Провадження № 1-кп/643/711/24
Справа № 643/7580/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0002441 від 12.07.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Старий Салтів, Вовчанського району, Харківської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, працюючого: КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» м. Києва, фельдшером з медицини невідкладних станів, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділенні в окреме кримінальне провадження (далі по тексту - інша особа), в ніч з 7 на 8 грудня 2021 року, точний час не встановлений, перебували за адресою: АДРЕСА_4 , де біля першого під`їзду вказаного будинку побачили припаркований автомобіль «ВАЗ 2121», 1990 року випуску, червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , який належав та перебував у користуванні раніше не знайомого їм ОСОБА_4 .

В цей час у ОСОБА_6 та іншої особи, раптово виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна.

Далі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншою особою, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, не маючи права на користування вказаним транспортним засобом, без дозволу власника, підійшли до пасажирської передньої двері автомобіля та за допомогою викрутки, яку інша особа мала при собі, останній відчинив двері вказаного автомобіля, з метою використати транспортний засіб для власних потреб.

У цей час ОСОБА_6 , підтримуючи спільний злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи поряд з вказаним транспортним засобом, спостерігав за діями іншої особи та за місцевістю, щоб їхні дії не були помічені сторонніми особами.

Далі, ОСОБА_6 перебуваючи поряд з вищевказаним автомобілем разом з іншою особою, відштовхали його з місця де він був припаркований, з метою зменшення шуму та не привернення уваги мешканців будинку, у тому числі й власника автомобіля. Після цього, інша особа сіла на переднє водійське сидіння за кермо транспортного засобу, а ОСОБА_6 , в свою чергу, сів до салону вищевказаного транспортного засобу на переднє пасажирське сидіння. Після цього, інша особа

перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, шляхом з`єднання дротів запалювання, завів двигун та разом із ОСОБА_6 з місця вчинення злочину уїхав, зрушив з місця в бік с. Тимченки Харківській області, тим самим незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом.

У подальшому ОСОБА_6 та інша особа, розпорядились автомобілем «ВАЗ 2121», 1990 року випуску, червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , на свій розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду згідно з висновком експерта на суму 60608 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим як досудовим розслідуванням, так і судовим розглядом. Крім того, зазначив, що з 7 на 8 грудня 2021 року перебував зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 біля будинку АДРЕСА_4 . Побачили поруч з будинком автомобіль «Нива» і знайомий запропонував заволодіти цим транспортним засобом. Останній відкрив викруткою двері та сів за кермо автомобіля, завів його шляхом з`єднання дротів запалювання, ключів не було. Обвинувачений сів на переднє пасажирське сидіння та поїхали. Проїхали 40-45 хвилин за межі міста та приїхали в АДРЕСА_4 , залишили машину біля якогось подвір`я. Потім пересіли в іншу машину та повернулися в м. Харків. Шкоду потерпілому обвинувачений відшкодував в повному обсязі та просив у потерпілого пробачення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що мешкає в будинку АДРЕСА_4 . Оскільки на роботі потрібно бути о 4 годині ранку, машину ВАЗ-2121 Нива, н.з. НОМЕР_1 , ставив біля під`їзду. 08 грудня 2021 року він вийшов на балкон палити та побачив, що машини на місті немає. Сигналізацію він завжди включає, але чому вона не спрацювала під час викрадення машини, не знає. Він викликав поліцію, подав заяву про викрадення авто. Машину йому повернули в серпні 2022 року, вона була на ходу, але перебиті номери кузова, не було в багажнику кількох запчастин. Машину нібито знайшли в с. Тимченки. Шкода йому відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, претензій до нього немає, просив призначити йому мінімальне покарання, про що подав письмову заяву.

За таких обставин, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення, та данні про його особистість.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України віднесене до тяжких злочинів.

Обвинувачений раніше не судимий, працює, має постійне місце мешкання. За місцем роботи характеризується позитивно. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому, публічне вибачення перед потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведене, а також позицію потерпілого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо без ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією статті, за якою він засуджується, без призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а

також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 суд не обирає, оскільки останній не був обраний під час досудового розслідування.

Судові витрати підлягають стягненню з винної особи в доход держави.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374, 615 ч. 15 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно з п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати на користь Харківського НДЕКЦ МВС України, стягувач платежу: Держава, код доходів 24060300, за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/28662-АВ від 28.12.2021 у сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 коп., судової експертизи № СЕ-19/121-22/4779-КДТЗ від 17.06.2022 у сумі 2265 (дві тисячі двісті шістдесят п`ять) грн. 36 коп., всього 2780 (дві тисячі сімсот вісімдесят) грн. 22 коп.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Прокурору, ОСОБА_6 копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1