УХВАЛА

30 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 370/1763/19

провадження № 51-4396ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Макарівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані вище судові рішення, де висуває вимогу про їх зміну з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог Кримінального процесуального закону.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Крім того, за п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. При цьому такі вимоги повинні відповідати, серед іншого, положенням ст. 436 цього Кодексу, і можуть бути застосовані за наявності підстав, визначених ст. 438 цього ж Кодексу

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка її подає, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту касаційної скарги та копії доданого до неї оскарженого рішення апеляційного суду вбачається, що сторона обвинувачення в апеляційному порядку порушувала питання неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та просила дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в решті вирок - залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції доводи прокурора вважав обґрунтованими, апеляційну скаргу задовольнив у повному обсязі, застосував закон в необхідній редакції.

У касаційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак належного обґрунтування в аспекті питань, які сторона обвинувачення порушує перед судом касаційної інстанції, зокрема застосування Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» не вказує. Своїх доводів у контексті темпорального аспекту, який роз`єднує в часі рішення апеляційного суду і набрання чинності законом на застосуванні якого наполягає прокурор, не обґрунтовує.

Крім того, вимога про зміну оскаржених судових рішень на підставі ст. 412 КПК має спиратися на відповідне обґрунтування тих порушень, які були допущені судами під час розгляду кримінального провадження. Натомість таких обґрунтувань касаційна скарга прокурора не містить.

Разом з цим, вимога викладена у касаційній скарзі має відповідати приписам

ст. 436 КПК, які застосовуються у взаємозв`язку з нормами закону України про кримінальну відповідальність у контексті вирішення тих питань, які прокурор порушує перед касаційним судом. Вимога сторони обвинувачення про зміну кваліфікації та звільнення осіб від покарання не узгоджується з нормами закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, які зобов`язують суд у разі визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення призначити покарання.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладені вище недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3