Провадження № 11-сс/4823/356/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

20 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

слідчої ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з професійно-технічною освітою, одруженому, не працюючому, в силу ст. 89 КК України не судимому.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на те, що з огляду на стан здоров`я підозрюваного відсутні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Про формальність клопотання та не врахування конкретних обставин кримінального провадження, на думку слідчого судді, вказує й посилання сторони обвинувачення одразу на всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та намір негайно забрати підозрюваного з місця лікування до слідчого ізолятора.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу слідчого судді скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування до 01 жовтня 2024 року з подальшим утриманням у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити заставу в 150 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень, як альтернативний вид запобіжного заходу.

Аргументує тим, що зібрані фактичні дані в своїй сукупності дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 цього Кодексу відносяться до категорії тяжких. Згідно з оскаржуваною ухвалою, слідчий суддя погодився, що надані стороною обвинувачення докази доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Однак, слідчий суддя безпідставно не надав оцінки наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Посилаючись на хворобливий стан здоров`я підозрюваного, слідчий суддя не врахував, що при одужанні ОСОБА_6 в будь-який час матиме змогу вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на свідків (в тому числі із застосуванням фізичного впливу), на можливих співучасників, приховати можливі місця придбання та збування наркотичних засобів, психотропних речовин, може змінити місце проживання, перешкоджати досудовому розслідуванню, що призведе до можливості його ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

Фактично судом проігнорована наявність заявлених стороною обвинувачення ризиків, не надано оцінку поведінці підозрюваного, який відмовляється від дачі будь-яких показань, під час проведення обшуку намагався чинити опір працівникам поліції.

Прокурор вважає, що до підозрюваного не може бути застосований інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, враховуючи схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі й у сфері обігу психотропних речовин, тому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків.

За відсутності будь-яких відомостей про осіб, які заслуговують на довіру в оточенні підозрюваного, не може бути застосований й запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Запобіжний захід у вигляді застави також не буде дієвим, при тому, що майновий стан підозрюваного на даній стадії досудового розслідування невідомий, а інформація про заставодавців відсутня. Не може бути застосований запобіжний захід й у вигляді домашнього арешту оскільки перебуваючи вдома підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.

За встановлених обставин, прокурор переконана в тому, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам передбаченим п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки, на даний час не встановлені всі обставини вчинення кримінальних правопорушень, можливі спільники їх вчинення, джерела придбання психотропних речовин та шляхи їх реалізації, суму отриманих прибутків, майно та цінності, отримані від злочинної діяльності, а також те, що ОСОБА_6 займався саме збутом психотропних речовин, прокурор вважає, що це може свідчити про наявність у підозрюваного або його можливих спільників, значних сум грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності.

У разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 та з метою запобігання встановленим ризикам, просить визначити розмір застави, що перевищує максимально визначений законодавцем розмір, 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 грн.

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчу, які підтримали доводи апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи на тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та корисливий мотив злочинної діяльності, дані про особу підозрюваного, відсутність відомостей про наявність офіційних доходів та сталі соціальні зв`язки, що підвищує ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду та ставить під сумнів дієвість більш м`якого запобіжного захожу, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти доводів прокурора, звернули увагу на стан здоров`я ОСОБА_6 , який пересувається в інвалідному візку, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Як убачається з матеріалів провадження слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002110 від 04 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2024, близько 09 год. 50 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, реалізуючи злочинний умисел на збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, незаконно збув за грошові кошти в сумі 500 грн. ОСОБА_10 , який був залучений для оперативної закупівлі психотропних речовин в якості покупця, полімерний пакетик з речовиною, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/9281-НЗПРАП від 27.07.2024 містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою 0,2536 г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 31.07.2024, близько 18 год. 35 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_3 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел на збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, незаконно збув за грошові кошти в сумі 400 грн. ОСОБА_10 , який був залучений для оперативної закупівлі психотропних речовин в якості покупця, полімерний пакетик з речовиною, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/9489-НЗПРАП від 01.08.2024 містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP, масою 0,2353 г.

У цей же день о 20 год. 35 хв. у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

01 серпня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту через можливість переховування підозрюваного від слідства та суду з тих підстав, що останній вчинив тяжкі кримінальні правопорушення, може впливати на свідків з метою зміни показань на свою користь, створювати штучні докази своєї невинуватості, сховати чи знищити речові докази та тяжкість можливого покарання, не підтверджені належними доказами, зважаючи на стан здоров`я підозрюваного, кількість задокументованих епізодів збуту та обставин у кримінальному провадженні, не в повній мірі свідчать про необхідність обрання ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу.

Необґрунтованим та безпідставним є висновок слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого та не застосування до підозрюваного жодного із передбачених кримінальним процесуальним Кодексом України запобіжних заходів, при тому, що слідчим суддею була визнана обґрунтованою вручена ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому, слідчим суддею не був спростований ні один із заявлених стороною обвинувачення ризиків, у той час, як погіршення стану здоров`я за відсутності жодного медичного документа, не є підставою для відмови у застосуванні запобіжного заходу.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Так, цілком доведеним, на переконання колегії суддів є ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення вол з конфіскацією майна, отже, розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може безперешкодно покинути місце проживання, в тому числі й виїхати за межі країни, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, зважаючи на воєнний стан, оголошений в країні, той факт, що ОСОБА_6 є особою чоловічої статі, для якого виїзд за межі країни обмежений, колегія суддів вважає, що цьому ризику цілком можливо запобігти шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж просить сторона обвинувачення.

Що стосується ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то він є цілком обґрунтованим з огляду на те, що на даний час не встановлено всіх осіб, яким підозрювана особа збувала психотропні речовини, а також всіх осіб, з якими підозрюваний міг спільно збувати психотропні речовини, а також не встановлено доходи та майно, отримані від злочинної діяльності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків колегія суддів враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, ризик впливу на свідків обумовлюється також колом зв`язків підозрюваного, що може використовуватися у своїх інтересах та всупереч фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, колегія суддів вважає доведеним та обґрунтованим існування ризику іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути цілком реалізованим у вигляді спроб знищити, сховати або спотворити речі, які використовувались та пристосовувались для вчинення злочину, а отже, може негативно позначитись на отриманні саме об`єктивних доказів.

Існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні у якого підозрюється ОСОБА_6 , підтверджується й характером злочину, суспільною небезпекою психотропної речовини, її впливу та розповсюдженості в суспільстві, а також небезпеки, яку вона становить.

Під час вирішення питання щодо обрання того чи іншого виду запобіжного заходу слідчий суддя має враховувати не тільки наявність обґрунтованих ризиків, на яких у даному випадку наголошує прокурор, але і дані про особу підозрюваного, його соціальний статус, міцність зв`язків, інші відомості, які дають підстави судити про характер та життєвий шлях особи щодо якої вирішується питання про обрання запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя, має оцінити чи зможе інший більш м`який запобіжний захід запобігти встановленим ризикам.

У даному випадку встановлено, що ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, має постійне місце проживання, дружину, на утриманні якої перебуває дтина з інвалідністю, під час затримання стан його здоров`я погіршився, у зв`язку з чим він перебував на лікуванні в період з 01 серпня по 09 серпня 2024 року, при цьому, навіть не зважаючи на те, що йому було заборонено перебувати у вертикальному положенні, приймав участь в судовому засіданні в суді першої інстанції, що свідчить про можливість запобігти встановленим ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж просить сторона обвинувачення.

Жодних даних, які б вкрай негативно характеризували підозрюваного та свідчили про його підвищену суспільну небезпеку стороною обвинувачення не надано, а тому з урахуванням характеру обвинувачення, обставин вчинених кримінальних правопорушень, ролі підозрюваного у їх вчиненні, тих слідчих дій, проведених на час розгляду клопотання, встановлених ризиків. Передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, буде достатнім та правомірним застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю із встановленням ряду обов`язків, в тому числі і забороною на спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Сама лише тяжкість можливого покарання не є тією обставиною, яка свідчить, що підозрюваному має бути обраний найсуворіший вид запобіжного заходу, за умови, що інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити, частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 серпня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , скасувати.

Клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою задовольнити часткового.

До підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності пройти в укриття під час оголошеної повітряної тривоги, а також необхідності отримати невідкладну медичну допомогу, про що також належить повідомити слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

З метою отримання планової медичної допомоги підозрюваному ОСОБА_6 необхідно завчасно звернутися з відповідним клопотанням до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Зобов`язати ОСОБА_6 з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, визначені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваними, обмежитись у спілкуванні з підозрюваною ОСОБА_11 щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, визначивши питання у спілкуванні на побутовому рівні щодо вирішення побутових питань; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії домашнього арешту та обов`язків встановити до 20 год. 35 хв. 01 жовтня 2024 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження - СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання слідчого, прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію й запобіжний захід та обов`язки вважаються скасованими.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4