Провадження № 1-кп/761/1251/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001659 від 09.05.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з вищою освітою, на утримані має трьох неповнолітніх дітей, перебуває в цивільному шлюбі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою суду надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

19 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 з`явився до суду та повідомив, що він тепер проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду 19.07.2024 кримінальне провадження № 0001659 від 09.05.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити, з огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що йому не було відомо про судові засіданні, а також зазначив, що він змінив місце проживання, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, оскільки він єдиний працює у родині, на утриманні має трьох малолітніх дітей, а дружина вагітна.

Заслухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на даний час є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених частиною 1 даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

У ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, за які законом передбачене покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк від трьох до п`яти років або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а усвідомлення обвинуваченим цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, суд вважає недоведеними ризики, передбачені п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки прокурором він не обґрунтований.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховуються дані про його особу, який вчинив інкриміноване діяння, місце проживання, стан його здоров`я, психологічний стан, міцність соціальних зв`язків, приходжу до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню є недоцільним, оскільки прокурором у супереч ст. 194 КПК України не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 , перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, має місце проживання. Також судом враховано, що ухвалою суду надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченого, в той же час ОСОБА_4 добровільно з`явився до суду та повідомив актуальну інформацію щодо місця його проживання, засобів зв`язку.

З урахуванням вимог ст. 331 КПК України, виходячи з положень ст.ст.177,181,194 КПК України, суд вважає необхідним клопотання прокурора про застосування обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення, та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, з огляду на те, що саме такий запобіжний захід є обґрунтованим, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, які йому інкримінують, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинуваченого від суду, та незаконного впливу на свідків. Крім того, кримінальне провадження по суті ще не розглядалось, жодні обставини щодо скоєння кримінального проступку та кримінального правопорушення не з`ясовувались та процесуальні дії з цього приводу судом не здійснювались.

Обираючи більш м`який запобіжний захід суд виходить з наступного: обвинувачений має місце проживання та може бути проконтрольований відповідними правоохоронними органами.

Домашній арешт на думку суду на даному етапі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки є не менш суворим чим тримання під вартою, а тому мінімізує ризики передбачені кримінально процесуальним законом.

Термін дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту у певний період доби, визначити терміном на два місяця, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 181, 194, 195, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора залишити без задоволення.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_4 у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком прослідування до укриття цивільного захисту.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду за кожним викликом;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, засобів зв`язку;

4) утримуватися від позапроцесуального спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Строк дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_4 визначити на два місяці, терміном до 19 вересня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1