У Х В А Л А

21 жовтня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

за участю: ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального проводження. В обґрунтування якої, зокрема зазначив, що на підставі його заяви прокуратурою Одеської області 14.06.2011 року стосовно директора ТОВ «Фортуна» ОСОБА_5 було порушено кримінальну справу, яка у зв`язку з вступом в дію нового КПК України, була перереєстрована у кримінальне провадження №0000383, а дії винних осіб були додатково кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. У вказаному кримінальному провадженні він був визнаний потерпілою особою.

Вказував, що 16.09.2024 року йому надійшла копія постанови від 12.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000383.

Вважав зазначену постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його права на встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Так, в оскаржуваній постанові, слідчий обмежився загальними фразами вирваними з процесуальних документів 2012 - 2014 років, зміст яких не відповідає як фактичним обставинам та наявним у справі доказам. Фактично у постанові слідчий не навів жодного аргументу щодо мотивів та підстав, які послугували прийняттю постанови про закриття кримінального провадження. Отже , внаслідок бездіяльності слідчого, допущеної тяганини у розслідуванні, слідчий своїм незаконним рішенням про закриття кримінального провадження надав винним особам можливість уникнути кримінальної відповідальності.

Стверджував, що при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах. Як приклад, в матеріалах справи знаходяться: звіт про оцінку бази відпочинку 2011 р (який було призначено ГУ МВС в Одеській області), висновок №8/001/1027/4 від 12.09.2012 р., висновок експерта №17-1697/1698 судово-економічної експертизи по матеріалам провадження від 29.12.2017 р. (на підставі постанови слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП), висновок експерта щодо підписів 2021 р. (призначалась постановою слідчого СУ ГУНП) та особливо висновок №137 судово-економічної експертизи від 30.05.2019р. (за ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду). Відповідно ці дослідження проводились за наявними матеріалами справи та підтверджують протиправні дії винних осіб. Однак, слідчим жодної юридичної оцінки наявним доказам у справі надано не було, в тексті самої постанови про закриття кримінального провадження взагалі не відображено їх наявності у справі. Отже, слідчий зробив вигляд що таких доказів не існує.

Посилаючись на викладене, керуючись зокрема ст.ст.303, 307 КПК України, просив слідчого суддю: постанову слідчого відділення розслідування злочинів у господарській та службовій діяльності СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУ НПУ в Одеській області ОСОБА_6 від 12 червня 2024 року про закриття кримінального провадження №0000383 скасувати.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали подану скаргу та просили її задовольнити.

2. Заперечення проти скарги та позиція слідчого.

Слідчий, в судове засідання не з`явився. Про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомив. Заперечення на скаргу не подав. Подав до суду матеріали закритого кримінального провадження.

3. Мотиви та висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, які були надані слідчим, слідчий суддя виходить з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області перебувало кримінальне провадження №0000383 від 13.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Вказане провадження було розпочато внаслідок перереєстрації кримінальної справи №11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, яка була відкрита за заявою ОСОБА_3

12.06.2024 року, слідчим ОСОБА_6 по вказаному кримінальному провадженню було прийнято постанову про його закриття на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вказана постанова мотивована зокрема тим, що діючим законодавством України не передбачено обов`язкового проведення оцінки майна при укладанні договору купівлі продажу майна. З урахуванням вищезазначеного, укладений між сторонами договір вчинено з дотриманням всіх передбачених законодавством умов, його зміст не суперечить нормам діючого законодавства. А договір від імені ПП «Акварель Мак» було укладено належною особою, яка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності та діяла добросовісно і розумно, не перевищуючи своїх повноважень. Аналізуючи вищенаведені обставини, оцінюючи зібрані в ході проведення всебічного, повного й неупередженого досудового розслідування доказів, дослідивши усі обставин кримінального провадження, досудове розслідування приходить до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частина 2 ст.9 КПК України передбачає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.5 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

В той же час, під час судового розгляду, слідчим не доведено, що під час досудового розслідування були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії з метою виявлення обставин кримінального правопорушення, збору відповідних доказів для підтвердження або спростування наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, зокрема є не зрозумілим, чому поза увагою слідчого залишено висновок судового експерта №137 від 30.05.2019 року, у якому зазначено, що господарсько фінансовій діяльності ТОВ «Фортуна» нанесені збитки продажем бази відпочинку за договором купівлі продажу від 23.06.2010 року у сумі 6202697,00 грн.

Також є не зрозумілим, на якій підставі кримінальне провадження було перекваліфіковано з ч.4 ст.190 КК України (у редакції КК України 1960 року) на ч.5 ст.191 КК України (у редакції КК України 2012 року), коли обставини нібито спричинення шкоди ТОВ «Фортуна» мали місце у червні 2010 році.

Крім того, відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого складається з мотивувальної частини, яка повинна містити, зокрема відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Слідчий суддя виходить з того, що мотивом прийняття рішення є фактори, які зумовлюють вибір уповноваженою особою варіанта поведінки та конкретну лінію поведінки у момент прийняття рішення, а обґрунтування повинно складатися з посилання на об`єктивно з`ясовані обставини, які підтверджені доказами, зібраними та дослідженими під час досудового розслідування, в порядку передбаченому КПК України.

В той же час, у постанові слідчого від 12.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000383 від 13.12.2012 року не зазначено мотиви її прийняття та їх обґрунтування з посиланням на конкретні обставини, які дозволили слідчому зробити висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, зокрема й з урахуванням висновку судового експерта №137 від 30.05.2019 року

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

2. Постанову слідчого Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 12.06.2024 року про закриття кримінального провадження №0000383 від 13.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України скасувати.

3. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1