Справа № 161/7195/24
Провадження № 1-в/161/489/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань подання провідного інспектора Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській області ОСОБА_3 про приведення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи Запорізької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , у відповідність до вимог діючого законодавства,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

З подання вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебував на обліку в Луцькому МВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській області з 09 липня 2024 року відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року.

У мотивувальній частині зазначеного вироку встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, чим заподіяв на момент вчинення правопорушення - 02 березня 2024 року, майнову шкоду на суму 2493 грн. 55 коп. Станом на 01.01.2024 року два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становили 3028 грн. Таким чином вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становила менше 3028 грн. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року №3886-ІХ (далі Закон) збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, посилаючись на вимоги п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України, ст.ст. 4, 5 КК України, ст. 58 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, провідний інспектор просить привести вирок суду у відповідність до чинного законодавства.

В судове засідання представник Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області не з`явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду подання, водночас, остання подала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та підтримання подання в повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала щодо задоволення клопотання, просила звільнити засудженого від призначеного судом покарання, у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння, караність якого Законом усунута, пояснення засудженого, який просив суд задовольнити подання органу пробації та звільнити його від покарання, оглянувши та дослідивши матеріали судового провадження і особової справи, суд дійшов висновку, що подання підставне і підлягає до задоволення.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ч. 6 ст. 3 КК України передбачено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень (кримінального проступку та злочину), передбачених ч. 1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_4 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2024 року становив 3028 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на час вчинення (у 2024 році) ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 10 травня 2024 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 3028 грн. (1514*2=3028).

Водночас, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду становила 2493 грн. 55 коп.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджений до покарання за вчинення діяння, що мало місце 02 березня 2024 року, кримінальна караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим, у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

При цьому, оскільки, кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_4 , усунута, в той же час, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 1 ст. 357 КК України в розмірі штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн. 00 коп., яке поглинулось покаранням за ч. 4 ст. 185 КК України, тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 необхідно вважати засудженим за ч. 1 ст. 357 КК України до покараня у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., без застосування ч. 1 ст. 70 КК України, так як ст.357 КК України не підпадає під декриміналізацію, і призначене покарання слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року за ч. 1 ст.357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Покарання, призначене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 травня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, виконувати самостійно.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1