ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3231/24 Справа № 203/3449/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000350 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189 КК України, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 листопада 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що у квітні 2024 року ОСОБА_7 був викрадений невідомими особами, у зв`язку з чим його співмешканка ОСОБА_8 подала заяву до поліції, що підтверджується наданим прокурором витягом з ЄРДР. Таким чином, обвинувачений не з власної ініціативи не з`являвся на виклики суду.

Окрім того, враховуючи вказані обставини, ОСОБА_7 не міг бути належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Звертає увагу на те, що обвинувачений до його викрадення з`являвся на всі судові засідання.

Стверджує, що прокурором ризики не доведені.

Зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, також має міцні соціальні зв`язки.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року звернуто заставу в дохід держави та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 листопада 2024 року.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, був затриманий при спробі незаконно перетнути кордон, при цьому враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні непрацездатних, малолітніх та неповнолітніх осіб, має постійне місце проживання.

Від обвинуваченого, захисника та прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого, захисника та прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 статтею 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000350 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, ч.5 ст.186, ч.5 ст.185, ч.4 ст.189 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 31.03.2023 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покладено обов`язки, передбачені п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України. 03.04.2023 року визначена слідчим суддею застава була внесена на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 26.09.2024 року було заявлено клопотання про звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 315 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких зміна запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою є можливою.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, судом правильно встановлена наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні непрацездатних, малолітніх та неповнолітніх осіб, має постійне місце проживання. Відповідно до ухвали суду обвинувачений у підготовче судове засідання декілька разів поспіль не з`явився, тому ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2024 року був оголошений у розшуку, що також підтверджує наявність вказаного ризику. Окрім того, ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Водночас, посилання суду на ризики незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки прокурором в клопотанні про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 вказані ризики не були заявлені.

Однак, оскільки встановлено ризик, що підтверджується зазначеними обставинами, тому для його запобігання необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, слід зазначити, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 обрано у підготовчому судовому засіданні, що свідчить про те, що вказане кримінальне провадження тільки призначено до судового розгляду, а тому докази не досліджені, обвинувачений, потерпілі та свідки не допитані.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленому ризику, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлений ризик; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, а також тієї обставини, що до обвинуваченого ухвалою слідчого судді від 31.03.2023 року був застосований запобіжний захід у вигляді застави та покладено певні обов`язки, передбачені п. 1-4 ч.5 ст.194 КПК України, однак ОСОБА_7 покладені на нього судом обов`язки порушив, в результаті чого перебував у розшуку.

Враховуючи наведене, підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 був викрадений невідомими особами, тому він не міг з`являвся на виклики суду та не міг бути належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та те, що до його викрадення він з`являвся на всі судові засідання, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_9 був затриманий працівниками Прикордонної служби України при спробі незаконного перетину Державного кордону України на території Подільського району Одеської області, що свідчить про наявність ризику переховування від суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено ризики, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.200 КПК України, так як в ньому зазначені обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, та які свідчать, що раніше застосований запобіжний захід у вигляді застави не є дієвим, оскільки покладенні на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки були ним порушені, що свідчить про те, що встановлений раніше ризик не зменшився, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Твердження захисника, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, також має міцні соціальні зв`язки, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризик.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4