Справа №755/1740/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5815/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

5 листопада 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою судузадоволено частково клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 13 грудня 2024 року включно, із визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень.

У разі внесення застави, покладенона обвинуваченого ОСОБА_7 , строком на 60 днів наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених у висунутому обвинувачені, а саме: потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_12 ; носити електронний засіб контролю.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд зазначив, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду. Так, злочини, передбачені ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ст. 257; КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , є особливо тяжкими, відповідно передбачають призначення покарання у виді: позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна (з урахуванням положень ч. 2 ст. 68 КК України); позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна; позбавлення волі на строк від п`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Вказаніпокарання в разі визнання ОСОБА_7 винуватим в сукупності з іншими обставинами можуть свідчити про існування мотивів та підстав вобвинуваченого переховуватися від суду.

У той же час продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не розпочато та зазначені особи безпосередньо судом не допитані. ОСОБА_7 протягом тривалого часу обіймав посаду в органах СБУ, а тому існує ймовірність того, що він може впливати на працівників та службових осіб, які можуть бути свідками у цьому кримінальному провадженні.

Окрім цього, стосовно ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, судвзяв до уваги, що ОСОБА_7 , як колишній працівник правоохоронного органу має широке коло зв`язків, серед службових осіб різних судових, правоохоронних та інших державних органів, користуючись якими обвинувачений може опосередковано здійснювати тиск на учасників з метою незаконного впливу на перебіг судового провадження.

Разом з тим, суд зазначив, що існує ризик щодо можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, ОСОБА_7 є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 163; ч. 2 ст. 182; ч. 2 ст. 328; ч. 1 ст. 366 КК України, у іншому кримінальному провадженні, яке розглядається Шевченківським районним судом міста Києва. У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 сторона обвинувачення інкримінує вчинення особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та власності, пов`язаних із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, вчинених у складі озброєної банди, організованої з метою нападу на окремих осіб.

Отже, суд у даному кримінальному провадженні дійшов висновку, що належна поведінка ОСОБА_7 може бути забезпечена виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та постановити нове рішення, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт або зменшити розмір застави до розміру відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України.

Зазначає, що заявлений обвинуваченням ризик щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду не відповідає нормам міжнародного права та практиці ЄСПЛ, оскільки обґрунтовується лише тяжкістю обвинувачення та покаранням до 15 років позбавлення волі. Разом з цим, з урахуванням ч. 5 ст. 72, яка діяла на момент скоєння правопорушення ОСОБА_7 вже 11 років відсидів у СІЗО з урахуванням 1 день знаходження в умовах СІЗО за 2 дні позбавлення волі.

Окрім цього, наявність ризику впливу на потерпілих, свідків та інших обвинувачених ґрунтується на припущеннях прокурора та показаннях потерпілого ОСОБА_9 про загрозу його життю та здоров`ю, тоді як фактичних даних такої загрози не має.

Разом з тим, зазначає, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 обґрунтовується лише діями в яких він обвинувачується, а не, як того вимагає міжнародне право.

Наявність обвинувачення у особливо тяжкому злочині не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування чи продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, з оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дослідив в повній мірі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість інкримінованих злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та вірно встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, а також незаконний вплив на свідків та потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

При цьому, ухваливши рішення про продовження строку тримання під вартою, обвинуваченому обрано альтернативний запобіжний захід у виді застави, що в повній мірі забезпечує дотримання його прав і свобод у кримінальному провадженні.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, про те, що стороною обвинувачення не доведено існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Обґрунтовуючи висновок щодо доцільності продовження строку тримання обвинувачених під вартою, з огляду на стадію судового провадження, суд першої інстанції врахував з достатньою повнотою та об`єктивністю усі обставини, з якими закон та судова практика Європейського суду з прав людини, пов`язують можливість продовження такого запобіжного заходу як тримання під вартою, в тому числі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, які повинні враховуватися не тільки при обранні такого запобіжного заходу, а й при його продовженні.

При цьому, судом встановлено, що звертаючись з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурором, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, в повній мірі доведено існування обставин, які свідчать не тільки про те, що заявлені ризики не зменшилися, а й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Зважаючи на встановлені судом першої інстанції конкретні обставини даного кримінального провадження, а також з урахуванням сукупності даних про особу ОСОБА_7 , на переконання колегії суддів, місцевий суд дійшов вірного висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, і такі ризики за відсутності достатніх стримуючих факторів не зменшилися.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ризики, на які посилається суд першої інстанції є безпідставними, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних даних та доказів, які б спростовували існування ризиків, в суді апеляційної інстанції наведено не було.

Таким чином, колегія суддів повністю погоджується з висновками місцевого суду про те, що застосування щодо ОСОБА_7 , більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, на даній стадії судового провадження буде недостатнім для запобігання встановлених ризиків, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Перевіркою доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегією суддів не встановлено будь-яких обставин, на які посилається захисник, які б могли служити законними підставами для скасування оскаржуваної ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та задоволення вимог апеляційної скарги.

На переконання колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 із визначенням відповідного розміру застави, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, та вмотивовано зробив висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 13 грудня 2024 року включно, із визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) гривень - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя