Дата документу 12.11.2024
Справа № 334/5145/24
Провадження № 1-кс/334/2933/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваної - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001222 від 20 червня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Паплинці, Старосинявського району, Хмельницької області, громадянки України, яка має середню технічну освіту, яка проходить військову службу на посаді водія-санітара 141-ї бригади військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України та має спеціальне військове звання - солдат, вдови, має на утриманні двох малолітніх дітей, доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2024 року старший слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням погоджене із начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001222 від 20 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що вона, проходячи військову службу на посаді водія-санітара медичної частини військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 18 червня 2024 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, знаходячись за кермом автомобіля марки «Nissan», моделі «Navara», 2008 року випуску, в кузові чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поблизу лісосмуги, розташованої біля с. Запорожець Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який займає посаду командира військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті останнього та бажаючи їх настання, діючи умисно, дістала правою рукою зі зовнішньої лівої наколінної кишені штанів травматичний гладкоствольний пістолет «ПМР» калібру 9 мм Р.А. (заводський номер НОМЕР_3 ), промислового виробництва України, та здійснила зі вказаного пістолету 1 (один) постріл у ліву виличну ділянку голови потерпілого, який в той час знаходився на передньому правому пасажирському сидінні вказаного транспортного засобу, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді поодинокого проникаючого сліпого поранення голови зі стороннім тілом у лівій скроневій частці головного мозку з переломами кісток склепіння черепа (лівої скроневої, лобової, тім`яної кісток), у ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, у результаті чого ОСОБА_9 був доставлений до лікарні у тяжкому стані.

Тим самим ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення, а саме умисного вбивства, до кінця, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від її волі, так як ОСОБА_9 було доставлено до лікарні та надано медичну допомогу.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, а саме: як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №54 від 23 лютого 2024 року ОСОБА_5 призначено на посаду водія-санітара медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язана свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст.3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст.2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст.3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст.281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, ОСОБА_5 , вчинила особливо тяжкий злочин за наступних обставин. Остання, проходячи військову службу на посаді водія-санітара медичної частини військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 18 червня 2024 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, знаходячись за кермом автомобіля марки «Nissan», моделі «Navara», 2008 року випуску, в кузові чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поблизу лісосмуги, розташованої біля с. Запорожець Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який займає посаду командира військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті останнього та бажаючи їх настання, діючи умисно, дістала правою рукою зі зовнішньої лівої наколінної кишені штанів травматичний гладкоствольний пістолет «ПМР» калібру 9 мм Р.А. (заводський номер НОМЕР_3 ), промислового виробництва України, та здійснила зі вказаного пістолету 1 (один) постріл у ліву виличну ділянку голови потерпілого, який в той час знаходився на передньому правому пасажирському сидінні вказаного транспортного засобу, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді поодинокого проникаючого сліпого поранення голови зі стороннім тілом у лівій скроневій частці головного мозку з переломами кісток склепіння черепа (лівої скроневої, лобової, тім`яної кісток), у ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, у результаті чого ОСОБА_9 був доставлений до лікарні у тяжкому стані.

Тим самим ОСОБА_5 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення, а саме: умисного вбивства, до кінця, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від її волі, так як ОСОБА_9 було доставлено до лікарні та надано медичну допомогу.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, а саме: як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

21 червня 2024 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.

21 червня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, строк досудового розслідування продовжений до п`яти місяців, тобто до 21 листопада 2024 року.

Крім цього, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, строк застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений до п`яти місяців, тобто до 05:28 16 листопада 2024 року.

На даний час, для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

виконати вимоги ст.290 КПК України;

скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Беручи до уваги вказаний факт та лист апеляційного суду Запорізької області №04-09 від 11 квітня 2013 року «Про забезпечення конституційних гарантій прав обвинувачених на свободу та особисту недоторканість, які знаходяться під вартою, при направленні прокурорами до суду першої інстанції обвинувальних актів» рекомендовано до направлення кримінального провадження з обвинувальним актом до суду продовжувати строки тримання під вартою обвинувачених таким чином, щоб закінчення передбаченого законом та вказаного в ухвалі слідчого судді строку тримання під вартою як запобіжного заходу мало місце не раніше як через 25-30 днів з дня отримання провадження судом.

Так, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при направленні обвинувального акту до суду, запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування.

Ураховуючи вищезазначене, виникла необхідність у продовжені строку застосовування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 21 листопада 2024 включно.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який, відповідно до ч.4 ст.12 КК України, є особливо тяжким та за який, у разі визнання її винним, можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події, проведеним у салоні автомобіля «Ніссан Навара», державний номерний знак НОМЕР_2 , розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 , яким зафіксована обстановка вчиненого злочину;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 ;

протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваної ОСОБА_5 ;

висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 ;

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрювана ОСОБА_5 може:

переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оцінюється виходячи із обставин кримінального провадження та особистої ситуації підозрюваної, тобто фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, роботу, місце проживання підозрюваного та наявні у неї засоби до існування. Окрім того, вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення підозрюваної до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для неї наслідками - суворістю передбаченого покарання. За кримінальне правопорушення, у якому вона обґрунтовано підозрюється за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується можливими спробами вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваній відомі їх анкетні, контактні дані, місця несення служби, що надасть можливість безпосередньо здійснювати на них вплив з метою змінити свідчення або відмовитись від них.

Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовуються тим, що підозрювана з метою переховування від органу досудового розслідування та уникнення покарання, може вчинити аналогічний або інший злочин, передбачений Розділом XIX Кримінального кодексу України, у тому числі кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.407 та 408 КК України.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст.ст.7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд; з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Таким чином, ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 при ухваленні вироку, наслідки злочину, вважаємо, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та дасть можливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав:

при обранні особистого зобов`язання на підозрювану покладаються певні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які на думку слідства будуть не достатні для її контролю та не зможуть забезпечити реальне запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

домашній арешт неможливо застосувати, оскільки підозрювана не має місця реєстрації та постійного місця проживання у межах міста, області, що унеможливлюватиме здійснювати належний контроль підозрюваної та здійснення останньою своїх обов`язків;

осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків в якості підозрюваної, досудовим розслідуванням не встановлено, що унеможливлює застосування до останньої запобіжного заходу у виді особистої поруки.

Тому застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.

Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.

У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк досудового розслідування, оскільки завершити досудове розслідування до 16 листопада 2024 року перешкоджає необхідність проведення відповідних процесуальних дій.

Підозрювана ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_12 не заперечували проти задоволення клопотання але просили визначити розмір застави.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно з вимогами ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. За змістом частини 5 цієї статті прокурор, слідчий повинен довести, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_5 перешкоджає необхідність проведення відповідних процесуальних дій, зокрема, виконати вимоги ст.290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 не може бути змінений на інший у зв`язку з тим, що наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Вказані обставини дають підстави вважати, що підозрювана може продовжити злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати свідків по кримінальному провадженню. Таким чином, ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися.

Крім цього необхідно зазначити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У зв`язку з наведеним суд вважає, що клопотання є обґрунтованим, оскільки наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання підлягає задоволенню, строк тримання під вартою ОСОБА_5 слід продовжити до п`яти місяців відповідно до положень ст.197 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 177, 183, 194, 197, 199 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001222 від 20 червня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Паплинці, Старосинявського району, Хмельницької області, громадянки України, яка має середню технічну освіту, яка проходить військову службу на посаді водія-санітара 141-ї бригади військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України та має спеціальне військове звання - солдат, вдови, має на утриманні двох малолітніх дітей, доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, в межах строку досудового розслідування тобто до - 21 листопада 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1