Справа № 545/4806/24
Провадження № 1-кп/545/867/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд м. Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, відповідно до ст. ст. 381, 382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000402 від 12.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мачухи, Полтавського р-ну., Полтавської області, українець, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, одружений, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не інвалід, не депутат, тимчасово не працює, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу за ч. 9 ст. 15 зазначеного закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпека дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість згідно ч. 10 ст. 15 цього закону забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_3 , влітку 2024 року, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, замовив невстановленій особі в мережі інтернет виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорією «В», заповнене на його власне ім`я. При цьому ОСОБА_3 попередньо надав вказаній особі для виготовлення даного документа фотокартку з власним зображенням, повідомив своє прізвище, ім`я, по батькові та дату народження.

Після цього, в липні 2024 року ОСОБА_3 поштою на відділенні «Нова Пошта» № 1 в АДРЕСА_1 отримав від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортними засобами категорії: «В» та «С», на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане, згідно його змісту, 31.07.2024 ТСЦ 8046, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права з метою його використання, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

У подальшому, 11.10.2024 року близько 21 год. 10 хв. ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи вищезгадане посвідчення водія, керував автомобілем «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_2 та перебуваючи на автодорозі Плоське-Калашники-Мачухи, М-22, 6 км. Полтавського району Полтавської області був зупинений працівниками СРІІІІ відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНГІ в Полтавській області. Під час перевірки документів ОСОБА_3 пред`явив працівнику поліції ОСОБА_4 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 на пластиковій основі, заповнене на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, використавши в такий спосіб завідомо підроблений документ.

Таким чином ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використанні завідомо підробленого документа.

Разом з тим, зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акту за їх відсутності, а обвинувачений ОСОБА_3 , представлений захисником адвокатом ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. А тому суд, за клопотанням прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , що регламентоване ч. 1 ст. 302 КПК України, вважає за доцільне розглянути обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального правопорушення без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження на підставі обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 та ч. 4 ст.358 КК України- тобто пособництво підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання та у використанні завідомо підробленого документа -доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети, кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання- судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, ставлення ОСОБА_3 , до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , покарання у виді штрафу визначеного санкцією ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст.358 КК України, з урахування положень ч. 1 ст.70 КК України, оскільки на думку суду призначення йому більш суворого покарання не буде відповідати меті покарання.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання суд не вбачає.

У відповідності до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 302, 373-374, 382, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання:

-за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, за сукупністю призначених йому покарань шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначивши покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що ставить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Арешт накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 17.10.2024 року у кримінальному провадженні за № 0000402 від 12.10.2024 року скасувати.

Речові докази:

-посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 знищити після набрання вироком законної сили.

-DVD-R із відеозаписом подій від 11.10.2024 року- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в кримінальному провадженні № 0000402 від 12.10.2024 року у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) грн. 70 коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України- вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам кримінального провадження.

СуддяОСОБА_7