024 № 49/2024 (затверджений Законом України № 3564-IX від 06.02.2024), від 06.05.2024 № 271-2024 (затверджений Законом України № 3684-IX від 08.05.2024). Статтею Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено поняття воєнного стану. Так, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до Конституції України на Збройні Сили України покладається оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Відповідно до статті 3 закону України «Про Збройні Сили України»: Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України. Участь в обороні держави разом із Збройними Силами України, у межах своїх повноважень, беруть інші військові формування. Так, відповідно до ч.1 ст.1 закону України «Про Національну гвардію», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Відповідно до ч.2 ст.1 закону України «Про Національну гвардію», Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони. Згідно з частиною 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі - Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації». Відповідно до частини 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки - завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства. Досудовим розслідування встановлено, що громадяни України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою групою осіб, з метою отримання незаконного прибутку від завдання, отриманого у мережі «Telegram» від невстановленої під час досудового розслідування особи користувача облікового запису « ОСОБА_9 », соціальної мережі «Telegram», яка налаштована проти державної влади України, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, в умовах воєнного стану, прийняли рішення про перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів належних або які перебувають у користуванні військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань. Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань на території Дніпропетровської області, використовуючи належний йому мобільний телефон з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з ідентифікатором № НОМЕР_1 та номером НОМЕР_2 , який зареєстрований в інтернет-месенджері «Telegram» з іменем профілю « ОСОБА_10 », на ім`я користувача « ОСОБА_11 » об 11 год. 39 хв. 18.08.2024 року отримав від користувача профілю « ІНФОРМАЦІЯ_4 » з іменем користувача « ОСОБА_9 » повідомлення о 11 год 39 хв 18.08.2024 з завданням нанесення латинської літери «Z» в громадських місцях міста чи населеного пункту за допомогою балончика з фарою. За виконання вищезазначеного завдання невстановлена в ході досудового розслідування особа обіцяла оплату в розмірі 50$ (п`ятдесят доларів США) за одне нанесення латинської літери «Z». До вчинення вказаної протиправної діяльності ОСОБА_4 , на добровільних засадах, долучив свого товариша ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який достовірно розумів, що перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів належних або які перебувають у користуванні військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань є протиправно-караним діянням. Так, 22.08.2024 о 21 год 30 хв від невстановленої особи особа, що використовує обліковий запис під нік-неймом « ОСОБА_9 » в інтернет-месенджері «Telegram» на мобільний телефон з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з ідентифікатором № НОМЕР_1 та номером НОМЕР_2 , який зареєстрований в інтернет-месенджері «Telegram» з іменем профілю « ОСОБА_10 », на ім`я користувача « ОСОБА_11 », який належить ОСОБА_4 надійшло ряд повідомлень - завдання про необхідність спалити автомобіль, який належить співробітникам ТЦК або іншим воєнним формуванням за грошову винагороду в розмірі 1500$ - 2000$ (одна тисяча п`ятсот доларів США - дві тисячі доларів США), а саме: «Помни без буквы z нарисованной на капоте, не зачет) И должно быть ясно что это военная машина»; о 21 год 31 хв наступного змісту: «И весь мотор должен выгореть, соответственно туда надо литров 5 налить смеси бензина и масла.»; о 22 год 02 хв наступного змісту: «сьёмка минимум сек 40 после поджога и текущую дату на листочке А4 или на машине напиши»; о 22 год 03 хв наступного змісту: «Листочек на капот камнем прижми чтобы было понятно», на що ОСОБА_4 відповів згодою вчинити дії направленні на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, а саме: транспортного засобу, що за наявними зовнішніми характерними ознаками може використовуватися Силами оборони України. Продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , який будучи обізнаним про переписку свого товариша в інтернет-месенджері «Telegram» з невстановленою в ході досудового розслідування особою з профілем користувача « ОСОБА_9 » діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, під час дії на території України воєнного стану, усвідомлюючи та достовірно розуміючи, що користувач облікового запису « ОСОБА_9 » соціальної мережі «Telegram» пропонує вчинити протиправні дії, перебуваючи за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , отримали завдання направлене на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, а саме щодо підбору транспортного засобу відносно якого необхідно здійснити підпал, його можливі характеристики та риси, а також інструкції щодо звіту, який необхідно зробити за результатами здійснених протиправних дій, розпочали пошук транспортних засобів за наданими параметрами. 07.09.2024 продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань, з метою отримання незаконного прибутку від завдання, отриманого у соціальній мережі «Telegram» від невстановленої в ході досудового розслідування особи користувача облікового запису « ОСОБА_9 », який налаштований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , попередньо взявши з собою бензин, запальничку та аркуш паперу, на якому було написано слово «ОСОБА_15» поїхали до АДРЕСА_3 на належному ОСОБА_4 мопеді марки «Delta» з метою вчинення вказаних протиправних дій. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу транспортного засобу, приблизно о 02 год 00 хв 07.09.2024 ОСОБА_4 та ОСОБА_8 прибувши до міста Покров Дніпропетровської області у дворі будинку АДРЕСА_4 побачили автомобіль зеленого кольору зі світлими плямами (схожий на камуфляж) марки «Peugeot» з номерним знаком НОМЕР_3 , який мав зовнішні характерні ознаки, що свідчать про використання його підрозділами Сил оборони України, а саме: зелений колір кузова, та використовуючи заздалегідь приготовлену горючу рідину - суміш бензину та мастила ОСОБА_8 вилив її на передню частину вікна та капоту зазначеного транспортного засобу, та з використання запальнички здійснив підпал вказаного автомобіля, тим самим спричинив його пошкодження, чим завдав шкоди військовослужбовцю - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказані протиправні дії фіксувались ОСОБА_4 на власний мобільний телефон з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з ідентифікатором № НОМЕР_1 та номером НОМЕР_2 . Безпосередньо перед вчиненням вказаних протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 бачили, що поруч із транспортним засобом - автомобілем зеленого кольору марки «Peugeot» з номерним знаком НОМЕР_3 , який використовується підрозділами Сил оборони України перебуває цивільний транспортний засіб - автомобіль сірого кольору марки «ВАЗ» моделі «21099» з державним номерним знаком НОМЕР_4 , і підпал вказаного військового транспортного засобу спричинить підпал і поряд стоячого транспортного засобу. В результаті вказаних протиправних дій, полум`я з підпаленого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 транспортного засобу - автомобілю зеленого кольору марки «Peugeot» з номерним знаком НОМЕР_3 , який використовується підрозділами Сил оборони України перекинувся на поруч стоячий цивільний транспортний засіб - автомобіль сірого кольору марки «ВАЗ» моделі «21099» з державним номерним знаком НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим останньому завдано шкоду. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України та інших військових формувань, шляхом підпалу транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань ОСОБА_4 та ОСОБА_8 покинули місце вчинення злочину, вважаючи, що вчинили усі дії, направлені на реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом умисного пошкодження чужого майна шляхом підпалу. Про виконання завдання тоді ж ОСОБА_4 в інтернет-месенджері «Telegram» з власного профілю « ОСОБА_10 », на ім`я користувача « ОСОБА_11 » надіслав користувачу профілю « ОСОБА_9 » з іменем користувача « ОСОБА_9 » повідомлення-звіт в якому містилось два відеофайла та координати місця підпалу « НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ». Також, 04.09.2024 о 23 год 14 хв у соціальній мережі «Telegram» від невстановленої в ході досудового розслідування особи користувача облікового запису « ОСОБА_9 », ОСОБА_4 на власний профіль « ІНФОРМАЦІЯ_7 », на ім`я користувача « ОСОБА_11 », який належить ОСОБА_4 надійшло повідомлення з пропозицією щодо підпалу залізничної - релейної шафи, а саме: «Ящики такие на ЖД жечь одно удовольствие) палева ноль», «350$ за них, они легко делаются»; 12.09.2024 о 20 год 10 хв надійшло повідомлення наступного змісту: «На ящике слово ТЕНЬ и тоже число». Так, продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності з метою отримання незаконного прибутку від виконаного завдання, у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел на скоєння умисного знищення майна шляхом підпалу, та згодом, діючи за попередньою змовою розпочали пошук релейної шафи. У подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на підпал та знищення майна, приблизно о 02 год 00 хв 13.09.2024 перебуваючи біля залізничної колії, яка розташована на перегоні біля профілакторію АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» по вул. Партизанська в м. Покров Дніпропетровської області, до якої вони доїхали використовуючи належний ОСОБА_4 мопед марки «Delta», діючи за попередньою змовою за заздалегідь розподіленими ролями, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, діючи таємно, використовуючи заздалегідь заготовлену пляшку з легкозаймистою суміщу речовини нафтопродукту та запальнички, здійснили підпал релейної шафи, яка належить АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», чим вчинили зчищення майна останнього. Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 здійснивши підпал залізничної - релейної шафи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, а також бажаючи довести реалізацію свого злочинного умислу до кінця, здійснили відеофіксацію підпалу вищезазначеної релейної шафи, який спричинив знищення майна АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат», та о 09 год 49 хв ОСОБА_4 в інтернет-месенджері «Telegram» з власного профілю « ІНФОРМАЦІЯ_7 », на ім`я користувача « ОСОБА_11 » надіслав користувачу профілю « ОСОБА_9 » з іменем користувача « ОСОБА_9 » повідомлення-звіт, в якому містився відеофайл та координати місця підпалу «ІНФОРМАЦІЯ_8», про які відзвітував о 10 год 00 хв, за що очікував отримати грошову винагороду. 17.09.2024 громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. 19.09.2024 слідчим суддею Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком на 2 місяці. 13.11.2024 громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України. Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, у повній мірі обґрунтовується зібраними в ході проведення досудового розслідування доказами, зокрема: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000404 від 07.09.2024; повідомленнями про підозру ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про вчинення кримінальних правопорушень; протоколом огляду місця події 07.09.2024; протоколом огляду місця події 13.09.2024; протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 від 17.09.2024; протоколом обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 від 17.09.2024; протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_4 від 18.10.2024; протоколами допиту підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ; протоколами допитів свідків вказаного кримінального провадження; висновками експертів Дніпропетровського НДЕКЦ МВС; відповідями на доручення оперативними підрозділами; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. При цьому, ОСОБА_4 відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 1 ст. 114-1 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років, а також підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом, згідно санкції ч. 2 ст. 194 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до десяти років. Також, відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за який передбачено позбавлення волі від трьох до десяти років. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_4 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від органів досудового слідства та суду. Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. До того ж, підозрюваному відомі анкетні дані потерпілих у казаному кримінальному проваджені, їх місце проживання, інші контактні дані, зможе впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показань, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого та повного розслідування у даному кримінальному провадженні. Оскільки підозрюваний усвідомлює, що зокрема, від свідчень потерпілих у кримінальному провадженні залежить правова кваліфікація кримінального правопорушення. Можливість безконтрольного спілкування між підозрюваними дає можливість впливати на його покази у тому числі створення штучних доказів невинуватості одного з них. Крім цього, на теперішній час ще не встановлено спільника, який координував діяльність підозрюваних. Отримавши матеріали обґрунтування клопотань у кримінальному провадженні та перебуваючи на свободі ОСОБА_4 за допомогою спільників може створити докази своєї невинуватості, що в подальшому перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, виконанню необхідних слідчих та розшукових дій. Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується фактом того, що підозрюваний має стійкі погляди на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань, при вчиненні інкримінованих йому діянь фактично сам пропонував свої послуги та вишукував способи, як перешкодити діяльності Збройних Сил України. Так, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_4 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Відповідно до ст. 200 КПК України після обрання попереднього запобіжного заходу виникли нові обставини, зокрема ОСОБА_4 додатково повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України. Проведено слідчі дії, зокрема оглянуто телефони підозрюваних де виявлено переписку з особою, яка координувала їх діяльність з якої встановлено, що підозрювані мають стійкі погляди на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України чи інших військових формувань. При цьому, застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 з правом внесення застави, не є доцільним та можливим, оскільки обставини злочину, у вчиненні якого останній об`єктивно підозрюється, свідчать про нехтування ним встановленими чинним законодавством України, гарантіями захисту прав і свобод людини та зневажливе відношення до загальнолюдських цінностей і дають підстави вважати, що аналогічним чином він, у разі обрання інших запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, віднесеться до вимог та обмежень запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, та зможе перешкоджати виконанню процесуальних рішень, взагалі не виконувати покладених на неї обов`язків, переховувати від слідства і суду, продовжити злочину діяльність, здійснити незаконний вплив на підозрюваних та свідків. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_4 та відповідно до ст. 199 КПК України, йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності за вчинення тяжких кримінальних правопорушень. Вказані обставини у сукупності свідчать про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу лише у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання, наполягав на зміні запобіжного заходу, оскільки вважає, що домашній арешт наразі не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний заперечував проти зміни запобіжного заходу, зазначив, що він не буде переховуватись, автомобілі не є військовими, шкодує про скоєне.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу, оскільки вважає, що підозра не обґрунтована, ризики зазначені в клопотанні надумані слідством. Крім того, його підозрюваний є неповнолітнім, навчається, має тісні соціальні зв`язки, а раніше застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не порушував.

Законний представник підозрюваного підтримала позицію захисника та підозрюваного, просила залишити домашній арешт.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У ході розгляду клопотання встановлено, що 17 вересня 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000413, неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ордженікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року, до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час строком на 2 місяці, починаючи з 19 вересня 2024 року до 17 листопада 2024 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Постановою прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_14 від 31 жовтня 2024 року, матеріали досудових розслідувань № 0000404, 0000413, об`єднано в одне провадження під загальним № 0000404.

Постановою прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_14 від 6 листопада 2024 року, визначено підслідність кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 7 вересня 2024 року за № 0000404 за слідчим відділом УСБУ в Дніпропетровській області.

13 листопада 2024 року в рамках кримінального провадження № 0000404, неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000404 від 7 вересня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, продовжено до шести місяців, тобто до 17 березня 2025 року.

Частиною 2 ст. 177 КПК України, передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В ухвалі суду від 19 вересня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що неповнолітній підозрюваний з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжити вчиняти свою противну діяльність.

У своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу слідча зазначає, що окрім встановлених раніше ризиків, на даний час є вірогідність незаконного впливу підозрюваного на потерпілих та своїх спільників, з метою зміни їх показань чи створення штучних доказів його невинуватості, а також можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Проте, зазначені слідчою ризики не були належним чином підтверджені у судовому засіданні, тому, суд приходить до висновку, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу продовжують існувати та не збільшились.

Проте, беручи до уваги зміну повідомлення про підозру, розуміння неповнолітнім підозрюваним ОСОБА_4 факту повідомлення про підозру у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованих злочинах, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний вживатиме заходів для ухилення від органу досудового розслідування та суду, задля уникнення відповідальності за вчинені злочини.

Суд також приймає до уваги, що на час розгляду даного клопотання ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, до того ж вчиненого під час воєнного стану.

У свою чергу, згідно з ухвалою слідчого судді Ордженікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2024 року, слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, обставини щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, відомі не були, досліджуваною судом підозрою не охоплені, а тому не були враховані слідчим суддею при обранні домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Абзацом 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 1 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання слідчого судді, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, спів розмірним із тяжкістю інкримінованих неповнолітньому підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується посилань захисника неповнолітнього підозрюваного на необґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжких кримінальних правопорушень, вагомість наявних доказів вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його неповнолітній вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи наявність обставин, які не були відомі на момент прийняття попереднього рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з врахуванням специфіки інкримінованих кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, про наявність достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 днів, тобто до 11 січня 2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 194, 199, 200, 201, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою без права внесення застави, строком на 60 днів, тобто до 11 січня 2025 року.

Ухвалу направити до слідчого відділу УСБУ у Дніпропетровської області для виконання.

Ухвала в частині зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1