Справа № 638/3003/20
Провадження № 1-кп/638/336/24
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000130 від 11.01.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, утриманців не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

-11.07.2018 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

- 11.07.2019 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71, ч.5 ст.72 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з 02.09.2022 відбуває покарання в ДУ "Диканівська виправна колонія (№12)"

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт із доданими до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, цивільним позовом, розпискою підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, розпискою підозрюваного про отримання копії цивільного позову, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

28.02.2020 року ухвалою Дзержинського районного районного суду м. Харкова було призначено підготовче судове засідання.

17.03.2021 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова № 02-06/457 від 16.03.2021 справа № 638/3003/20 (номер провадження 2/638/647/21) передана на розгляд судді ОСОБА_1 (фактично справа отримана суддею 18.03.2021).

23.03.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова (с. ОСОБА_1 ) прийнято до свого провадження судову справу №638/3003/20 (номер провадження 2/638/647/21) за обвинуваченням ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

19.10.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова оголошено у розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та зупинено кримінальне провадження до розшуку обвинуваченого.

06.06.2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова припинено розшук обвинуваченого ОСОБА_4

07.06.2024 року ухвалою Дзержинського районного районного суду м. Харкова було призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Додатково зазначив, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України, відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена в новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна наразі вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив закрити кримінальне провадження відносно нього. При цьому зазначив, що не оспорює фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити клопотання захисника та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, з наступних підстав.

На підставі обвинувального акту, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підсудний ОСОБА_4 обвинувачуєтьсяв тому, що 28.12.2019 в період часу з 07 год.00 хв. по 08 год. 00 хв., у ОСОБА_4 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_2 виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 .. Реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів та метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_4 скористався тим, що ОСОБА_6 заснув та за його діями ніхто не спостерігає і не зможе йому завадити, таємно викрав з лівої кишені куртки ОСОБА_6 безпровідні навушники чорного кольору марки «XIAOMI MI True Wirless Earbuds Basis», вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 979 від 24.01.2020 складає 647 грн. та з гаманця, який знаходився у лівій кишені штанів грошові кошти у сумі 700 грн. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1347,00 грн.

Дії підсудного ОСОБА_4 кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Частина 1 статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно положень ст.9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

У той же час суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян в гривнях у нормі кримінального законодавства здійснюється, виходячи з розміру неоподатковоаного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння.

Станом на 28 грудня 2019, на момент вчинення кримінального правопорушення, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» становив 2102 грн..

Як вбачається з обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні крадіжки майна на загальну суму 1347 грн. 00 коп., що на час вчинення кримінального правопорушення не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що застосовувався у 2019 році, тому до цього діяння має застосовуватися ст.5 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 по справі № 278/1566/21 виснувала, що Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діянь, такі зміни мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну протиправність діяння особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі, меншому аніж встановлено вищезазначеною нормою.

Частина 3 ст.479-2 КПК України передбачено, що у разі якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи те, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ скасована кримінальна протиправність діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , і обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з цих підстав, суд вважає клопотання захисника обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 таким, що підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Керуючись ст.ст.4, 5 КК України, ст.ст.7, 9, 284, 371, 372, 479-2 КПК, Законом України від18 липня 2024 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 11.01.2020, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 18.10.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1