УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/10191/24

Провадження №1-кс/712/4211/24

28 серпня 2024 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002785 від 26.08.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся слідчий Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002785 від 26.08.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено наступне.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» від 21.06.2018 № 2469-VIII (далі Закон «Про національну безпеку») визначено, що національна безпека України це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п. 2 ст. 1 Закону «Про національну безпеку», воєнна безпека це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно п.п. 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. Держава врахує уроки гібридної агресії проти України, бойових дій на Близькому Сході у нових доктринальних підходах до забезпечення воєнної безпеки.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 (далі Стратегія) визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-ХІІ (далі Закон) Збройні Сили України (далі ЗСУ) це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі Закон «Про оборону України») військове формування створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Збройна агресія застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.

Статтею 4 Закону «Про оборону України» визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3542-XII (далі Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

24.02.2022 президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено, і наразі він діє строком до 09.11.2024.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.

Строк проведення загальної мобілізації продовжувався відповідними Указами Президента України, затвердженими відповідним законами, наразі продовжено з 12.08.2024 на 90 діб (відповідно до Указу Президента України від 23.07.2024 № 470/2024 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23.07.2024 № 3892-ІХ).

Таким чином, особливий період на території України триває з 24.02.2022 по теперішній час.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для власного збагачення у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, вступили у попередню змову для вчинення злочину. Будучи обізнаним про особливий період на території України, усвідомлюючи роль та значення Збройних Сил України у захисті держави та громадян від збройної агресії російської федерації, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, за невстановлених обставин погодилися на пропозицію невстановленої у ході слідства особи за грошову винагороду здійснити підпал автомобіля Збройних Сил України.

Так, 26.08.2024 ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 підшукали автомобіль, який перебував у користуванні військовослужбовців ЗСУ та знаходився поблизу АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого, вказаного дня, приблизно о 04:00 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 прибули за вказаною адресою, де придбали горючу речовину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань близько 04 години 45 хвилин поблизу АЗС «WOG», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 підійшли до автомобіля марки «Subaru Forester», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та маючи на меті отримання грошової винагороди від невстановленої особи, за допомогою горючої речовини, яку нанесли на передню частину автомобіля, та засобів розведення вогню здійснили підпал вказаного автомобіля, внаслідок чого відбулось займання його передньої частини.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , впевнившись, що їм вдалось здійснити намір, спрямований на підпал автомобіля, покинули місце вчинення злочину.

Такими діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричинили пошкодження автомобіля марки «Subaru Forester», зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та використовувався ним у службовій діяльності.

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для власного збагачення у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, вступили у попередню змову для вчинення злочину. Будучи обізнаним про особливий період на території України, усвідомлюючи роль та значення Збройних Сил України у захисті держави та громадян від збройної агресії російської федерації, діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, за невстановлених обставин погодилися на пропозицію невстановленої у ході слідства особи за грошову винагороду здійснити підпал автомобіля Збройних Сил України.

З цією метою ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 підшукали автомобіль, який перебував у користуванні військовослужбовців ЗСУ, та направившись до АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де придбали та підготували горючу речовину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України, 26.08.2024, близько 05 годин 40 хвилин неподалік будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився автомобіль марки «Nissan Navara D40», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , маючи на меті отримання грошової винагороди від невстановленої особи, діючи повторно нанесли горючу речовину на передню частину вказаного автомобіля та використовуючи засоби розведення вогню здійснили його підпал.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , впевнившись, що їм вдалось здійснити намір, спрямований на підпал автомобіля, покинули місце вчинення злочину.

Такими діями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спричинили пошкодження автомобіля «Nissan Navara D40», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у користуванні військовослужбовця в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та використовувався ним у службовій діяльності, тобто вчинили перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Приймаючи до уваги викладе, та посилаючись на здобуті в ході досудового розслідування докази, встановлені достатні підстави підозрювати у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період вчиненого за попередньою змовою групою осіб: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Сєверодонецького району, Луганської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимому

Факт вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженню доказів в їх сукупності, а саме: електронним рапортом із системи «Армор» з відміткою ЄО 48588 від 26.08.2024; протоколом огляду від 26.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду місця події від 26.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.08.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_11 від 26.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 26.08.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_12 від 26.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.08.2024; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_6 від 26.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.08.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.08.2024; протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_7 від 27.08.2024; протоколом прийняття заяви ОСОБА_9 від 26.08.2024; протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_3 від 26.08.2024; протоколом огляду за адресою: АДРЕСА_2 від 26.08.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26.08.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 26.08.2024; протоколом огляду відеозаписів з камер відео нагляду які розташовані за адресою: АДРЕСА_8 від 26.08.2024; протоколом огляду відеозаписів з камер відео нагляду які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 від 26.08.2024; протоколом огляду відеозаписів з камер відео нагляду які розташовані за адресою: АДРЕСА_9 від 26.08.2024.

За вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що в силу положень ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлені наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , ставиться запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду, що обумовлено, зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному, у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, то ж з метою уникнення покарання підозрюваний матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, в разі переховування особи від органу досудового розслідування це значно ускладнить розшук підозрюваного. Крім того, підозрюваний стійких соціальних зв`язків за місцем проведення досудового розслідування не має, фізично здоровий.

Крім того, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, в ході досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення знарядь злочину та інших речових доказів, які мають значення для кримінального провадження.

Також, ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які викривають підозрюваного, а також іншого підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, у співучасті з яким вчинено вказані кримінальні правопорушення.

Окрім того, існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходів, офіційно не працевлаштований, характер та спосіб вчинення злочину свідчить про корисливий мотив, яким керувався підозрюваний, що пов`язано з його матеріальним становищем та бажанням його покращити.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують позицію сторони обвинувачення.

Разом з тим, просить суд врахувати, що кримінальними правопорушенням завдано шкоди державним інтересам, оскільки їх вчинено в умовах воєнного стану, що підриває обороноздатність країни та перешкоджає діяльності Збройних Сил України, сприяє в досягненні злочинних намірів вищого військового керівництва російської федерації в поваленні суверенітету та територіальної цілісності України.

Своїми діями підозрюваний фактично зводить нанівець зусилля всього українського народу, який вносить свій вклад в перемогу України над російськими загарбниками шляхом фінансової підтримки Збройних Сил України, в тому числі на придбання транспортних засобів казаної категорії, які використовуються для відбиття російських атак по об`єктами критичної та цивільної інфраструктури, зокрема міста Черкаси.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила обрати запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя робить наступні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується протоколами слідчих дій.

Надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Сторона обвинувачення в обґрунтування клопотання посилалась на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Із системного аналізу змісту ч. 2 ст. 177 і п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК убачається, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - щодо встановлення наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків слідчий суддя керується стандартом переконання «достатні підстави».

Так, існування кожного, вказаного у ч. 1 ст. 177 КПК ризику, має підтверджуватися фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована (п. п. 85, 86 рішення ЄСПЛ від 30.01.2018 у справі «Макаренко проти України» /Makarenkov. Ukraine, заява №622/11).

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо існування ризиків переховуватись від слідства та суду, знищення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, вчинення інше кримінальні правопорушення.

Про існування таких ризиків свідчить суворість можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, який на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого може бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що саме по собі може бути підставою та мотивом змінити місце проживання з метою переховування від слідства та незаконного впливу на свідків шляхом підбурювання, вмовляння, залякування чи підкупу.

Також при визначенні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає

Отже наявність обґрунтованої підозри у вчинені злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, надають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу. Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Заслухавши учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності обставини відповідно до ст. ст.177, 178 КПК: покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, ступінь сталості соціальних зв`язків підозрюваного, який суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки менш суворий запобіжний захід, в тому числі альтернативний у вигляді застави, на даному початковому етапі досудового розслідування незможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. При цьому ступень значущості таких ризиків особливо значний на ранній стадії досудового розслідування, коли існує нагальна потреба у відшуканні та забезпеченні збереження доказів для з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 193-196, 309, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м.Лисичанськ Луганської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без можливості внесення застави, з утриманням у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою рахувати з затримання 27 серпня 2024 року по 25 жовтня 2024 року включно.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному ОСОБА_5 після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою - з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 02 вересня 2024 року