Справа №635/5113/24
Провадження №1-кп/635/849/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України..

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що стосовно ОСОБА_4 слідчим суддею Харківського районного суду Харківської області 10.04.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.06.2024, який був продовжений ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.06.2024 року до 01 серпня 2024 року.На теперішній час, ризики які були підставою для застосування і продовження вказаного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, злочин, який інкримінується ОСОБА_4 у випадку визнання останньої винною, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченої переховуватись від суду чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження. Також, перебуваючи на свободі у ОСОБА_4 будуть існувати всі умови для залишення як території області, так і перетину державного кордону України з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин. В ході досудового розслідування встановлено потерпілого та свідків, місця мешкання яких відомі ОСОБА_4 , оскільки вони всі є родичами та мешкають за однією адресою, тому у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачена може здійснювати на них незаконний вплив шляхом шантажу чи залякування або інших дій, з метою, щоб останні не давали свідчень в суді, що підтверджувало б її причетність до вчинення злочину, або змінили раніше надані ними показання, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_4 на даний час ніде не працює, не має стабільного джерела доходів, сталих соціальних зав`язків, що свідчить про наявність можливості вчинення нових кримінальних правопорушень. Відтак, ризики, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшилися, і, зважаючи на вищевикладені факти, виправдовують її тримання під вартою. Враховуючи вказане, запобігання зазначеним ризикам не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що визнає свою вину, їй необхідно працювати і утримувати господарство, брат, який є потерпілим у даному кримінальному провадженні претензій до неї не має. Просила змінити їй запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту.

Захисник підтримала думку обвинуваченої, зазначила, що обвинувачена визнає вину і не має наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілого чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризики зменшилися, оскільки потерпілий подав до суду заяву, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченої не має, не буде заявляти цивільний позов. Крім того, обвинувачена має постійне місце проживання і має міцні соціальні зв`язки. Розмір застави є завеликим для її родичів і вони не можуть внести таку суму. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2024 року щодо ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 06 червня 2024 року із визначенням суми застави у розмірі 151400,00 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2024 року обвинуваченій ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01 серпня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч.1,3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Строк тримання під вартою обвинуваченої закінчується 01 серпня 2024 року.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 слідчим суддею було встановлено в тому числі наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме ризику можливості переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про продовження строку обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжке, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавленні волі на строк від п`яти до восьми років. Також суд враховує особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, раніше не судима, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в зареєстрованому шлюбі не перебуває, що вказує на відсутність стійких соціальних зв`язків, що утримують особу за місцем проживання, при цьому місцем проживання є адреса учинення злочину, тому суд вважає, що існує ризик передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачена є родичкою свідків та потерпілого, проживає з ними за однією адресою і може незаконно впливати на них.

Даних, які б вказували на існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд не вбачає, оскільки підозрювана раніше не засуджена і не вчиняла кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, незважаючи на те, що обвинувачена зазначає, що визнає вину, незважаючи на відсутність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням того, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочатий, суд приходить до висновку про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому також враховує, що обвинувачена проживає разом із потерпілим, що за наявності їх неприязних стосунків посилює існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченої під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суд задовольняє клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченої у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків.

Разом з цим, у підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачена та її захисник не заперечували щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувальний акт підсудний Харківському районному суду Харківської області, складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, судом не встановлено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 197, 199, 314, 315, 537, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у відкритому судовому засіданні на 02 серпня 2024 року на 12 годину 40 хвилин.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, продовжити на шістдесят днів, тобто до 22 вересня 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) грн., які необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Виконання ухвали покласти на відділ поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.

Встановити строк дії ухвали до 22 вересня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченою - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошений 29 липня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1