Справа №635/2880/24
Провадження по справі №1-в/635/170/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

секретар судових засідань ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 року за ст..15 ч.2- ч.2 ст. 185, ч.1 ст.187, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. В силу ч.1 ст.71 КК України частково приєднане невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 23.03.2021, до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 09.05.2021 року.

Кінець строку відбування покарання 09.08.2024 року.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, яке розглянути за його відсутності.

Представник установи виконання покарань в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 12.05.2021 року по 04.10.2022 року перебував в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно, заохочень не мав, мав три стягнення.

З 24.10.2022 відбуває строк покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія №100».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ДУ «Темнівська ВК №100» лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_5 та погодженої із в.о.заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майором внутрішньої служби ОСОБА_6 від 17.04.2024 року, засуджений характеризується задовільно, має чотири заохочення і два стягнення, які погашені у встановленому порядку; працевлаштований до промислової зони установи, залучається та бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених, до виконання робіт ставиться сумлінно, розуміє їх необхідність, проявляє розумну ініціативу. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини; під час проведення бесід профілактичного-виховного характеру проявляє тактовність і щирість; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно; підтримує доброзичливі стосунки з рідними та знайомими шляхом телефонних розмов, побачень та листування.

Відповідно до загальної інформації на ОСОБА_4 , зокрема висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеної комісією ДУ «Темнівської виправної колонії №100», із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального провадження та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений став на шлях виправлення ( довів своє виправлення) та може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній раніше неодноразово судимий:

13.10.2004 року Московським районним судом м.Харкова за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

02.02.2007 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ст. 186 ч. 2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки.

10.11.2008 року Московським районним судом м.Харкова за ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 309 ч. 1, 70, 71 ККУкраїни до 5 років 1 місяця позбавлення волі.Звільнений 07.04.2011 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 27 днів.

23.03.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки.

Відбуває покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 року за вчинення злочинів проти власності, які, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та тяжких злочинів.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, знову вчинив тяжкий злочин та був засуджений, крім того, до засудженого вже неодноразово застосовувалось звільнення від відбування покарання з випробуванням і умовно-дострокове звільнення.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_7 засуджений в період з жовтня 2022 року по січень 2024 року не працював. Був працевлаштований у лютому і березні 2024 року.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого з приводу того, що він довів своє виправлення, саме фактичним відбуттям 2/3 строку призначеного покарання, наявністю чотирьох заохочень і п`яти стягнень, та наявністю самого факту працевлаштування протягом двох місяців за весь період відбування покарання. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 року та вважає клопотання засудженого таким, що задоволенню не підлягає та є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.12.2021 року - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст оголошений 02 серпня 2024 року.

Суддя ОСОБА_1