справа № 235/2525/23
№ провадження 1-кп/208/575/24
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000590 від 16.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Начальник Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 звернувся до із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись на те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання.

Іншими факторами, які свідчать про наявність цього ризику, є відомості, що характеризують особу ОСОБА_4 . Так, він не одружений офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, які могли би бути певною гарантією від його переховування.

При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на спроб втечі обвинуваченого після скоєння злочину, будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі не продовження йому запобіжного заходу.

Крім того, після скоєння вказаного злочину обвинувачений ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування, та лише 17.09.2023 його місцезнаходження було встановлено після чого він був затриманий.

Незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні оскільки свідками у даному кримінальному провадженні, якими підтверджено причетність ОСОБА_4 до скоєння злочину є його колишня співмешканка та її син, а також інші особи, які є його знайомими. Отже у випадку обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, він матиме можливість впливати на свідків з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, зокрема шляхом вмовляння або погроз, що може призвести до зміни показів свідка у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Крім того, слід зазначити, що покази свідків з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), будуть братись до уваги судом лише ті, які він надасть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вчинити інші кримінальні правопорушення, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи особою, з урахуванням характеристики його особистості, зловживає спиртними напоями та має схильність до агресивної поведінки, що підтверджується показаннями свідків, а також тим фактом, що він вчинив особливо тяжкий злочин відносно свого рідного брата. Це, на думку сторони обвинувачення, безумовно свідчить про його схильність до скоєння злочинів.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , близько 15 год. 30 хв. 16.09.2023, перебуваючи за місцем свого проживання - в зальній кімнаті квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки із братом-близнюком ОСОБА_7 , яка виникла під час спільного вживання спиртних напоїв та переросла в обопільну бійку, будучи невдоволеним агресивною поведінкою брата, сприймаючи це як зневагу та вважаючи її образливою для себе, у зв`язку з чим у нього виникло обурення та намір помстися брату за спричинену образу, що оформилося у бажання заподіяти останньому смерть, реалізуюче яке, діючи з прямим умислом, він ( ОСОБА_4 ), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прослідував до кухонної кімнати, де взяв на столі кухонний ніж, та утримуючи його в правій руці, наблизився до ОСОБА_7 , який сидів на підлозі, після чого без будь-яких вагань та попередження, в порушення вимог ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України, завдав ОСОБА_7 ножем два удари в місце розташування життєво-важливих органів - передньої поверхні грудної клітини спочатку справа, потім зліва, чим спричинив останньому одне колото-різане поранення грудної клітини справа по біля-грудинній лініїв проектції краю реберної дуги, непроникаюче в грудну порожнину з ушкодженням м`яких тканин, одне колото-різане проникаюче поранення грудної клітини зліва з ушкодженням м`яких тканин середостіння, серцевої сорочки, правого передсердя серця, висхідного відділу дуги аорти, з кровотечою в порожнину серцевої сорочки (400мл крові), що ускладнилося її тампонадою, від яких ОСОБА_7 помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме - умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

17 вересня 2023 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у скоєнні вказаного злочину та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Однак завершити судовий розгляд до вказаної дати не представляється за можливе.

Разом з тим ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати, виходячи з наступного.

18 вересня 2023 року про підозру у скоєнні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_4 .

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри та висунутого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:

Протоколом огляду місця події від 16.09.2023, яким встановлено, що місцем скоєння злочину є квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні якої виявлено труп ОСОБА_7 з ознаками насильницької смерті. Крім того, в ході огляду виявлено речі з накладеннями речовини бурого кольору схожої на кров, а також ніж, який з ймовірно є знаряддям скоєння злочину.

Лікарським свідоцтвом № 385 від 18.09.2023, яке є остаточним та згідно якого причиною смерті ОСОБА_7 стало одне проникаюче колото-різане поранення з ушкодженням серця та аорти.

Протоколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які надали показання, що підтверджують причетність ОСОБА_4 до скоєння умисного вбивства ОСОБА_7 .

Протоколом допиту обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_7 визнав частково, підтвердивши, що він дійсно завдав потерпілому два удари ножем, однак не бажав настання його смерті.

29 липня 2024 року солдату ОСОБА_4 , суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.09.2024 року.

На цей час, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , спливає.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що відносно підозрюваного необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

В судовому засідання встановлено що, 17 вересня 2023 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у скоєнні вказаного злочину та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

18 вересня 2023 року про підозру у скоєнні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_4 .

29 липня 2024 року солдату ОСОБА_4 , суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.09.2024 року.

Однак завершити судовий розгляд до вказаної дати не представляється за можливе.

Разом з тим ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати, виходячи з наступного.

На цей час, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , спливає.

Відповідно до наказу голови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області №35-о/г від 20.08.2024 оголошено простій, не з вини працівників, із 21 серпня 2024 року суддям та працівникам апарату Красноармійського міськрайонного суду Донецької області до 13.09.2024 року.

До того ж, Вища рада правосуддя з 02.09.2024 змінила територіальну підсудність судових справ, а саме Красноармійського міськрайонного суду Донецької області шляхом її передачі до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області

Вирішуючи питання про продовження строку обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що заявлені ризики при обранні запобіжного заходу не змінилися.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного клопотання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 , злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та на даній стадії слідчий суддя не надає оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Суд вважає реальними, обґрунтованими та доведеними заявлені прокурором ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи, що санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, суд не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати ОСОБА_4 , від переховування від суду, незаконного впливу на свідків та/або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, думку учасників кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 0000590 від 16.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 листопада 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Родинське, Донецької області, громадянина України, з вищою освітою - у 1998 році закінчив Донецький державний технічний університет, за спеціальністю «інженер-збагачувач», не одруженого, утриманців не має, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 у Збройних силах України, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1