Справа № 192/2743/24
Провадження № 1-кс/192/317/24
Ухвала

Іменем України

08 жовтня 2024 року

Слідчий суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника особи, яка подала скаргу, - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000284 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

30 вересня 2024 року ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , звернувся до суду із вказаною скаргою, у якій просить постанову старшого дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.08.2024 про закриття кримінального провадження № 0000284 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, - скасувати.

Адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що йому, як представнику ОСОБА_4 , про прийняття вказаної постанови стало відомо 19.09.2024 після отримання її копії, а також копії витягу від 19.09.2024 з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000284 від 02.11.2021, у приміщенні ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від старшого дізнавача СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , про що свідчать відповідні відмітки. Його клієнтові не було направлено копію вищезазначеної оскаржуваної постанови від 30.08.2024, а тому ознайомитися з її змістом він зміг лише 19.09.2024. Як передбачено у ч. 7 ст. 115 КПК України, якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. На думку представника, встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк із дати отримання постанови про закриття кримінального провадження (19.09.2024) для її подальшого оскарження ним витриманий і не порушений.

Представник зазначає, що потерпілий вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною без всебічної та повної перевірки всіх обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, без витребування доказів, обґрунтованою на припущеннях та винесеною передчасно, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Звертаючись до ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою від 29.10.2021 його клієнт повідомив орган досудового розслідування про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме зазначив, що 28.08.2021 у вечірній час доби, на подвір`ї його власного будинку АДРЕСА_1 , відомий йому чоловік ОСОБА_6 , який проживає у АДРЕСА_1 , умисно з хуліганських спонукань тричі ударив його рукою, зжатою у кулак, у ліву скроню, коли він знаходився за кермом свого автомобілю. Для попередження хуліганських дій ОСОБА_6 . ОСОБА_4 було викликано поліцію, після приїзду якої ОСОБА_6 ще два рази вдарив його рукою, зжатою у кулак, у ліву скроню, та обличчя, внаслідок чого потерпілий втратив свідомість та впав на землю, під час падіння поранивши руку. Внаслідок вказаних протиправних дій конкретної особи - ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тілесні ушкодження, які згідно з висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 82 від 18.10.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

ОСОБА_4 було долучено до матеріалів поданої заяви копії довідки та пенсійного посвідчення, копію виписки із медичної карти № 66, копію направлення, а також висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 82 від 18.10.2021. У ході допиту ОСОБА_4 як потерпілого у даному кримінальному провадженні 11.11.2021 останній вказав на свідків вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, а саме зазначив не менше 3-х осіб, які могли підтвердити викладені ним у поданій заяві обставини.

16.02.2022 з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, за участі потерпілого ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент.

За результатами проведеного слідчого експерименту 22.02.2022 було призначено додаткову судово-медичну експертизу, за результатами проведення якої було складено висновок експерта № 81 Е від 08.08.2022, було підтверджено, що враховуючи характер, локалізацію та ступінь вираженості виявлених тілесних ушкоджень, а також відомі обставини справи та показання ОСОБА_4 , які він надав під час його допиту 11.11.2021, а також дані, на які він вказав під час слідчого експерименту 16.02.2022, не виключена можливість, що вони могли бути утворені при обставинах та у період часу, на які вказує потерпілий.

Не зважаючи на наявні у матеріалах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні докази, а також на те, що потерпілий та свідки неодноразово вказували на конкретну особу - ОСОБА_6 , який умисно наніс ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, навіть без відібрання пояснень у даної особи 30.08.2024 дізнавач прийняв постанову про закриття кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому у вказаній постанові дізнавач обмежився єдиним формулюванням, що «в ході проведення дізнання встановити свідків та очевидців вказаної події не виявилося можливим», тоді як ОСОБА_4 неодноразово вказував на цих осіб під час допиту, а також проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Також представник звертає увагу на те, що у цьому провадженні залишено поза увагою низку клопотань потерпілого про встановлення свідків та очевидців події, а також їх допит; встановлення місцезнаходження та допит з приводу вказаного кримінального правопорушення гр. ОСОБА_6 ; допит як свідка ОСОБА_7 з приводу відомих йому обставин кримінального правопорушення.

Також, дізнавач, за необхідності, не був позбавлений процесуальної можливості повторно допитати потерпілого ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні та з`ясувати обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Поряд з цим, беззаперечним фактом є наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 , встановлених двома висновками судово-медичних експертів (висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 82 від 18.10.2021 та висновок експерта № 81 Е від 08.08.2022), яким дізнавачем не було надано жодної оцінки, не встановлено природу їх походження, що очевидно свідчить про неможливість стверджувати про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Жодних інших слідчих дій в цьому провадженні вжито не було, що підтверджує висновок про поверховість розслідування, в той час як КПК України наділяє дізнавача цілою низкою повноважень задля встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Представник вказує, що 05.08.2024 з метою з`ясування обставин проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні ним було подано до ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області адвокатський запит № 00016 від 05.08.2024. Оскільки жодної відповіді на поданий адвокатський запит отримано не було, 23.08.2024 він повторно звернувся до відділення поліції із адвокатським запитом № 00029 від 23.08.2024, який також було залишено поза увагою. Цікавим є той факт, що оскаржувана постанова була винесена через 7 днів після отримання його адвокатського запиту № 00029 від 23.08.2024. Орган досудового розслідування, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження, встановив начебто те, що «встановити свідків та очевидців вказаної події не виявилося можливим», тоді як належних слідчих (розшукових) дій так і не було проведено.

Оскаржуване рішення дізнавача не містить належної мотивації з посиланням на фактичні обставини та підтвердження їх відповідними доказами, у ньому відсутнє нормативно-правове обґрунтування прийнятого рішення, а також не надано жодної оцінки доводам щодо порушення прав потерпілого та нанесення останньому тілесних ушкоджень.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 30.08.2024 (вступної частини), вбачається, що вона винесена у межах кримінального провадження № 0000284 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, однак, це не може відповідати дійсності, оскільки кваліфікація даного кримінального провадження - ч. 2 ст. 125 КК України.

Як зазначив у мотивувальній частині дізнавач (абз. 2), допитаний потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 28.08.2021 у вечірній час ОСОБА_6 в ході сварки спричинив легкі тілесні ушкодження заявнику, тоді як вказаним фактам у постанові не було надано жодної оцінки. Також, постанова не містить і жодної згадки про встановлені у ОСОБА_4 судово-медичним експертом тілесні ушкодження.

З приводу «встановити свідків та очевидців вказаної події не виявилося можливим», то дізнавач мав би їх обґрунтувати, як цього вимагають вимоги КПК України, послатися на конкретні докази, як і мав зазначити підстави невчинення слідчих (розшукових) дій щодо встановлення свідків та очевидців події, а також їх допит; встановлення місцезнаходження та допит з приводу вказаного кримінального правопорушення гр. ОСОБА_6 ; допит як свідка ОСОБА_7 з приводу відомих йому обставин кримінального правопорушення, про що неодноразово просив ОСОБА_4 у ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Не зрозумілим з постанови залишається той факт, які саме дії вчиняв дізнавач та інші уповноважені особи для встановлення таких свідків та/або очевидців. Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не є мотивованою, її зміст не відповідає фактичним обставинам - зокрема, дізнавачем залишено і не надано належної оцінки доказам, які були надані разом із заявою про вчинення кримінального правопорушення (медичній документації), у постанові не викладені обґрунтовування висновків, які виключають наявність складу в діянні кримінального правопорушення і обумовлюють закриття кримінального провадження, чим порушено одну з гарантій забезпечення прав і законних інтересів потерпілого ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні.

Очевидно, що дізнавач здійснив формальний підхід до винесення оскаржуваного процесуального рішення.

Представник скаржника посилається на практику Європейський суд з прав людини, вказує, що як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки та використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень або бездіяльності (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії» (Dedovskiy and others v. Russia).

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine).

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування ... має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», п. 259 «Карабет та інші проти України», п.42 рішення від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України»).

Судове засіданні у справі було призначено на 04 жовтня 2024 року.

Ні дізнавач, ні прокурор у судове засідання не прибули, дізнавач листом від 04.10.2024 повідомив суд, що матеріали кримінального провадження № 0000284 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, після прийняття рішення про закриття кримінального провадження скеровані до Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра. Наразі матеріали кримінального провадження до СД ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра не надходили.

Судовий розгляд скарги було відкладено до 08 жовтня 2023 року, про те, що матеріали кримінального провадження потрібні для розгляду скарги повідомлено також Правобережну окружну прокуратуру міста Дніпра.

Однак, у судове засідання, призначене на 08 жовтня 2023 року, знову не прибув ні слідчій, ні прокурор, матеріалів для розгляду скарги також надано не було. Дізнавач листом від 08.10.2024 повідомив суд, що матеріали кримінального провадження скеровані до Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра.

Оскільки, з огляду на правила, визначені ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя постановив здійснювати розгляд скарги за відсутності прокурора та дізнавача.

Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

Заслухавши пояснення скаржниці, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що постановою старшого дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 30 серпня 2024 року було закрите кримінального провадження № 0000284, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Зі скаргою на вказану постанову до суду ОСОБА_4 звернувся 30 вересня 2024 року.

Доводи представника відповідача про отримання оскаржуваної постанови саме 19 вересня 2024 року дізнавачем не спростовані, а, враховуючи, що 29 вересня 2024 року було вихідним днем, то слідчий суддя вважає, що десятиденний строк звернення з такою скаргою, встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України не пропущений.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 01.11.2024 до ВП № 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 28.08.2021 у вечірній час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на території подвір`я заявника, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , спричинив останньому тілесні ушкодження. Допитаний потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 28.08.2021 у вечірній час ОСОБА_8 , перебуваючи по АДРЕСА_1 в ході сварки спричинив тілесні ушкодження заявнику. Дізнавач стверджує, що в ході проведення дізнання встановити свідків та очевидців вказаної події не виявилося можливим.

Далі у постанові дізнавач наводить положення ст.ст. 84, 85, 86, 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, вказує, що під час досудового слідства про підозру у вчиненні кримінального правопорушення нікому не повідомлялось, та, посилаючись на ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закриває кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Перевіряючи обґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами частини 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені статтею 91 КПК країни.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Аналіз наведених правових приписів дає підстави для висновку, що для прийняття рішення слідчий повинен був зібрати докази, перевірити їх, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя звертає увагу, що ні дізнавач, ні прокурор у судове засідання не прибули, матеріали кримінального провадження слідчому судді не надали.

Обставини, на які він посилається скаржник, свідчать про те, що дізнавач не вичерпав можливостей отримання доказів у кримінальному провадженні, не вжив всіх передбачених процесуальним законом заходів задля встановлення об`єктивної істини в кримінальному провадженні та не дослідив всіх обставини кримінального провадження.

Дізнавач доводів скаржника не спростував.

Окрім того, дізнавач належним чином не мотивував постанову, та, відповідно, не обґрунтовував мотиви прийняття такої постанови.

У вступній частині постанови дізнавач вказує на кримінальне провадження № 0000284 від 02.11.2021 за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, а згідно з витягом з ЄРДР 02.11.2021 було зареєстроване кримінальне провадження № 0000284 за ознаками ч. 2 ст. 125 КК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови не зрозуміло на підставі чого дізнавач зробив висновок про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Зважаю на викладені обставини, суд доходить висновку, що оскаржувану постанову потрібно скасувати.

Таким чином, скаргу ОСОБА_4 суд задовольняє.

Керуючись статтями 2, 9, 26, 303 307 КПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Відділення поліції № 9 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30 серпня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000284 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1