В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/1875/24

Провадження № 1-кп/0285/495/24

06 серпня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Звягель кримінальне провадження № 0000299 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середня Деражня Новоград-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України з угодою про визнання винуватості, -

ВСТАНОВИВ:

Як слідує з обвинувального акта, молодший сержант ОСОБА_4 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира берегового відділення 2 понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройний сил України», військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, при цьому, право такої власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до розділу I п. 2 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005, боєприпасами являються патрони до стрілецької зброї, сигнальні та освітлювальні засоби, вибухові пакети та інші вибухові речовини, ручні гранати і запали до них, реактивні протитанкові гранати.

Пунктом 14 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України» затвердженої Наказом Міністерства оборони України № 359 від 29.06.2005 визначено, що під час видачі стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям командир (керівник, начальник) зобов`язаний нагадати їм порядок поводження зі стрілецькою зброєю та боєприпасами, зокрема щодо заборони: використання несправної стрілецької зброї; зберігання поза розташуванням військової частини (удома, у гуртожитку, на робочому місці) стрілецької зброї, у тому числі й спортивної, та боєприпасів; носіння пістолета без кобури, боєприпасів до будь-якої зброї розсипом; мати при собі стрілецьку зброю під час перебування в санаторії, будинку відпочинку, у відпустці, на лікуванні, а також під час відвідування театрів, клубів та інших громадських місць, якщо перебування в них не пов`язане з несенням служби.

Відповідно до додатку № 1 п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992 встановлено, що до майна, яке не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України належить: зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2 і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно до п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 визначено, що здійснюючи дозвільну систему, органи внутрішніх справ відповідно до законодавства України видають громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до вимог п. 1. Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (далі - Положення), дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Пунктом 2 Положення визначено, що до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, окрім іншого, вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, вибухові матеріали і речовини, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї.

Крім того, відповідно до вимог п. 9. Положення, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, окрім іншого, на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС, на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

При цьому, згідно п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція здійснює контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами спеціальних правил та порядку зберігання і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, на які поширюється дозвільна система органів внутрішніх справ.

Водночас, молодший сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у порушення вищезазначених норм законодавства України, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у 2023 році, але не пізніше 02.02.2024, точний час під час досудового розслідування не встановлено, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС від 21.08.1998, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992, Інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», що затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359 діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, при невстановлених слідством обставинах та місці придбав предмет, а саме наступальну осколкову ручну гранату РГД-5.

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , з метою завершення свого злочинного умислу та приховання вчиненого ним злочину, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше 02.02.2024, без передбаченого законом дозволу, в порушення вищевказаного законодавства, діючи з прямим умислом, без розриву у часі, розуміючи протиправний характер своїх дій, поклав до кишені куртки наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 та після чого переніс її до свого господарського приміщення дачного масиву «Ветеран», що розташований в житловому масиві на земельній ділянці з кадастровим номером :00:037:0394 по АДРЕСА_1 , де й в подальшому зберігав без передбаченого законом дозволу до 02.02.2024.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того, 02.02.2024, близько 14 години, ОСОБА_4 , маючи умисел на вчинення злочинів проти власності, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій з метою пошкодження чужого майна шляхом вибуху, прибув до свого господарського приміщення дачного масиву «Ветеран», що розташований в житловому масиві, на земельній ділянці з кадастровим номером :00:037:0394 по АДРЕСА_1 , де взяв наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 та поклав до своєї кишені куртки для виконання вищевказаного злочинного умислу, направленого на пошкодження чужого майна.

У зазначений день, час і місці, та за вказаних обставин, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення чужого майна шляхом вибуху, підійшов до домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_6 , дістав із своєї кишені куртки заздалегідь підготовлений предмет, а саме наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, вийняв кільце із чекою та із прикладанням фізичної сили, кинув на територію вищевказаного подвір`я, в результаті чого стався вибух, впевнившись, що вибухом пошкоджено майно, а саме: легковий автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra» із реєстраційним номером НОМЕР_2 .

Вказаними діями, ОСОБА_4 спричинив майнової шкоди

ОСОБА_6 на суму 16599 грн. 91 коп., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному знищенні чужого майна шляхом вибуху, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

У даному кримінальному провадженні 27.03.2024 року між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинуваченням і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушень.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 194 КК України - у виді 5 років позбавлення волі, та на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та погодились на покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 надіслав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, не заперечив щодо затвердження вказаної угоди.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 , під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами та в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачають можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 ,який раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем проживання та проходження військової служби, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проходить військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 , думку потерпілого, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинені кримінальні правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України та угоди про визнання винуватості з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути витрати на проведення експертизи.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.03.2024 року, укладену між прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27.03.2024 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27.03.2024 року покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді № 285/741/24 від 06.02.2024 року на частину важелю від предмету ймовірно РГД 5, осколкові елементи залишку предметів ймовірно РГД 5 (-із семи різних місць та із вирви), зразки грунту з вирви, контрольний зразок грунту, змив із поверхні важеля, виріз зі слідами кіптяви з полімерної плівки, виріз зі слідами кіптяви з лінолеуму, сліди пошкодження на вхідних дверях будинку, скло вікон будинку та на зовнішніх поверхнях легкового автомобілю марки «Опель Вектра»; пару черевиків, рюкзак чорного кольору, куртку, джинсові штани, мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi note 10S» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з чохлом, з сім-картою НОМЕР_5 , сім-картою НОМЕР_6 , з картою пам`яті об`ємом 16 GB, шапкаскасувати.

Речові докази: частину важелю від предмету ймовірно РГД 5, осколкові елементи залишку предметів ймовірно РГД 5 (-із семи різних місць та із вирви), зразки грунту з вирви, контрольний зразок грунту, змив із поверхні важеля, виріз зі слідами кіптяви з полімерної плівки, виріз зі слідами кіптяви з лінолеуму, сліди пошкодження на вхідних дверях будинку, скло вікон будинку та на зовнішніх поверхнях легкового автомобілю марки «Опель Вектра», кільце з чекою накольного механізму уніфікованого запалу дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ 2), яке упаковано до спеу. пакету № 3031838, металеві фрагменти гранати РГД-5, що упаковано до спец.пакету № 5674175, фрагмент плівки, лінолеуму, грунт, що упаковано до спец. пакету № 5756362, зразок букального епітелію ОСОБА_4 , що упаковано до спец. пакету № 5640348, змив з важеля підривача, що упаковано в спец. пакет № 5640347 - знищити; оптичний диск типу "DVD-R" із відеозаписами з камер спостереження з електроопори з території Андріївського храму по АДРЕСА_4 , оптичний диск типу "DVD-R" із відеозаписами з камер спостереження з електроопор в АДРЕСА_5 за 02.02.2024 року, що упаковано в паперовий конверт, оптичний диск типу "DVD-R" із відеозаписами з камер спостереження з фасаду приміщення будинку, що по АДРЕСА_6 , що упаковано в паперовий конверт, оптичний диск "CD-R", що містить інформацію по абонентських номерах ОСОБА_4 від операторів мобільного зв`язку, що упаковано в паперовий конверт, - залишити при матеріалах кримінального провадження; пару черевиків, рюкзак чорного кольору, куртку, джинсові штани, мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi note 10S» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з чохлом, з сім-картою НОМЕР_5 , сім-картою НОМЕР_6 , з картою пам`яті об`ємом 16 GB, шапку - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз: судової вибухово-технічної експертизи (висновок від 13.03.2024 року № СЕ-19/106-24/3789-ВТХ ) у розмірі 1514, 56 грн.; судової транспортно-товарознавчої експертизи (висновок від 11.03.2024 року № СЕ-19/106-24/3780-АВ ) у розмірі 3029,12 грн., комплексної судової вибухово-технічної експертизи (висновок від 16.02.2024 року № КСЕ-19/106-24/2042) у розмірі 3786,40 грн., біологічної експертизи (висновок від 13.02.2024 року № СЕ-19/106-24/8319-БД ) у розмірі 4310,49 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1