Номер провадження:1-кп/521/1697/23
У Х В А Л А

16 серпня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Мангістауської області Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Магдебург Німеччина, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01.06.2023 року до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 31.03.2023 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суд доходить до висновку про можливість призначення його до судового розгляду, з наступних підстав.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, а також з інших питань, передбачених ч.2 ст.315 КПК України, не заявлено. Також в ході судового засідання не було заявлено клопотань обвинуваченими, про розгляд кримінального провадження у складі колегії суддів.

Таким чином, вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення обвинувального акту та доданих до нього документів до судового розгляду, а також обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти призначення судового розгляду, суд вважає, що є достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та доданих до них матеріалів.

В ході судового засідання прокурором ОСОБА_3 подано до суду письмові клопотання про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор поданих ним клопотань підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та на обставини, які на думку прокурора свідчать про їх обґрунтованість.

Потерпілий підтримав клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт із застосування засобу електронного контрою.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачені, кожен окремо, підтримали позицію захисника.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дослідивши подане прокурором клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи , його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Під час вивчення мети та підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що заявлені органом досудового розслідування ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу слідчим суддею не зменшилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Частиною шостою статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, статтями 109-114-2 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання винуватими (за кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст.187 КК України може бути призначене покарання лише у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років із конфіскацією майна), вік та стан здоров`я обвинуваченого ( у віці 34 років, відомостей про будь-які захворювання обвинуваченим не надано), не має міцних соціальних зв`язків (громадянин іншої країни ОСОБА_10 , мешкає в м. Одесі, неодружений, відомосте щодо наявності родини й утриманців немає), майновий стан останнього (не має постійної роботи), наявність судимостей (раніше не судимий).

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватими (за кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст.187 КК України може бути призначене покарання лише у вигляді позбавлення волі від 8 до 15 років із конфіскацією майна), вік та стан здоров`я обвинуваченого ( у віці 34 років, відомостей про будь-які захворювання обвинуваченим не надано), не має міцних соціальних зв`язків (громадянин України, мешкає в м. Одесі, неодружений, відомосте щодо наявності родини й утриманців немає), майновий стан останнього (не має постійної роботи), наявність судимостей (раніше не судимий).

Судом не приймаються до уваги доводи захисників щодо можливості застосування до обвинувачених запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки вони не обґрунтовані матеріалами кримінального провадження.

Будь-яких підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 у суді не встановлено. При цьому, оцінюючи у сукупності всі обставини, які відповідно до положень ст. 178 КПК України повинен врахувати суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винними у злочину, у вчиненні яких вони обвинувачуються, суд вважає, що існує об`єктивна загроза вчинення обвинуваченими дій, передбачених пп.1,3,4 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки, злочин, передбачений ч.4 ч. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вчинений із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 176, 177,178, 193, 194, 197, 372, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 4 ст. 187 КК України у відкритому судовому засіданні на 15.08.2023 року о 09 годині 30 хвилин, в приміщенні Малиновського районного суду міста Одеси, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника а також свідків, забезпечення явки яких, в порядку ч.3 ст.23 КПК України, покласти на сторону обвинувачення.

Судовий розгляд здійснювати одноособово у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси, за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяця (60 днів) з утриманням їх в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», тобто до 15.10.2023 року.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК не визначати.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам, направити копію ухвали до в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає оскарженню в частині продовження запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1