Провадження № 1-кп/344/1026/24
У Х В А Л А

10 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді в Івано-Франківському міському суді знаходиться обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2024 року продовжено щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16 серпня 2024 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої, яке попередньо їй вручено. Підтримуючи подане клопотання мотивував його наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, щодо можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник заперечив щодо продовження запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , зазначив, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачена підтримала думку захисника, зазначила, що після деокупації не переховувалася від органів досудового розслідування, не змінила місце проживання, активно сприяла досудовому розслідуванню.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, в тому числі дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , її вік, стан здоров`я, майновий стан, наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченої, що раніше не судима, суд також враховує, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_5 кримінальне правопорушення (ч.5 ст.111-1 КК України) є тяжким злочином, на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків, що ще не допитувалися судом у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, суд враховує, що ризик у свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для судового провадження подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Суд також враховує, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою (норма визнана такою, що відповідає Конституції України (є конституційною) Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі № 3-111/2023 (207/23, 315/23) від 19 червня 2024 року).

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченої від суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, що запобігатиме ризику переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 369-372, ч.2 ст.392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 задовольнити. Застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до 07 вересня 2024 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» та вручити обвинуваченій і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6