Справа № 277/927/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт. Ємільчине кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 22.06.2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Середи Ємільчинського району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України

в с т а н о в и в:

21 червня 2024 року приблизно о 17 год. 50 хв. на ґрунтовій автодорозі по АДРЕСА_1 , поблизу перехрестя з вул. Зарічна, інспектором СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 спільно з поліцейським СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції ОСОБА_7 , за допомогою увімкнення проблискових маячків на службовому автомобілі «RENAULT DUSTER» р.н. НОМЕР_1 (на синьому фоні), на якому вони здійснювали патрулювання, зупинено автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував автомобілем не скориставшись засобом пасивної безпеки ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в) Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5ст.121 КУпАП.

Також під час спілкування з водієм ОСОБА_4 працівниками поліції встановлено, що останній керував вищевказаним автомобілем не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п.2.1 а) Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» Правил дорожнього руху, а також мав ознаки алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність згідно ст.130 КУпАП.

В подальшому, 21.06.2024 року у вищевказаному місці, під час оформлення службовою особою СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області адміністративних матеріалів та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_4 , останній неодноразово висловив пропозицію працівнику поліції, який відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу в зв`язку із постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, а саме інспектору СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 5000 гривень за те, щоб вказана службова особа з використанням наданої йому влади та службового становища не виносила постанову про адміністративне порушення та не притягувала його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

У відповідь працівник поліції пояснив та попередив ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Однак ОСОБА_4 , незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливу мету ухилення від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, цього ж дня та в цьому ж місці о 18 год. 15 хв. надав неправомірну вигоду в сумі 5000 гривень інспектору СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 , який стояв біля лівої передньої частини службового автомобіля, а саме поклав вказані грошові кошти під бланк адміністративного протоколу, який лежав на капоті службового автомобіля «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 (на синьому фоні) з лівої сторони.

В подальшому вказані протиправні дії ОСОБА_4 були припинені поліцейським ОСОБА_8 , який негайно, діючи у межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції», невідкладно вжив заходів щодо попередження, своєчасного виявлення та припинення кримінального правопорушення, шляхом повідомлення по телефону про даний факт оперативного чергового, викликав на місце події слідчо-оперативну групу.

За вказаним фактом на місце події прибули працівники слідчо-оперативної групи ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, які виявили та вилучили на передньому капоті службового автомобіля «RENAULT DUSTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 (на синьому фоні) з лівої сторони під бланком адміністративного протоколу грошові кошти в сумі 5000 гривень, які ОСОБА_4 мав намір надати поліцейському в якості неправомірної вигоди за не притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, однак, злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з відмовою інспектора СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від отримання неправомірної вигоди.

27.06.2024 року під час досудового розслідування прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості.

Сторони узгодили, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість в обсязі пред`явленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України, зобов`язується визнати вину за обвинуваченням в обсязі підозри у судовому провадженні, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності позицій.

При визначенні узгодженої міри покарання, сторони, враховують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України, який належить до категорії нетяжких злочинів, особу підозрюваного, який не судимий, має постійне місце проживання, його відношення до скоєного, те, що він на обліках у лікарів психолога та нарколога не перебуває, вину визнав, у вчиненому щиро розкаюється, відсутність тяжких наслідків від вчинення даного злочину.

На підставі викладеного сторони погодились на призначення підозрюваному ОСОБА_4 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів за ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд переконався, що підозрюваний цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання. Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погрози або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.96-1, 96-2, 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368, 370, 374, 474, 475, 476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2024 року між прокурором Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ємільчинського районного суду від 25.06.2024 року на грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, а саме 5-ть купюр номіналом 1000 (одна тисяча) гривень кожна з серіями та номерами ВТ9570579, БМ7295237, АП7451042, АМ0314319, АК6218619.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів, а саме грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, а саме 5-ть купюр номіналом 1000 (одна тисяча) гривень кожна з серіями та номерами ВТ9570579, БМ7295237, АП7451042, АМ0314319, АК6218619 конфіскувати в дохід держави.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1