Справа № 216/5755/24
провадження 1-кп/216/617/24
ВИРОК

іменем України

23 вересня 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №6 кримінальне провадження № 0001545 від 12.07.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його шкідливі наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, будучи обізнаною про те, що в Україні діє воєнний стан, запроваджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022 за №2102-ІХ від 24.02.2022, неодноразово продовжений по теперішній час, вчинила умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

29.06.2024 приблизно о 21:30 годин ОСОБА_4 , знаходячись біля магазину «GORILKA», який розташований на АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає і вони носять таємний характер, у відсутності свідків-очевидців, та самої власниці майна, таємно із сумки, котра перебувала на ручці дитячої коляски, викрала у своєї знайомої, потерпілої ОСОБА_7 належне їй на праві власності майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy М52 5G», 6/128 Gb, синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , оснащений сім-карткою оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , після чого з місця скоєння злочину разом з викраденим майном зникла, розпорядившись ним за власним розсудом, завдавши потерплій ОСОБА_7 майнової шкоди у вигляді матеріального збитку на суму 4266,67 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

14 серпня 2024 року між прокурором та обвинуваченою за участю захисника та за письмовою згодою потерпілої, було укладено угоду про визнання винуватості, яку вони підписали, при цьому обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за вказаних вище фактичних обставин і кваліфікації.

За змістом угоди про визнання винуватості, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_4 , наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відшкодування збитків, відсутність визначених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, характер і тяжкість обвинувачення, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 наступного покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з можливістю застосування ст. 75 КК Украї/ни та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу у свою відсутність. Також, в порядку ст. ст. 474, 469 КПК України надала згоду на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором, в якій вважає за можливим призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Обвинувачена та її захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, а також ствердила про розуміння нею права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.

З огляду на наведене суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Під час судового засідання суд роз`яснив сторонам кримінального провадження наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, з`ясував в обвинуваченої належне усвідомлення нею права на справедливий судовий розгляд, переконався в добровільності укладення цієї угоди сторонами, перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, а також роз`яснив обмеження права оскарження вироку на підставі угоди.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відшкодування шкоди, відсутність визначених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, з урахуванням позиції потерпілої, яка надала згоду на укладення угоди, суд погоджується на призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , яке узгодили сторони, що відповідає загальним принципам КК України.

Ураховуючи викладене, встановивши, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не суперечать чинному законодавству, а наслідки затвердження та невиконання угоди сторонам зрозумілі, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 серпня 2024 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участю захисника, адвоката ОСОБА_5 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001545 від 12.07.2024 року.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку, визначеного судом в 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку. Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи від СЕ-19/104-24/29373-ТВ від 23.07.2024 у сумі 1514 (тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 коп. (а. кр.пр. 43).

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy М52 5G», 6/128 Gb, синього кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити у користуванні власниці ОСОБА_7 (а. кр.пр. 21-22); товарний чек ФОП ОСОБА_8 зберігати у матеріалах кримінального провадження (а.кр.пр. 33, 35).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором, представником потерпілого виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники процесу мають право на отримання копії вироку суду.

Суддя ОСОБА_9