Провадження по справі 1-в/635/874/2024
У Х В А Л А

06 листопада 2024 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у зв`язку з набранням чинності Законом України №3886- ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» надали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено правовий висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, що Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 190 ч. 2, 361 ч. 1, 361 ч. 2 КК України та призначено покарання за: ч.4 ст.185 КК України 05 (п`ять) років позбавлення волі; ч. 2 ст. 190 КК України 02 (два) роки позбавлення волі; ч. 1 ст. 361 КК України 01 (один) рік обмеження волі; ч. 2 ст. 361 КК України - 02 (два) роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно призначено до відбуття 05 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року ОСОБА_4 вчинив ряд кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185, а саме:

- 03.05.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 309 грн та 226 грн.

- 15.03.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 309 грн.

- 23.05.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 217,39 грн.

- 31.05.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 2008,24 грн.

- 12.06.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 973,06 грн.

- 20.06.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 2028,95 грн.

- 27.06.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 621,11 грн.

- 30.06.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 238,09 грн.

- 06.07.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 465,83 грн.

- 07.07.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 362,31 грн та 672,87 грн.

- 10.07.2023 року, чим завдав збитки на загальну суму 517,59 грн та 414,07 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого засудженим майна, суд приходить до висновку щодо усунення кримінальної караності вчинених ОСОБА_4 наведених вище діянь на підставі закону № 3886-IX.

Цим же вироком ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення крадіжки, якою завдано матеріальних збитків на суму 4968,84 грн, 3002,01 грн, 3002, 01 грн, 4968, 84 грн, 8902, 52 грн та за ч.2 ст. 190 КК України, завдано збитків на суму 3100 грн.

Таким чином, виходячи з розміру вартості викраденого у 2023 році засудженим майна (4968,84 грн, 3002,01 грн, 3002, 01 грн, 4968, 84 грн, 8902, 52 грн та 3100 грн) суд приходить до висновку, що усунення кримінальної караності вчинених ОСОБА_4 наведених вище діянь не відбулося.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинені діяння, кримінальна караність яких частково усунена законом, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого підлягає задоволенню, у зв`язку з чим засуджений підлягає звільненню від покарання по окремим епізодам, вчинених ним, а саме: 03.05.2023 (збитки на загальну суму 309 грн та 226 грн), 15.03.2023 (збитки на загальну суму 309 грн), 23.05.2023 (збитки на загальну суму 217,39 грн), 31.05.2023 (збитки на загальну суму 2008,24 грн), 12.06.2023 (збитки на загальну суму 973,06 грн), 20.06.2023 (збитки на загальну суму 2028,95 грн), 27.06.2023 (збитки на загальну суму 621,11 грн), 30.06.2023 (збитки на загальну суму 238,09 грн), 06.07.2023 (збитки на загальну суму 465,83 грн), 07.07.2023 (збитки на загальну суму 362,31 грн та 672,87 грн), 10.07.2023 (збитки на загальну суму 517,59 грн та 414,07 грн) за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року.

За встановлених обставин суд враховує, що за результатами усунення кримінального діяння він уповноважений звільнити засудженого від відбування покарання, проте не може приводити вироки суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Таким чином, суд звільняє від призначеного покарання ОСОБА_4 за зазначеним вище вироком, лише щодо діянь, кримінальна караність яких була усунена в силу Закону України № 3886-ІХ, що не змінює та не скасовує, а ні вирок суду, а ні призначене ним покарання в цілому.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст.5,ч.2 ст.74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

На підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного, вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року, по епізодам від 03.05.2023 (збитки на загальну суму 309 грн та 226 грн), 15.03.2023 (збитки на загальну суму 309 грн), 23.05.2023 (збитки на загальну суму 217,39 грн), 31.05.2023 (збитки на загальну суму 2008,24 грн), 12.06.2023 (збитки на загальну суму 973,06 грн), 20.06.2023 (збитки на загальну суму 2028,95 грн), 27.06.2023 (збитки на загальну суму 621,11 грн), 30.06.2023 (збитки на загальну суму 238,09 грн), 06.07.2023 (збитки на загальну суму 465,83 грн), 07.07.2023 (збитки на загальну суму 362,31 грн та 672,87 грн), 10.07.2023 (збитки на загальну суму 517,59 грн та 414,07 грн).

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2023 року за ч.4 ст.185 КК України 05 (п`ять) років позбавлення волі; ч. 2 ст. 190 КК України 02 (два) роки позбавлення волі; ч. 1 ст. 361 КК України 01 (один) рік обмеження волі; ч. 2 ст. 361 КК України - 02 (два) роки позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, вважати призначеним покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточне покарання 05 (п`ять) років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1