Справа № 359/7219/24
Провадження № 1-кс/359/2139/2024
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2024 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в режимі відеоконференції заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_9 , головуючого в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.28, ч.4 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про відвід судді ОСОБА_9 в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.28, ч.4 ст.189 КК України, в якій він зокрема посилається на те, що головуючий 03.09.2024 року безпідставно, без належного процесуального обґрунтування, в супереч фактичним обставинам справи, без повного і всебічного дослідження всіх обставин та доказів, застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_5 найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави. Вказану ухвалу було скасовано апеляційною інстанцією та відносно ОСОБА_5 застосовано особисте зобов`язання. В ході судового розгляду, суддею ОСОБА_9 проігноровано неналежне повідомлення ОСОБА_5 про дату, час та місце здійснення судового засідання, за відсутності заяви ОСОБА_5 здійснено СМС-інформування на номер телефону, яким не володіє ОСОБА_11 , проігноровано приписи ст.135 (ч.9), ст.136 КПК України, будучи необ`єктивним та неупередженим, суддя ОСОБА_9 проігнорував фактичні обставини справи, той факт що по 16.06.2024 рік включно ОСОБА_5 знаходився за межами Київської області, про що слідчий надав дозвіл, ігноруючи факт перебування на лікуванні ОСОБА_5 що є поважною причиною неявки на виклики слідчого.

Така поведінка головуючого викликає у сторони захисту сумнів в його неупередженості і цей сумнів саме й посилюється тим, що суддя ОСОБА_9 незаконно обрав обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід лише на підставі надуманих доводів прокурора. Тому захисник ОСОБА_8 просить відвести суддю ОСОБА_9 від подальшої участі у розгляді кримінального провадження.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 підтримав подану заяву

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви.

Потерпілий ОСОБА_12 підтримав позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали заяву та позицію адвоката ОСОБА_8 .

Від судді ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд заяви про відвід без його участі.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додатково подані докази, суд дійшов таких висновків.

Зі змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2024 року (а.с.72 т.1) вбачається, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.28, ч.4 ст.189 КК України було розподілено судді Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_9

Процесуальні правовідносини регулюються параграфом 6 «Відводи» глави 3 «Суд, сторони та інші учасники кримінального провадження» розділу І «Загальні положення» КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів в його неупередженості.

Згідно з п.1 ч.1 ст.7, ч.2 ст.8 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Білуха проти України» зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Суб`єктивна складова даного поняття розкривається у справі ЄСПЛ «Хаушильд проти Данії», де зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. За наявності сумніву в упередженості судді для його відводу, вони підлягають перевірці об`єктивним критерієм, який, в першу чергу, передбачає особисту заінтересованість судді у вирішенні конкретної справи певним чином, висловлення ним уподобань стосовно однієї із сторін у справі, або вчинення дій, які свідчать про особисту прихильність до учасника справи. Враховуючи думку всіх сторін, при розгляді такого питання, ЄСПЛ зазначає, що вирішальними все ж таки є результати об`єктивної перевірки суду. Перевірка за критерієм об`єктивності включає наведення фактів, які дають підстави ґрунтовного сумніву щодо відсутності безсторонності суддів, вчинення ними юридично значимих дій у справі, які відверто свідчать про заангажованість суду. У світлі прецедентної практики ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створені гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав вважати, що він, незалежно від особистої поведінки, є безстороннім.

Надаючи оцінку доводам захисника ОСОБА_8 , суддею враховується передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини зазначив, що безсторонність суду, зазвичай, означає відсутність упередженості й включає в себе суб`єктивний та об`єктивний критерії. Визначаючи суб`єктивну складову вказаного поняття, ЄСПЛ у справі «Гаусшильдт проти Королівства Данії» вказав, що в процесі об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі, при цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки. Таким чином, критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його об`єктивності.

Об`єктивну складову категорії «безсторонній суд» Європейський суд з прав людини визначив у справі «Фей проти Австрії», зазначивши, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено й гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, що можуть бути встановлені та змусити сумніватися в неупередженості судді. В рішенні у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» ЄСПЛ констатував необхідність визначення в кожній окремій справі, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, яка свідчить про небезсторонність суду.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 03 вересня 2024 року (а.с.222-227 т.1) було обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

Фактично захисник ОСОБА_8 не погоджується з вище вказаною ухвалою, посилаючись при цьому на ухвалу Київського апеляційного суду від 16.09.2024 року, якою обраний головуючим запобіжний захід скасовано та до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано особисте зобов`язання.

Однак його незгода з означеним процесуальним рішенням не може бути достатньою підставою для відводу судді ОСОБА_9 від подальшого розгляду кримінального провадження.

Які конкретні обставини стали причиною скасування рішення суду першої інстанції наразі перевірити не вдається, оскільки судом ухвала Київського апеляційного суду не отримувалась, та остання відсутня в ЄДРСР.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини зазначені у заяві адвоката ОСОБА_8 , як підстави для відводу, не можуть викликати сумнів в неупередженості, безсторонності судді ОСОБА_9 , чи свідчити про його певну особисту заінтересованість в розгляді справи. Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_9 , головуючого в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.28, ч.4 ст.189 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 13.11.2024 року.

Суддя ОСОБА_1