УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000856 від 14.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчими слідчого управління ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000856 від 14.12.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудове розслідування проводиться за фактом незаконного збуту групою наркотичних засобів та психотропних речовин на території Одеського регіону.

За результатами проведених оперативних заходів, слідчих дій та негласних слідчих (розшукових) дій достеменно встановлено, що група осіб зорганізувались з метою особистого збагачення за рахунок систематичного вчинення протиправних дій, пов`язаних із незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом нарковмісних препаратів. Задля забезпечення такого збуту та дотримання заходів конспірації з метою недопущення викриття злочинної діяльності групи, її членами створено мережу аптечних закладів, частина з яких здійснює діяльність без належної ліцензії, через які імітуючи законну фармацевтичну діяльність, пов`язану із роздрібною торгівлею загальнодоступними лікарськими препаратами населенню, налагодили незаконний збут нарковмісних препаратів, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю - «препаратів кодеїну», в тому числі « Кодтерпін ІС » та «Кодепсин». При цьому безпосередній збут наркотичних засобів здійснюється як офіційно, так і не офіційно працевлаштованими в таких аптечних закладах фармацевтами та провізорами в обхід контрольно-касових апаратів без видачі касових чеків.

В ході досудового розслідування 29.08.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від 26.08.2024, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

- карта пам`яті жовто-блакитного кольору з написом «GoodRam»;

- карта пам`яті «DataTraveler 4 GB» зелено-чорного кольору;

- карта пам`яті «SP 16 GB» рожевого кольору;

- карта пам`яті «Smartbuy 4 GB» червоно-чорного кольору;

- карта пам`яті «SP 32 GB» червоно-білого кольору;

- карта пам`яті «Smare 8 GB» чорного кольору;

- карта пам`яті «acino» білого кольору;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_3 ;

- зовнішній цифровий носій «Apaser» S/N НОМЕР_4 ;

- печатка ТОВ «Лігос»;

- печатка ПП «Р-Фармо» № НОМЕР_5 ;

- печатка ПП «Лімед»;

-заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з додатками на 4-х аркушах;

- комп`ютер «MacBookPro»,model: A1398, Serial: C02QT966G8WN;

- мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 з сім-карткою з номером НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон «iPhone 13 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_10 з сім-карткою з номером НОМЕР_11 ;

- мобільний телефон «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_12 з сім-карткою з номером НОМЕР_11 .

29.08.2024 на підставі постанови слідчого вилучене майно було визнано речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що вказані предмети є доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою забезпечення збереження вилученого майна, яке 29.08.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, прокурор звертається із даним клопотанням.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Слідчий в судове засідання не з`явилася, між тим на адресу суду надіслала заяву про розгляд поданого нею клопотання за її відсутності, в якій зазначила, що клопотання підтримує у повному обсязі.

ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, проте останній також до суду скерував заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Крім того, від адвоката ОСОБА_7 через канцелярію суду надійшли заперечення, згідно яких останній просить відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, з огляду на наступне, За місцем проведення обшуку, а саме за місцем мешкання ОСОБА_6 були вилучені речі ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон IPhone 15 pro max та ноутбук MacBook марки Apple 2015 року випуску. Відповідні заперечення щодо належності саме останній вказаних речей наявні в протоколі обшуку, крім того, ОСОБА_8 під час обшуку неодноразово зазначала, що немає якого відношення до кримінального провадження, не співпрацює із ОСОБА_6 у галузі торгівлі лікарськими засобами, а телефон та ноутбук є її особистими речами, які в тому числі використовуються для роботи. Більше того, адвокат ОСОБА_7 зазначає, що майно, яке було вилучено т належить ОСОБА_6 також не мають ніякого відношення до будь-якого кримінального правопорушення, тому вважає дії слідчого безпідставними та недоведеними.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, враховуючи заяви сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Згідно фактичних обставин такого кримінального провадження, наразі у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може бути причетний до групи осіб, яка ймовірно займається незаконним збутом нарковмісних препаратів, обіг яких обмежено і стосовно яких допускаються виключення деяких заходів контролю - «препаратів кодеїну».

Таким чином, речі, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим такі речі відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 29.08.2024, а отже, такі речі потребують збереження.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що в подальшому у кримінальному провадженні ймовірно вирішуватиметься питання щодо проведення відповідних експертних досліджень, результати проведення яких можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Що стосується доводів представника ОСОБА_6 в частині незаконного вилучення стороною обвинувачення майна, яке належить ОСОБА_8 , слідчий суддя зазначає наступне.

Так, адвокатом ОСОБА_7 зазначається про те, що за місцем мешкання лихо ОСОБА_9 були вилучені технічні пристрої, які належать подрузі останнього - ОСОБА_8 , між тим, представник посилається й на наявність заперечень останньої щодо належності їй вказаного майна у протоколі обшуку. Слідчий суддя зазначає, що дійсно долучена до клопотання копія протоколу обшуку містить відповідні зауваження ОСОБА_8 , одночасно слідчий суддя зауважує, що остання у судове засідання не з`явилася, відповідних доводів на підтвердження своєї позиції не надала.

Більше того, адвокат ОСОБА_7 хоча й наголошує на належності частини вилученого під час обушку майна саме ОСОБА_10 , разом з тим не долучає відповідних документів (копій квитанції та/або наявність пакування таких технічний пристроїв тощо) на підтвердження належності вказаній особі. Крім того, слідчий суддя не може залишити поза увагою той факт, що вищевказане майно було вилучено за місцем проживання саме ОСОБА_6 , таким чином могли використовуватися останнім та/або містить інформацію щодо обставин даного кримінального провадження.

Як вже зазначає слідчий суддя, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи сторонни обвинувачення про існування такого ризику є цілком обґрунтованими.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Зазначене у клопотанні майно належить до переліку майна, на яке може бути накладено арешт (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, а також у випадку забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000856 від 14.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке виявлено та вилучено 29.08.2024 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- карта пам`яті жовто-блакитного кольору з написом «GoodRam»;

- карта пам`яті «DataTraveler 4 GB» зелено-чорного кольору;

- карта пам`яті «SP 16 GB» рожевого кольору;

- карта пам`яті «Smartbuy 4 GB» червоно-чорного кольору;

- карта пам`яті «SP 32 GB» червоно-білого кольору;

- карта пам`яті «Smare 8 GB» чорного кольору;

- карта пам`яті «acino» білого кольору;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_1 ;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_2 ;

- банківська карта «ПриватБанку» № НОМЕР_3 ;

- зовнішній цифровий носій «Apaser» S/N НОМЕР_4 ;

- печатка ТОВ «Лігос»;

- печатка ПП «Р-Фармо» № НОМЕР_5 ;

- печатка ПП «Лімед»;

- заява-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з додатками на 4-х аркушах;

- комп`ютер «MacBookPro»,model: A1398, Serial: C02QT966G8WN;

- мобільний телефон «iPhone 15 ProMax», ІМЕІ: НОМЕР_6 , ІМЕІ: НОМЕР_7 з сім-карткою з номером НОМЕР_8 ;

- мобільний телефон «iPhone 13 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_10 з сім-карткою з номером НОМЕР_11 ;

- мобільний телефон «Nokia», ІМЕІ: НОМЕР_12 з сім-карткою з номером НОМЕР_11 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1