У Х В А Л А

про відмову в поверненні обвинувального акта прокурору

23.07.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі суду в м. Городок Львівської області за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акта прокурору -

В С Т А Н О В И В:

В підготовчому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_7 , подано клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт підписаний особою, яка не наділена повноваженнями. За положеннями ст.36 КПК України виключно прокурор наділений повноваженнями правильно визначати підслідність та передавати матеріали досудового розслідування відповідно до ст.216 КПК України. Будучи володільцем інформації, що обробляється в ЄРДР, прокурор повинен своєчасно реагувати і не допускати перевищення повноважень слідчими та детективами, які розслідують кримінальні правопорушення не своєї категорії. Положеннями ч.1 ст.216 КПК України передбачено, що слідчі органи Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування. П.4 ст.216 КПК України вказано, що досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівником правоохоронного органу здійснюють слідчі органів державного бюро розслідувань. Матеріалами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 на день вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, перебував на службі в Стрийському районному відділі Управління поліції охорони у Львівській області на посаді водія автотранспортних засобів 3 класу групи охорони об`єктів та публічної безпеки. Згідно посадової інструкції водія автотранспортних засобів групи охорони обєктів та публічної безпеки Стрийського районного управління поліції охорони у Львівській області ОСОБА_4 безпосередньо підпорядковувався старшому інспектору та/або командному складу Стрийського РВ УПО у Львівській області, зобовязаний був прибувати на службу у форменому одязі працівника поліції охорони, мати при собі службове посвідчення. Згідно п.2.3 вказаної інструкції ОСОБА_4 ніс службу у відповідності до вимог нормативних документів МВС України, згідно п.2.5.8 при несенні служби повинен був брати участь в затриманні злочинців. Також вищевказаною інструкцією передбачалося, що при несенні служби обвинуваченому ОСОБА_4 як працівнику правоохоронного органу видавалася вогнепальна зброя. Таким чином кримінальне провадження не підслідне ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, а повинно було розслідуватися Територіальним управління ДБР, розташованого у м. Львові.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник в підготовчому засіданні клопотання підтримали. Додатково ОСОБА_7 просить суд звернути увагу на те, що згідно функціональних обовязків водія автотранспортних засобів ГОО та ПБ Стрийського РВ УПО Львівської області ОСОБА_4 видавалася табельна зброя, згідно посадової інструкції він мав право затримувати злочинців, тобто виконував функції працівника правоохоронного органу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечують. Як зазначив ОСОБА_6 , повернення обвинувального акту з підстав порушення правил підслідності неможливе, це може впливати виключно на питання допустимості зібраних доказів, які будуть досліджені в ході судового розгляду справи. Функціональними обовязками підтверджується фактичне виконання ОСОБА_4 обов`язків водія, більше того дане кримінальне правопорушення взагалі не повязане із його функціональними обов`язками.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, крім цього ОСОБА_4 не виконував службових обов`язків як працівник правоохоронного органу, що підтверджується його функціональними обов`язками.

Заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Як розяснено Верховним Судом у постанові від 30.01.2024 у справі № 686/8506/14-к, повернення обвинувального акта не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 КПК, і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки воно завершене до першого звернення до суду з обвинувальним актом.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2024 у справі № 753/25892/21 вказав, що сторона обвинувачення після постановлення судом ухвали про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору і до звернення до суду з обвинувальним актом чи клопотанням, які приведено у відповідність до вимог КПК, має право виконати лише ту сукупність процесуальних дій, які є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду. Саме такою є обмеженість обсягу компетенції сторони обвинувачення при отриманні повернутого судом обвинувального акта чи клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. При цьому, в ухвалі про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору суд першої інстанції не вправі зазначати про неповноту чи неправильність досудового розслідування, неправильність кримінально-правової оцінки діяння та про необхідність проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій. Якщо сторона обвинувачення після повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру проводила слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії або приймала процесуальні рішення, які не є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК та забезпечення виконання ухвали суду, то отримані у кримінальному провадженні за результатами здійснення таких дій докази повинні визнаватись недопустимими, як отримані поза межами строку досудового розслідування.

Як вбачається із обвинувального акту, досудове розслідування у ньому проводив слідчий ВнП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 , відтак він був уповноваженою особою на підписання обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні. Оспорювання стороною захисту підслідності даного кримінального провадження органам національної поліції, а відповідно, допустимості усіх отриманих в процесі здійснення досудового розслідування доказів у справі може бути оцінена судом лише після дослідження таких в судовому засіданні під час розгляду справи по суті і не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору захисником не наведено, судом не встановлено, відтак у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 42, 291, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 , про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1