Справа № 194/1314/24
Номер провадження 1-кп/194/173/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2024 року за № 0000048 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, працюючої електрослюсарем шахти «Західно-Донбаська» ДТЕК «Павлоградвугілля», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи що на території України з 05:30 год. 24.02.2022 року введений воєнний стан, 09.05.2024 року в період часу з 17-10 годин до 17-20 години, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований у приміщенні ТЦ «Маяк», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, де у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме зарядного пристрою «POWER BANK KP-56 KLGO» після чого діючи по раптово виниклому злочинному умислу, з метою доведення своєї злочинної дії спрямованої на таємне викрадення чужого майна до кінця, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, впевнившись в тому, за її злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу, таємно, в умовах воєнного стану зі стелажу, який розташований у торгівельному залі ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», викрала чуже майно, а саме: «POWER BANK KP-56 KLGO» вартістю 445,50 грн., після чого, через каси магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», усвідомлюючи протиправність своїх дій, не розрахувавшись за товар, вийшла з приміщення магазину. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядився ним на свій розсуд, завдавши ТОВ «Вигідна покупка» магазин «Аврора» майнового збитку на загальну суму 445 гривень 50 копійок. Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 , 18.05.2024 року в період часу з 15-20 годин до 15-30 години, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Сергія Маркова 7-В в м. Тернівка, Дніпропетровської області, де у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме відбілювачу для тканин кисневий «Ms Helen» вагою 1 кг, набір блоків для унітазу «Bref color aktiv» в кількості 1 упаковки, крем фарби для спортивного взуття «Silver» в кількості 1 штуки, папір туалетний «Українська мальва», після чого діючи по раптово виниклому злочинному умислу, з метою доведення своєї злочинної дії спрямованої на таємне викрадення чужого майна до кінця, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Сергія Маркова, 7-в в м. Тернівка, Дніпропетровської області, впевнившись в тому, за її злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу, таємно, повторно, в умовах воєнного стану зі стелажу, який розташований у торгівельному залі ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», викрала чуже майно, а саме: «відбілювачу для тканин кисневий «Ms Helen» вагою 1 кг, вартістю 124,50 грн., набір блоків для унітазу «Bref color aktiv» в кількості 1 упаковки, вартістю 154 грн., крем фарби для спортивного взуття «Silver» в кількості 1 штуки, вартістю 55,50 грн., гель очищувач для спортивного взуття «Silver» об?ємом 50 мл в кількості 1 штуки, вартістю 39 гривень, папір туалетний « Українська мальва» в кількості 1 штуки,, вартістю 26,20 грн., після чого, через каси магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», усвідомлюючи протиправність своїх дій, не розрахувавшись за товар, вийшла з приміщення магазину. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядився ним на свій розсуд, спричинивши ТОВ «Вигідна покупка» магазин «Аврора» майнового збитку на загальну суму 399 гривень 20 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 18-00 годин до 18-20 години, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, де у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме зарядного пристрою «POWER BANK KP-56 KLGO» після чого діючи по раптово виниклому злочинному умислу, з метою доведення своєї злочинної дії спрямованої на таємне викрадення чужого майна до кінця, знаходячись в приміщенні магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», який розташований по вул. Харківська, 5 в м. Тернівка, Дніпропетровської області, впевнившись в тому, за її злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно шляхом вільного доступу, таємно, повторно, в умовах воєнного стану зі стелажу, який розташований у торгівельному залі ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», викрала чуже майно, а саме: «POWER BANK KP-56 KLGO» вартістю 445,50 грн., після чого, через каси магазину ТОВ «Вигідна покупка» ТМ «Аврора», усвідомлюючи протиправність своїх дій, не розрахувавшись за товар, вийшла з приміщення магазину. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла та розпорядилась ним на свій розсуд, спричинивши ТОВ «Вигідна покупка» магазин «Аврора» майнового збитку на загальну суму 445 гривень 50 копійок.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185КК України.

Прокурор просив відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник з огляду на зміну розміру дрібного викрадення просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника про закриття кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ст.56 КПК України брати участь у судовому засіданні - це право, а не обов`язок потерпілого і його представника у кримінальному провадженні, перелік його прав не є вичерпним і не обмежується лише цією статтею.

Суд, вислухавши думку прокурора, обвинувачену, захисника, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Положеннями ст. 185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Однак, у нормах КК України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Положення ч. 1 ст. 51 КУпАП, які діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, встановлювали адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Згідно ч. 3 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року) викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).

Таким чином, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302 грн. 80 коп. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 302 грн. 80 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Однак, з 09.08.2024 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 року.

У зв`язку з чим, цим Законом статтю 51 КУпАП було викладено в новій редакції.

Так, згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, яка чинна з 09.08.2024 року), встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.01.2021 року у справі № 306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Аналогічні висновки містить постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.02.2021 року по справі №345/3522/18.

У випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

У зв`язку з вищевикладеним, має місце часткова декриміналізація, а саме діянь, які полягають у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3028 грн., у зв`язку з чим дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Так, як було встановлено судом в судовому засіданні, обвинуваченій ОСОБА_3 інкримінується викрадення чужого майна, за обставин, зазначених в обвинувальному акті: за епізодом, яке мало місце 09.05.2024 року на суму 445,50 грн.; за епізодом, яке мало місце 18.05.2024 року на суму 399,20 грн.; за епізодом, яке мало місце 20.05.2024 року на суму 445,50 грн.

З огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 3028 грн.

Відтак, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчиненого ОСОБА_3 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжки якого вона обвинувачується, згідно обвинувального акта становить 445,50 грн., 399,20 грн., 445,50 грн. відповідно, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028 грн.), та станом на день розгляду провадження судом не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України та може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Вказана позиція викладена в Постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 року по справі №22.08.2024 року.

Згідно з п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абз. 4 ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 роз`яснений зміст Закону яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також роз`яснені положення Кримінального Кодексу України, які втратили чинність, як правова підстава для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 висловила згоду на закриття кримінального провадження щодо неї з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Також ОСОБА_3 було роз`яснено зміст частин 2 та 3 ст. 285 КПК. Заперечень проти звільнення від кримінальної відповідальності не висловлювала, щодо проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку не наполягала.

Суд вважає, у зв`язку з тим, що Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Щодо наявності підстав для відмови в затвердженні угоди, суд зазначає наступне.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Статтею 474 КПК України визначено, що після перевірки угоди на відповідність чинному законодавству, суд ухвалює рішення про її затвердження чи відмови у затвердженні угоди, у разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

У зв`язку з тим, що затвердження угоди в даному кримінальному провадженні суперечить вимогам КК України та Закону № 3886-IX в затвердженні угоди про визнання винуватості від 19.07.2024 року слід відмовити.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченої ОСОБА_3 , яка надала згоду на закриття кримінального провадження щодо неї з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, та розуміючи наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, не заперечувала щодо закриття кримінального провадження відносно неї, суд вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні суд зазначає наступне.

Згідно з п.3.ч.1 ст.191 КК України, до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, відносяться вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат (п.3 ч.1 ст.118 КПК України), тобто витрат, пов`язаних із здійсненням кримінального провадження, які відшкодовуються державою певним суб`єктам кримінального процесу і підлягають стягненню з осіб, визнаних винними у вчиненні злочину чи, в окремих випадках, зараховуються на рахунок держави.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст.62 Конституції України, ст. 17 КПК).

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, таких витрат.

З урахуванням зазначеного, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрито, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до ч. 2 ст. 122, ст. 124 КПК витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи не підлягають стягненню з ОСОБА_3 та покладаються на державу.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, яка укладена 19.07.2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 підозрюваною ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 , за письмової згоди представника потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні від 27.06.2024 року за № 0000048 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000048, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.06.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави за проведення:

-судової товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-24/26580-ТВ від 02.07.2024 року в розмірі 1135,92 грн.;

-судової товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-24/26575-ТВ від 01.07.2024 року в розмірі 1514,56 грн.;

-судової товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № СЕ-19/104-24/26574-ТВ від 01.07.2024 року в розмірі 1514,56 грн.;

-судової товарознавчої експертизи, оформленої висновком експерта № 3290/24 від 28.06.2024 року в розмірі 440 грн.

Речові докази по кримінальному провадженню після набрання ухвалою законної сили:

-«POWER BANK KP-56 KLGO» в новому стані в повній комплектації, який зберігається в камері схову речових доказів ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції №155264 від 28.06.2024 року повернути власнику за належністю.

-«POWER BANK KP-56 KLGO» в новому стані в повній комплектації, який зберігається в камері схову речових доказів ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області згідно квитанції №155265 від 28.06.2024 року повернути власнику за належністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 21.10.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1