У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року про арешт майна.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном на наступні речі:

- поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною молочного кольору упаковано до сейф-пакету НПУ № PSP2315180;

- поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною молочного кольору, з експрес тестом General Screening Drugs Identa, які упаковано до сейф-пакету НПУ № PSP2315179;

- поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною молочного кольору, з експрес тестом General Screening Drugs Identa, які упаковано до сейф-пакету НПУ № PSP2315178;

- коробку з термосом упаковано до поліетиленового пакету, який скріплено пломбою В442365;

(після проведення судових експертиз визначено місце їх зберігання в кімнаті зберігання речових доказів Первомайського РВП ГУНП в Миколаївської області, за адресою: Миколаївська область м. Первомайськ, вул. Грушевського, 29);

- авто марки CHEVROLET NUBIRA номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 сірого кольору, 2005 року випуску визначивши місце його зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Первомайського РВП ГУНП за адресою, АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб марки CHEVROLET NUBIRA номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , днз. НОМЕР_2 сірого кольору, 2005 року випуску, скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт не згоден з рішенням слідчого судді та вважає, що ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не зазначено та не встановлено, яким саме критеріям, які зазначені у ст. 98 КПК України, відповідає арештований транспортний засіб. Також не зазначено, які саме слідчі дії, експертизи, тощо будуть в подальшому проводитися з вказаним автомобілем.

На думку апелянта, на момент розгляду клопотання автомобіль був оглянутий, всі необхідні речі були вилучені, тобто проведені усі можливі слідчі дії.

Слідчий суддя в ухвалі послався як на підставу накладення арешту як можливість подальшої конфіскації майна підозрюваного, хоча слідчий в клопотанні вказував на зовсім інші підстави для накладення арешту на майно.

Зазначив, що слідчий суддя безпідставно не врахував обставини, які слід врахувати відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, адже підозра, яка висунута ОСОБА_6 , є необґрунтованою та не підтверджується жодними доказами.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий СВ Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з клопотанням, погодженим із прокурором, про накладення арешту на зазначене майно.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Оскільки санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, то з метою забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна як покарання, передбаченого санкцією статті, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та на необхідність накласти арешт.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_8 надіслали клопотання про апеляційний розгляд без їх участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України), які, на підставі ч. 3 ст. 132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею при прийнятті рішення враховані в повній мірі.

З матеріалів провадження вбачається, що 16.09.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000929 за ч. 3 ст. 307 КК України.

17.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Вилучений авто в ході огляду місця події 16.09.2024 марки CHEVROLET NUBIRA номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 сірого кольору, 2005 року випуску згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить підозрюваному ОСОБА_6 .

Тобто, у підозрюваного ОСОБА_6 є майно, на яке необхідно накласти арешт з метою подальшого забезпечення виконання вироку суду, пов`язаного з конфіскацією майна.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави вважати, що з урахуванням санкції ч.3 ст.307 КК України, необхідно накласти арешт на майно відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України.

Приймаючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя достатньо мотивував рішення, врахувавши мету накладення арешту.

В поданій апеляційній скарзі апелянт стверджує, що слідчий вказував на зовсім інші підстави для накладення арешту на майно, а підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою.

Однак, ці доводи не відповідають дійсності, оскільки у клопотанні слідчого зазначено, що метою накладення арешту на майна є збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна.

Щодо доводів, чи є підозра обгрунтованою, то колегія суддів зазначає, що надані слідчому судді матеріали доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Отже, наразі, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення. За такого, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року про арешт майна - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9