Справа № 685/594/23
Провадження № 1-в/685/15/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

інспектора сектору пробації ОСОБА_4 та

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь клопотання начальника Хмельницького районного сектору № 9 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_6 про направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, засудженого до покарання у виді обмеження волі строком один рік,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Воронівці Теофіпольського району Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого там же по АДРЕСА_1 (в даний час Теофіпольська територіальна громада Хмельницького району Хмельницької області),

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2024 року начальник Хмельницького РС № 9 філії ДУ «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про направлення ОСОБА_5 , засудженого до покарання у виді обмеження волі, до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Подання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_5 22 березня 2024 року був під розпис ознайомлений з порядком відбування покарання у виді обмеження волі та вручено припис, згідно якого він мав 27 березня 2024 року самостійно прибути до ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області. З метою перевірки факту виїзду засудженого 28 березня 2024 року було направлено лист до СПД № 1 ВП № 2 Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області щодо з`ясування та встановлення місця перебування засудженого. На вказаний лист 10 квітня 2024 року надійшла відповідь щодо перебування ОСОБА_5 за місцем свого проживання в с. Воронівці та про його відмову самостійно виїжджати до виправного центру.

В ході судового засідання інспектор підрозділу пробації ОСОБА_4 подання підтримала.

Засуджений ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення подання, оскільки його невиїзд зумовлений відсутністю коштів на проїзд. Крім того, він хворіє і йому потрібно постійно лікуватися.

Прокурор подання підтримав.

Заслухавши доводи учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 січня 2024 року, який набрав законної сили 01 березня 2024 року, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбуття покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного у приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.

22 березня 2024 року засудженому ОСОБА_5 було вручено припис для прибуття самостійно протягом трьох діб до виправного центру, розташованому по АДРЕСА_2 , що підтверджується корінцем даного припису. Разом з отриманням припису ОСОБА_7 був попереджений, що у разі, зокрема, невиїзду в установлений строк чи неприбуття до виправного центру, на підставі ст. 57 КВК України він буде затриманий для вирішення питання про направлення його до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, про що дав письмову підписку.

Як вбачається з рапорту ст. ДОП СПД 1 ВП 2 Хмельницького РУП ГУ НП у Хмельницькій області ОСОБА_8 від 28 березня 2024 року, ОСОБА_5 знаходився за місцем свого проживання, в ході розмови з ним відмовився самостійно виїжджати до виправного центру.

Частиною четвертою статті 57 КВК України визначено, що у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Засуджений, в якості поважної причини свого невиїзду зазначає наявність захворювання, проте не надає жодних доказів на підтвердження зазначених ним обставин.

Оскільки вказана засудженим причина невиїзду до місця відбування покарання є неповажною, доказів звернення з заявою про виділення коштів на проїзд він не надав, інших причин також не зазначив, тому суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не виїхав до місця відбування покарання без поважних причин, тому підлягає направленню в порядку, як для засуджених до позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 56, 57 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , засудженого до покарання у виді одного року обмеження волі згідно вироку Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 січня 2024 року, направити до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1