Справа №758/5616/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2875/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

3 вересня2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,

при секретарі - ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника - ОСОБА_9 ,

особи, яка вчинила кримінальне правопорушення - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25 грудня 2023 року в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу - відмовлено.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено до 20.05.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та у невстановленому місці у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, ОСОБА_10 , 23 березня 2023 року, приблизно о 15.45 год., перебуваючи у торгівельному залі магазину «Сільпо№46», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Василя Порика, 5А, взяв з полиці 1 пляшку алкогольного напою - ром, марки «Capitan Morgan Dark», об`ємом 1 літр, вартістю 615 гривень 83 копійки (без ПДВ), що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», та пересвідчившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, сховав вказаний товар до внутрішньої кишені одягнутої на нього куртки. Після чого, ОСОБА_10 направився до виходу з магазину, де пройшовши повз касову зону, без сплати за вказаний товар та був затриманий працівником охорони магазину «Сільпо №46».

Таким чином, ОСОБА_10 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його злочинні дії були припинені працівником охорони магазину. Своїми злочинними діями ОСОБА_10 міг завдати майнову шкоду ТОВ «Сільпо-Фуд» на загальну суму 615 гривень 83 копійки.

Отже, таким чином, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані неосудності, своїми діями, які виразились у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчинена в умовах воєнного стану, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд вказав на те, що ОСОБА_10 після надходження до суду клопотання прокурора від 22.05.2023 року пройшов курс лікування в КНП «КЛ «Психіатрія» на стаціонарному лікуванні з 25.05.2023 по 21.06.2023, з 17.08.2023 по 28.08.2023, з 26.10.2023 по 24.11.2023 та з 13.12.2023 по 22.12.2023.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вказує, що ухвала суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, суд не встановив, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою. Зазначає, що після огляду медичних документів, які надала сторона захисту, експерт підтримав діагноз, натомість не вважав за доцільне поміщення ОСОБА_10 до спеціального закладу для надання стаціонарної психіатричної допомоги. Експерт пояснив, що міг рекомендувати застосування примусової амбулаторної психіатричної допомоги. Проте, суд в порушення вимог КПК України неповно виклав показання експерта ОСОБА_12 , які він надавав в судовому засіданні. Прокурор наголошує, що після допиту експерта, зважаючи на повідомлені ним обставини, прокурор підтримав подане ним клопотання частково та просив постановити ухвалу про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з істотним порушенням вимог КПК України.

Також вказує, що суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, а не увалу про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, як того вимагають положення ч. 4 ст. 513 КПК України.

Крім того, апелянт зазначає, що встановивши наявність обставин, передбачених ст. 93 КК України, але виявивши, що відпала потреба у госпіталізації ОСОБА_10 до закладу з надання психіатричної допомоги, суд з огляду на положення ч. 2 цієї статті повинен був частково задовольнити клопотання прокурора та постановити ухвалу про застосування до ОСОБА_10 примусового заходу медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав частково апеляційну скаргу, думки обвинуваченого, законного представника та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч. 2 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 575 грн. до 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

При цьому, колегія суддів враховує приписи ч. 1 ст. 5 КК України, якими визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

На підставі зворотної дії закону суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Згідно обвинувального акту, сума викраденого ОСОБА_10 майна становить 615 гривень 83 копійки. Тому, з урахуванням змін, внесених законом №3886-IX від 18.07.2024, дії останнього підпадають під адміністративні правопорушення за які передбачена адміністративна відповідальність.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник і законний представник, не заперечували проти закриття кримінального провадження, оскільки права ОСОБА_10 при цьому не будуть порушені.

За таких обставин, враховуючи вимоги закону та відсутність заперечень сторони захисту, кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 25 грудня 2023 року щодо ОСОБА_10 - скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя