Справа № 333/4087/23
Провадження № 1-кп/333/737/23
ВИРОК

Іменем України

18 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000758, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2023 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15.05.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

08.11.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

28.09.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

13.03.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

03.03.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

02.07.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. 08.04.2016 апеляційним судом Запорізької області вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2015 року скасовано та призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2012 року, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

21.07.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

10.12.2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 07.09.2019 року по 09.09.2021 року;

28.06.2024 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

12.05.2023 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись біля магазину «Буревісник», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та викрав належний останньому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», моделі «Note 8Т», у корпусі сірого кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком експерта № 452-23 від 01.08.2023 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 2 690,00 грн., в якому знаходились дві сім-карти оператору мобільного зв`язку «lifecell» з абонентським номером ( НОМЕР_3 ) та «Київстар» з абонентським номером ( НОМЕР_4 ), які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Після чого ОСОБА_5 разом з викраденим майном, зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, 12.05.2023 року, приблизно 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись у невстановленому у ході досудового розслідуванні місці, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом використання мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi», моделі «Note 8Т», у корпусі сірого кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 та маючи підключення до мережі Інтернет, з використанням месенджеру «Viber» з номером мобільного телефону НОМЕР_3 , зателефонував потерпілому ОСОБА_7 , назвався його товаришем та повідомив, що потрапив до госпіталю, у зв`язку з чим потребує грошові кошти на лікування, які попрохав у останнього у займи.

Після чого, 12.05.2023 року, о 22 год. 58 хв., ОСОБА_5 , в ході листування та бесіди з потерпілим ОСОБА_7 , надіслав останньому номер банківської картки AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , на яку попрохав перерахувати спочатку 4 000,00 грн., а потім ще 2 000,00 грн., отримавши грошові кошти на загальну суму 6 000,00 грн. з банківської картки AT КБ «Приватбанк», прив`язаної до розрахункового рахунку № НОМЕР_6 , відкритого на ім`я потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши останньому майнову шкоду на зазначену суму.

2. Позиція обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, та підтвердив суду, що вчинив кримінальні правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставинах. Не оспорював фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, дати, часу, місця вчинення епізодів злочинної діяльності, майна, яким заволодів, правової кваліфікації свого діяння. Зазначив, що 12.05.2023 року, у вечірній час, знаходячись біля магазину «Буревісник», розташованому у Комунарському районі м. Запоріжжя, викрав у потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi». Крім того, 12.05.2023 року, у вечірній час, він зателефонував потерпілому, сказав йому, що він його знайомий та попросив останнього перевести йому на банківську картку грошові кошти на лікування, посилаючись на те, що він потрапив до госпіталю та потім гроші поверне. Потерпілий двічі перевів йому гроші, на загальну суму 6 000,00 грн. У скоєному щиро кається.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися судом своєчасно та належним чином, причина їх неявки суду невідома.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд, на підставі положень ст. 325 КПК України, вирішує проводити судовий розгляд без участі потерпілих.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також мотиви неврахування окремих доказів.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів, та проведених у справі судових експертиз, що були оголошені стороною обвинувачення в судовому засіданні.

4. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Під час допиту обвинувачений не заперечував фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, і беззаперечно визнав свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

5. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованих йому злочинах та дії ОСОБА_3 кваліфікує:

- як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто за ч. 2 ст. 190 КК України;

- як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто за ч. 4 ст. 185 КК України.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

7. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами, дані, що характеризують особу винного, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вину визнав, завдані збитки не відшкодував, його вік, стан здоров`я на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, соціальні зв`язки неодружений, на його утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює.

У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Судом було встановлено, що вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, тому при призначенні покарання за даним вироком слід застосувати ч. 4 ст. 70 КК України.

Ухвалюючи даний вирок суд звертає увагу на те, що у строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 17.02.2023 року по 03.04.2023 року згідно з вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2024 року.

Наразі ОСОБА_3 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2024 року. За такого, згідно з вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2024 року строк відбування покарання потрібно обчислювати з 18.05.2023 року із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69 чи 69-1 КК України суд не вбачає.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу не обирати, оскільки останній відбуває покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2024 року. Крім того клопотань про обрання запобіжного заходу заявлено не було.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 56, 65-67, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 214, 318, 322, ч. 3 ст. 349, 368, 371, ч. 2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупності злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2024 року, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного затримання відповідно до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2024 року по справі № 333/4087/23 з 18 травня 2023 року.

Зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 лютого 2023 року по 03 квітня 2023 року згідно з вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2024 року по справі № 333/4087/23 із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Скасувати арешт банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_5 , яку було вилучено 15 червня 2023 року під час огляду предмету у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2024 року.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000758 для проведення судової товарознавчої експертизи № 452-23 від 01 серпня 2023 року, в розмірі 2 690 (дві тисячі шістсот дев`яносто) грн. 00 коп., стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по справі:

-лазерний DVD-R диск «hp» № МFP65IXC170654 12,5 120 min, 4,7 GB, сірого кольору з написом відеозапис з камер спостереження за 13 травня 2023 року з приміщення ломбарду «Капітал» по вул. Базарна, буд. 11, банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_5 , долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1