ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/44/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/493/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Колабораційна діяльність
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 12 жовтня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000604, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Ізюмського району Харківської області, працюючого начальником дільниці КП «Благоустрій міста Ізюма», не судимого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2023 року засуджено ОСОБА_8 за ч.5 ст.111-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування на строк 10 років, без конфіскації належного йому майна.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-почеркознавчої експертизи у розмірі - 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 24 коп.

Ухвалено рішення щодо долі речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він перебуваючи на тимчасово окупованій території Харківської області, а саме м.Ізюм, в кінці березня 2022 року, діючи умисно, добровільно зайняв посаду, пов`язану з виконанням адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупаційній території, а саме посаду так званого «заместителя директора коммунального предприятия Благоустройство города Изюма», а в подальшому «исполняющего обязанности директора коммунального предприятия Благоустройство города Изюма».

Так, в кінці березня 2022 року, точний день та час не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи на території КП «Благоустрій міста Ізюма», розташованого за адресою: Харківська область, місто Ізюм, вулиця Червоногірська, 74, в якості активного учасника прийняв участь в організації та проведенні заходу, під час якого було оголошено про призначення ОСОБА_9 на посаду так званого «директора коммунального предприятия Благоустройство города Изюма», а ОСОБА_8 так званим «заместителем директора коммунального предприятия Благоустройство города Изюма», після чого останній оголосив про початок виконання своїх повноважень.

В подальшому, приблизно у кінці травня 2022 року, ОСОБА_9 пішов на лікарняний, та ОСОБА_8 , добровільно обійняв посаду - «исполняющего обязанности директора коммунального предприятия Благоустройство города Изюма», на якій пробув приблизно два місяці та виконував обов`язки директора.

ОСОБА_8 , як виконуючий обов`язки директора та заступник директора «комунального предприятия Благоустройство города Изюма», організовував роботу вказаного підприємства, проводив наради, надавав працівникам вказівки щодо їх діяльності, брав участь у нарадах під керівництвом окупаційної влади м. Ізюм, приймав на роботу працівників, організовував видачу заробітної плати у російських рублях та виконував інші адміністративно-господарські функції як директор.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок Київського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2023 року щодо останнього скасувати та призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.5 ст.111-1 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що він вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, має родину, не судимий, відмовився від виїзду до РФ під час запропонованого обміну на полонених військових РФ, що свідчить про те, що ОСОБА_8 не є соціально небезпечною людиною та має шанс на виправлення без ізоляції від суспільства.

Також посилається на те, що ОСОБА_8 організовував збір та вивіз сміття з вилиць міста, скошував траву, спилював пошкодженні дерева та підвозив воду до міста, тобто своїми діями надавав допомогу мешканцям громади м.Ізюма, які залишились на тимчасово окупованій території. Тобто з юридичної точкі зору ОСОБА_8 співпрацював з окупантами, а де-факто надавав допомогу громадянам України, які перебували у тяжких умовах окупації.

Наведене, на думку захисника, свідчить про можливість застосування до нього вимог ст.75 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вважав необґрунтованою апеляційну скаргу захисника та просив залишити її без задоволення.

Захисник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.2 ст.382 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.5 ст.111-1 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має вищу освіту, одружений, з 24.07.2019 прийнятий на посаду начальника дільниці КП «Благоустрій міста Ізюма», з яким по теперішній час перебуває в трудових відносинах, пенсіонер, вину визнав частково. Син ОСОБА_8 ОСОБА_10 перебуває на військовій службі у Збройних силах України.

Згідно характеристики в.о. Голови кварталу № 25 м. Ізюм ОСОБА_11 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до окупації м. Ізюм був головою кварталу № 25, поважна людина, виконував свої повноваження перед людьми. Жителі кварталу зверталися за допомогою, яку він неодмінно виконував (а.с. 111 т. 2).

Обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

При цьому, судом враховано, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України, яке за класифікацією злочинів, передбачених ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів, та спрямоване проти основ національної безпеки України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність та вкрай антидержавну спрямованість останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання (його вид та розмір) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

При цьому, відсутні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, з призначенням додаткового покарання, визначеного санкцією ч.5 ст.111-1 КК України як обов`язкове, у виді позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування, без конфіскації належного йому майна.

За таких обставин, підстав для зміни вироку, внаслідок суворості, як на цьому наполягає захисник, колегія суддів не вбачає.

Така позиція узгоджується з висновками, які містяться у постанові Верховного суду від 12 червня 2024 року (справа № 569/1908/23, провадження № № 51-1430 км 24).

Апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків щодо правильності призначеного обвинуваченому покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані захисником в апеляційній скарзі обставини, що на його думку суттєво могли пом`якшити покарання обвинуваченого, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання й було призначено обвинуваченому в мінімальних межах санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_8 внаслідок збігу тяжких обставин, не є пом`якшуючою обставиною та підставою для застосування до обвинуваченого вимог ст.75 КК України.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його скасування або зміни, як на тому наполягає захисник в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 07 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4