Справа № 191/439/24
Провадження № 1-кп/191/31/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001078 від 16.12.2023 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Марнеулі Грузинської РСР, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.02.2005 Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;

-12.03.2009 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 152, ч.1 ст.153, ст.70, ст.71 КК України до позбавлення волі на 7 років.

-01.04.2019 Баглейським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 186 КК України на підставі ст. 75,76 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Звільнений з під варти в залі суду. 24.03.2021 знятий з обліку по закінченню іспитового строку

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), 15.12.2023 приблизно о 21 годині 30 хвилин, рухався на власному автомобілі марки «Lanos» темно-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 по дорозі сполученням «Знаменівське-Іларіонове», де поблизу дорожнього знаку напрямку «Старолозуватка», що розташований на території смт. Іларіонове, Синельниківського району, Дніпропетровської області побачив раніше йому незнайому потерпілу ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ), яка в цей момент розмовляла по мобільному телефону.

Після чого, 15.12.2023 приблизно о 21 годині 35 хвилин, ОСОБА_3 змінив напрямок руху свого автомобіля у бік с.Іванівка, Синельниківського району, Дніпропетровської області та під`їхав до ОСОБА_6 та запропонував підвезти її до місця мешкання, на що остання погодилася та сіла до салону автомобіля. Далі, ОСОБА_3 під`їхавши до перехрестя вулиці Шевченка та вулиці Шкільна, с. Старолозуватка, Синельниківського району, Дніпропетровської області повідомив потерпілій ОСОБА_6 про необхідність вийти з салону його автомобіля. В свою чергу, ОСОБА_6 почала присвічувати ліхтарем свого телефону марки «Redmi 9C» в середину сумки, з метою відшукати грошові кошти для оплати за поїздку. У цей момент, ОСОБА_3 наполіг, щоб ОСОБА_6 залишила салон автомобіля. Після цього, потерпіла ОСОБА_6 , вийшовши з автомобіля, продовжила пошуки грошових коштів у своїй сумці, при цьому присвічувала ліхтарем свого мобільного телефону.

У цей час, у ОСОБА_3 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який в подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено до 22 серпня 2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено до 21 листопада 2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено до 19 лютого 2023 року, №58/2023 від 06.02.2023 продовжено до 20 травня 2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 продовжено до 18 серпня 2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023, продовжено до 15.11.2023, №737 від 06.11.2023 продовжено строком на 90 діб).

Реалізуючи свій раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вийшов з салону свого автомобіля та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, бажаючи діяти саме таким чином, з корисливих спонукань, розуміючи, що його дії носять відкритий характер для потерпілої та те, що ОСОБА_6 внаслідок свого похилого віку, не зможе чинити йому ніякого опору, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_6 та своєю правою рукою обхопив шию останньої. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи з корисливим мотивом ОСОБА_3 утримуючи силою ОСОБА_6 , почав у неї вимагати віддати її мобільний телефон марки «Redmi 9C», та остання не мала наміру віддавати своє майно. Такі дії потерпілої обурили ОСОБА_3 та він вихопив мобільний телефон марки «Redmi 9C» з лівої руки потерпілої та відштовхнув її від себе, та на підвищеному тоні наказав йти не обертаючись.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно та в умовах воєнного стану до кінця, ОСОБА_3 діючи умисно, сів у свій автомобіль та покинув місце вчинення злочину разом з викраденим у ОСОБА_6 майном, яким розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій матеріальний збиток на суму 2799 грн. 30 коп.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав частково, зазначив, що це була конфліктна ситуація, заперечував факт вчинення грабежу. Далі пояснив, що 15.12.2023 року, їхав на машині додому, на протилежній стороні дороги побачив потерпілу та підвіз її у с. Старолозуватка. Вона довго не могла розрахуватись, тому він попросив її вийти з машини. Телефон віддала йому сама. Він сказав, що поверне його. Свою сім-карту вставив в телефон потерпілої, щоб перевірити робоча вона чи ні, а сім-карта потерпілої загубилась, коли він її переставляв. Вважає, що його дії не вірно кваліфіковані як грабіж, вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 192 КК України як заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою. Просив визнати слідчий експеримент як недопустимий доказ, оскільки працівники поліції здійснювали вплив на потерпілу та можливо вона була у стресовому стані та давала свідчення з певним упередженням.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 15.12.2023 року вона стояла на зупинці в смт. Іларіонове, потім під`їхала машина, вона подумала, що за кермом її знайомий та сіла в машину, але переплутала. Коли вони під`їхали до с. Старолозуватка, ОСОБА_6 дістала телефон та почала світити в сумку, щоб знайти колекційні монети та розрахуватися ними з ОСОБА_3 за дорогу, але останній почав злитися та сказав вийти з машини. Вона вийшла з машини та почала шукати в сумці грошові кошти, щоб розрахуватися, але ОСОБА_3 підійшов з боку, обійняв за шию, та сказав: « Давай телефон». Вона не пам`ятає як телефон опинився у ОСОБА_3 , попросила обвинуваченого повернути їй хоча б сім-карту, але останній їй відмовив. Вона одразу повідомила поліцію про злочин. Телефон повернула поліція через 2-3 дні. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Покарання обвинуваченому просить призначити не пов`язане з позбавленням волі. Крім того зазначила, що вона дійсно нервувала під час слідчого експерименту, але ніхто з працівників поліції на неї не тиснув та не повідомляв що їй потрібно говорити, вона давала правдиві свідчення.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_3 , з потерпілою не знайома. ОСОБА_3 підробляв в таксі. 15.12.2023 року він не приїхав ночувати додому, вона йому дзвонила на мобільний телефон, але він був вимкнений, додому повернувся зранку 16.12.2023 року, сказав, що затримався по роботі, з собою приніс чужий мобільний телефон на поклав його на стіл.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується показаннями потерпілої, свідка та дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та інші події, згідно якого ОСОБА_6 заявила, що 15.12.2023 року приблизно о 21 год. 30 хв. невідома особа знаходячись по АДРЕСА_1 вчинила крадіжку мобільного телефону (т. 2 а. с. 8);

- протоколом огляду місця події від 16.12.2023 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду є ділянка території поблизу домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній ділянці знаходиться автомобіль марки «Daewoo» моделі«Lanos», ДНЗ НОМЕР_1 (т.2 а.с. 10-14);

- протоколом огляду місця події від 16.12.2023 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду є ділянка території по АДРЕСА_2 , за допомогою мобільного додатку «Google-maps» було визначено точні GPS-координати ділянки, що оглядається, а саме: 48.4022229, 35.3512462. Вказана ділянка являється узбіччям дороги. В ході проведення огляду потерпілою вказано, що саме на цьому місці раніше незнайомий чоловік заволодів її телефоном (т.2 а.с.15-18);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.12.2023 року, де під час особистого обшуку ОСОБА_3 виявлено та вилучено мобільний телефон затримання «Redmi 9C» з сім картою «Лайфселл» № НОМЕР_2 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.12.2023 року, за яким потерпіла ОСОБА_6 впізнала на фото №2 особу, яка 15.12.2023 року на автомобілі марки «Daewoo» підвозив її до с. Старолозуватка та вихватив з її рук мобільний телефон марки «Redmi 9C» (т.2 а.с. 41-42);

- протоколом огляду предмету від 16.12.2023 року на фототаблиці до нього, за якими оглядом є сейф-пакет № НОМЕР_3 в опечатаному стані. При відкритті сейф-пакету № kiv 2129369 по лінії відрізу в пакеті знаходився мобільний телефон марки «Redmi 9C» чорного кольору з чохлом силіконовим чорного кольору. При огляді мобільного телефону пошкоджень не виявлено. Встановлений IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , без сім-карти (т.2 а.с.43-45);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.12.2023 року та фототаблиці до нього, за яким потерпіла ОСОБА_6 впізнала свій мобільний телефон марки «Redmi 9C» під № 4 , який вихватив з її рук чоловік який її підвозив та якого вона впізнала (т.2 а.с.46-49);

- постановою про визначення речових доказів від 16.12.2023 року, якою мобільний телефон марки «Redmi» в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , у вимкненому стані визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001078 та переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 (т.2 а.с.50-51);

- висновком судово-товарознавчої експертизи №450/24 від 24.01.2024, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Redmi 9C», ModelM2006C3MNG, бувшого у використанні, з урахуванням зносу станом на 15.12.2023 становить 2799,30 грн., за умови, що станом на досліджувану дату об`єкт дослідження мав якісні товарні характеристики (т.2 65-69);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.01.2024 року та відеозаписом до нього, щодо подій, які мали місце 15.12.2023 року о 21 год.30 хв. на території с.Старолозуватка Синельниківського району Дніпропетровської області. В ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 розповіла та показала на місці обставини вчинення кримінального правопорушення, а сама вказала, що коли обвинувачений підвіз її до перехрестя, вона не могла найти кошти в сумці та обвинувачений сказав, щоб вона вийшла з автомобіля, вона стояла біля пасажирської двері авто і світила телефоном у сумку, щоб знайти кошти та розрахуватися. Обвинувачений підійшов ззаду та взяв її за шию рукою і сказав: «Телефон віддала швидко», і забрав телефон. Вона просила ОСОБА_3 залишити їй хоча б сім-карту, але він сказав їй, щоб вона йшла вперед, і не оберталась. (т.2 а.с.80-82).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану - мобільного телефону потерпілої ОСОБА_6 є необґрунтованими, безпідставними, оскільки спростовуються вищевказаними показаннями потерпілої, свідка та дослідженими матеріалами кримінального провадження, які повністю узгоджуються між собою та відповідають встановленим обставинам справи. Окрім того, дані покази обвинуваченого суперечать іншим дослідженим в ході судового розгляду належним та допустимим доказам.

В умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який в подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено до 22 серпня 2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено до 21 листопада 2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 продовжено до 19 лютого 2023 року, №58/2023 від 06.02.2023 продовжено до 20 травня 2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 продовжено до 18 серпня 2023 року, № 451/2023 від 26.07.2023, продовжено до 15.11.2023, №737 від 06.11.2023 продовжено строком на 90 діб) було вчинено діяння.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмові докази, а саме: протокол огляду місця події з фототаблицями, якими доводяться обставини щодо фактичного місця скоєння злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно з яким потерпіла, у якої було викрадено телефон, упізнала обвинуваченого, як особу, що скоїла злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.12.2023 року, де під час особистого обшуку ОСОБА_3 виявлено та вилучено мобільний телефон затримання «Redmi 9C» з сім картою «Лайфселл» № НОМЕР_2 , який належав потерпілій; протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно з яким потерпіла, у якої було викрадено телефон, упізнала викрадений мобільний телефон тощо.

Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що отриманими в ході судового провадження покази потерпілої, свідка та досліджені письмові докази підтверджують, що ОСОБА_3 дійсно 15.12.2023 року у вечірній час, коли підвозив потерпілу, скориставшись тим, що потерпіла є особою похилого віку, відкрито викрав чуже майно (грабіж), саме відібрав у неї мобільний телефон та зник з місця вчинення злочину, викинув сім карту потерпілої та вставив свою карту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинивши повторно, в умовах воєнного стану.

Той факт, що потерпіла під час судового засідання не пам`ятала, як телефон опинився в рухах обвинуваченого не спростовує причетності обвинуваченого до скоєного та може бути обумовлений похилим віком потерпілої та проміжком часу, який сплинув з моменту події.

Обґрунтування захисника, що його підзахисного необхідно виправдати, оскільки у нього відсутній корисливий мотив, так як обвинувачений взяв телефон як заставу за те що підвіз потерпілу та мав намір повернути, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так як обвинувачений, взяв потерпілу за шию, і наказав віддати телефон, добре розумів, що вартість викраденого майна значно більша, ніж вартість проїзду, крім того потерпіла, особа похилого віку, у нічний час, просила обвинуваченого залишити їй хоча б сім-карту, щоб зберегти номер, але обвинувачений забрав телефон та сім карту, і зник у невідомому напрямку з місця скоєння злочину, крім того викинув сім карту з викраденого телефону, що свідчить про наявність умислу скритися з місця з викраденим майном та не бути виявленим.

Окрім цього, про відсутність в обвинуваченого наміру на повернення телефону потерпілій свідчить також те, що вказане майно обвинувачений самостійно не повернув ні вечором, ні зранку законному власнику. Обвинувачений знав та усвідомлював можливі наслідки свого вчинку, а тому не мав наміру повертати. Телефон був виявлений лише о 13.05 годині наступного дня у обвинуваченого працівниками поліції під час затримання, що підтверджує корисливий мотив.

Таким чином, з огляду на вище проаналізовані обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, і підстав для перекваліфікації дій останнього за ст. 192 КК України та призначення йому відповідного покарання судом не встановлено.

Доводи обвинуваченого про недопустимість доказу - слідчого експерименту, з підстав, що на потерпілу можливо був здійснений вплив працівниками поліції або у неї був стресовий стан, через який вона давала свідчення з певним упередженням, суд вважає безпідставними та необґрунтованими. Оскільки вони спростовані безпосередньо потерпілою в судовому засіданні, яка повідомила суду, що вона дійсно нервувала під час слідчого експерименту, але ніхто з працівників поліції на неї не тиснув та не повідомляв що їй потрібно говорити, вона давала правдиві свідчення.

Крім того зазначені посилання обвинуваченого не визначені ст. 87 КПК України, яка регламентує визнання доказів недопустимими.

При постановленні обвинувального вироку, суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, поза розумним сумнівом.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у чиненні кримінального правопорушення є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та відсутність пом`якшуючих покарання обставин.

Так, ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра на перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, офіційно не працевлаштований, вину визнав частково, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не стає, потерпіла претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не заявляла, просила не позбавляти волі обвинуваченого, спричинений матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_6 відшкодовано, шляхом повернення мобільного телефону.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено - відсутні.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, наближеної до мінімальної межі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КПК України винагороду за виконану роботу стягнути на користь експерта ОСОБА_9 , оскільки це не є її службовим обов`язком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання з 16.12.2023 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь експерта ОСОБА_9 , р/р КБ «ПриватБанк»: НОМЕР_7 , процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 450/24 від 24.01.2024 року в сумі 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Redmi» в корпусі чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 (т.2 а.с.51).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1