Справа №: 398/3101/24
провадження №: 1-кп/398/368/24
УХВАЛА

Іменем України

"01" жовтня 2024 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії кримінальне провадження № 0000784 від 29.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ

В судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки на теперішній час продовжують існувати ризики, зазначені у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, також обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у справі і може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді від 8 до 15 років позбавлення волі, не має постійного місця роботи, неодружений, дітей немає, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений погодився з клопотанням.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину у вчиненому злочині, відшкодував заподіяну матеріальну і моральну шкоду, не має наміру ухилятись від суду, оскільки пробув під вартою понад 5 місяців та зробив належні висновки для себе.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, відповідальність за які передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, тобто це кримінальне правопорушення є особливо тяжким.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; дані про особу підозрюваного; розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа; ризики продовження чи повторення протиправної поведінки.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відзначає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний або обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , не маючи постійного джерела доходів, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, має можливість вільно пересуватися по території України та безперешкодно покинути місто Олександрію і місце свого проживання та реєстрації, знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також, зважаючи на характер вчиненого злочину, може впливати на потерпілого та свідків.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України доводиться тим, що ОСОБА_5 , не має постійного джерела доходів, дає підстави об`єктивно вважати, що останній, перебуваючи на волі може вчинити нові злочини або продовжити свою злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме впливати на свідків, який підтверджується тим, що ОСОБА_5 з метою уникнення можливого покарання, може примушувати свідків до зміни показів.

Характер та фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінальному правопорушенню свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На підставі вищевикладеного, суддя дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною кримінального провадження надані докази наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам.

Зважаючи на вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, відповідно до яких суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства, суд не знайшов підстав для визначення застави у цьому кримінальному провадженні.

Керуючись ст.331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто з 01 жовтня 2024 року до 29 листопада 2024 року включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1