Справа № 143/81/24
УХВАЛА

22 серпня 2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище Вінницької області обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000817, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,-

встановив:

30.01.2024 до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000817, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.

Ухвалою судді від 04.04.2024 вказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду.

26.07.2024 від прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 до канцелярії суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.12.2023.

Востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.07.2024 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено до 01.09.2024 включно.

На даний час продовжують існувати ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходуу вигляді тримання під вартою, адже він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Крім того, останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, адже йому відомі їх місце проживання, а тому, перебуваючи на волі, він зможе на них незаконно впливати з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати. Стан здоров`я та вік ОСОБА_4 дозволяють утримувати його під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. У зв`язку з цим прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Також 30.07.2024 від прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 до канцелярії суду надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2024 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.02.2024.

Востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.07.2024 відносно ОСОБА_5 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці включно до 01.09.2024.

Разом з цим, на думку прокурора, на час розгляду кримінального провадження у суді є вірогідність того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які можуть бути допитані, особи та місця проживання і роботи яких відомі ОСОБА_5 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, маючи можливість вільного пересування, може вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. А тому виникла необхідність у продовженні раніше обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_5 повідомлено про бажання змінити місце проживання, а саме з адреси: АДРЕСА_1 , на адресу: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та вважає, що є підстави для продовження раніше обраних запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну способу виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арештушляхом встановлення йому заборони залишати зміненне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з визначенням процесуальних обов`язків та просив суд встановити йому заборону залишати змінене місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.12.2023, який востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.07.2024 продовжено до 01.09.2024 включно.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє (Letellier) проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

У п.п. 61, 62 рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 у справі «Смирнов проти Росії» наголошено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які, незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд ураховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, суть, зміст та кількість обумовлених в клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, високу ймовірність їх настання, особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного заробітку не має, а отже не обтяжений соціальними зв`язками та відповідальністю, а також достатньо обґрунтований, на думку суду, ризик продовження чи повторення ним протиправної поведінки.

Суд наголошує, що на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції за результатами повного та всебічного дослідження всіх доказів.

Суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, які унеможливлювали б продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).

Ураховуючи наведені критерії при вирішенні питання про продовження строку утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає достатньо вмотивованими доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватися від суду.

Крім того, оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із того, що останні не допитані в судовому засіданні, а тому ризик можливого впливу на них зі сторони обвинуваченого безсумнівно продовжує існувати.

За таких обставин ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, не зменшилися і продовжують існувати.

Разом із тим, суд враховує, що введення в Україні воєнного стану також є однією із обставин, що сама по собі свідчить про існування ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_4 не працює, не має тісних соціальних зв`язків, не одружений, має задовільний стан здоров`я та вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а тому строк утримання ОСОБА_4 під вартою слід продовжити до 20.10.2024 року включно.

Вирішуючи по суті клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із того, що як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2024 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 28.02.2024. Востаннє ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 04.07.2024 відносно ОСОБА_5 продовжено термін дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці включно до 01.09.2024.

Згідно із частинами 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Обираючи та продовжуючи запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років, слідчий суддя та суд погодився із доводами органу досудового розслідування про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд ураховує, що тяжкість покарання, що може бути призначено обвинуваченому у разі визнання його винуватості в інкримінованому діянні, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Усвідомлюючи тяжкість можливого покарання в разі доведення вини ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні, може спонукати його до ухилення від явки до суду, а також до незаконного впливу на свідків, які можуть бути в подальшому допитані, оскільки їх особи та місця їх проживання відомі ОСОБА_5 , з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати. Крім того, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та маючи можливість вільного пересування, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду на даний час означені вище ризики не зменшилися.

З огляду на викладене суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 не змінились, що унеможливлює застосування до нього більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім цілодобового домашнього арешту.

Щодо клопотання прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 про встановлення йому заборони залишати змінене місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , то суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ухвалою суду від 04.07.2024 року на ОСОБА_5 покладено обов`язок, серед іншого, про зміну свого місця проживання, який не був порушений останнім.

Як вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області від 26.07.2024 № 9-12 за підписом старости Збаржівського старостинського округу ОСОБА_8 , згідно записів погосподарської книги № 2 за 2021- 2024 роки власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 є ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному житловому будинку зареєстровані та не проживають: дочка ОСОБА_10 , 1985 р.н., онуки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_13 , 1979 р.н.

Онук покійного ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , який є сином ОСОБА_13 , періодично проживав за вказаною адресою без реєстрації місця проживання.

Після смерті ОСОБА_9 заяву про прийняття спадщини подала його дочка ОСОБА_10 , є особою з інвалідністю 2 групи (Т.2, а.с.19).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком обвинуваченого ОСОБА_5 є ОСОБА_13 (а.с.20).

Крім того, ОСОБА_10 подала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти проживання її племінника ОСОБА_5 за вищезазначеною адресою на період судового розгляду відносно нього (Т.2, а.с.20).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе змінити спосіб виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , визначивши місце відбування цього запобіжного заходу за місцем зміненого місця постійного проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 .

Ураховуючи наведене, виходячи з принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 із покладенням на нього додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до 20.10.2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 199, 203, 369 КПК України, суд,

ухвалив:

Клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю с. Кашперівка Тетіївського району Київської області, жителю АДРЕСА_3 , громадянину України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 жовтня 2024 року включно.

Клопотання прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 до 20 жовтня 2024 року включно.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: не залишати місце проживання без дозволу прокурора або суду; прибувати на виклики до прокурора та суду за першою вимогою на визначений ними час; не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, які є свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до 20 жовтня 2024 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Копію ухвали суду вручити прокурору, направити іншим учасникам кримінального провадження та до Відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (вул. Героїв Майдану, 75, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500) для виконання.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартоюможе бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвали суду в частині продовження строку тримання під вартоюне зупиняє її виконання.

Суддя