Справа 556/1915/24
Номер провадження 1-кп/556/240/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець кримінальне провадження №0000169 від 13.06.2024 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, одруженого, військовозобов`язаного, не працює, не судимого,

За ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 10.05.2024, в першій половині дня, перебуваючи поблизу «Ситаловського ставку», що неподалік селища Володимирець, Вараського району Рівненської області, придбав шляхом знайдення стартовий пістолет, марки «STALKER 914-S» калібру 9 мм Р.А.К. із заводським номером НОМЕР_1 , промислового виготовлення із одним магазином до нього. Після чого 12 червня 2024 року перебуваючи в господарській будівлі, що розташована на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 без відповідного дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на переробку стартового пістолета, за допомогою особистих інструментів, із застосуванням фізичної сили, вніс до нього незворотні конструктивні зміни, які не передбачені виробником, а саме здійснив переробку вказаного стартового пістолета, марки «STALKER 914-S» калібру 9 мм Р.А.К. із заводським номером НОМЕР_1 промислового виготовлення, шляхом внесення конструктивних змін не передбачених виробником - видалення захисного елементу з каналу ствола та блокування газовідвідного отвору металевим штифтом саморобним способом

У зв`язку з вчиненням вказаних дій стартовий пістолет, марки «STALKER 914-S» калібру 9 мм Р.А.К. із заводським номером НОМЕР_1 , промислового виготовлення втратив своє призначення, як сигнального пістолета та став короткоствольною вогнепальною зброєю, який придатний для проведення пострілів.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконній переробці вогнепальної зброї ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263-1 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на зберігання вогнепальної зброї, порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 (у поточних редакціях зі змінами), незаконно зберігав з моменту переробки до 13.06.2024 року короткоствольну вогнепальну зброю, виготовлену саморобним способом із стартового пістолета, марки «STALKER 914-S» калібру 9 мм Р.А.К. із заводським номером НОМЕР_1 шляхом внесення конструктивних змін не передбачених виробником - видалення захисного елементу з каналу ствола та блокування газовідвідного отвору металевим штифтом, в господарській будівлі на території домогосподарства, що в АДРЕСА_1 .

В подальшому 13.06.2024 року ОСОБА_4 взявши з собою вказану вогнепальну зброю, незаконно носив її при особистих речах, без мети збуту, до моменту його виявлення та вилучення працівниками поліції відділення поліції №1 Вараського РВП ГУНП в Рівненській області, що мало місце 13.06.2024, близько 16 год. 10 хв., на території паркової зони по АДРЕСА_2 .

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному носінні, зберіганні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 263 КК України.

26 червня 2024 року між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався: беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; у подальшому подібного не вчиняти та щиро розкаюється у скоєному.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч.1 ст. 263-1 КК України: 3 (три) роки позбавлення волі; за ч.1 ст. 263 КК України: 4 (чотири) роки позбавлення волі. У відповідності до ст.70 КК України, остаточну міру покарання за сукупністю злочинів обрати, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.

Відповідно до угоди, ОСОБА_4 відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3ст. 424 КПК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною. ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. Викладені в обвинувальному акті та угоді обставини повністю відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, якій передбачені в ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України, за якими належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.

Витрати на залучення експерта стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави, відповідно до ст.124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України,

Керуючись ст..ст.174,314,373,374,474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2024 року, укладену між прокурором Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000169 від 13.06.2024, за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України і призначити покарання:

- за ч.1 ст. 263-1 КК України: 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 263 КК України: 4 (чотири) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень: 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 6058 (шість тисяч п`ятдесят вісім) гривень 24 копійки.

Речовий доказ: короткоствольну вогнепальну зброю, виготовлену саморобним способом із стартового пістолета, марки «STALKER 914-S» калібру 9 мм Р.А.К. із заводським номером НОМЕР_1 - знищити.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної

відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1