Справа № 132/2717/24
Провадження №1-кп/132/365/24
Вирок

Іменем України

02 вересня 2024 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Калинівка в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 02.07.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заливанщина Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначених у ст. 181 Сімейного кодексу України, є присудження за рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Так, ОСОБА_2 , у період з 13.01.2022 по 01.08.2024 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дітей за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області № 132/120/22 від 17.01.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно її віку, починаючи з 13.01.2022 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

На підставі судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області № 132/120/22 від 17.01.2022, головним державним виконавцем Калинівського відділу ДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) 23.02.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно аліментів.

ОСОБА_2 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), достовірно знаючи про необхідність їх сплати, так як до останнього здійснювалися виклики державного виконавця про з`явлення: 01.05.2023, 02.01.2024, 01.05.2024 під час чого йому було роз`яснено відповідальність за невиконання законних вимог виконавця, його обов`язку повідомити державного виконавця не пізніше наступного дня про своє працевлаштування, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався, на обліку у Калинівському відділі Хмільницької філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебував, грошові кошти (аліменти) на утримання дітей не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення суду не виконував і таким чином злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей.

Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_2 , спрямованих на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), у період з 13.01.2022 по 01.08.2024 утворилася заборгованість в сумі 100275,95 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Прокурор ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ст. 302 КПК України.

До обвинувального акту додано також заяву ОСОБА_2 , написану в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , про беззаперечне визнання винуватості, згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності у спрощеному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_3 у поданій письмовій заяві не заперечувала проти розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_2 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 302 КПК України передбачено, що встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Частиною 3 ст. 381 КПК України передбачено, що спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, судом встановлено, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України, тому вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч.2 ст.381 КПК України.

Суд, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального правопорушення повністю доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), які згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до п.6-1 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта та речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_2 на досудовому слідстві не застосовувався.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, які обтяжують його покарання, а саме те, що він вчинив кримінальне правопорушення щодо особи, з якою перебував у сімейних відносинах та відсутність обставин, які пом`якшують його покарання.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає, що з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства з обранням йому покарання у виді громадських робіт, в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 164 КК України, що буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, та буде співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 164 ч.1 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.

Початок строку відбування покарання обчислювати не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або звернення його до виконання.

Речові докази по справі: судовий наказ Калинівського районного суду Вінницької області № 132/120/22 від 17.01.2022 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей на 1 арк.; довідку-розрахунок про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.08.2024 на 1 арк., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0000053, - залишити при матеріалах кримінального провадження за № 0000053.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Калинівський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

СУДДЯ ОСОБА_1