Справа №949/2085/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

03 листопада 2024 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , захисника неповнолітнього підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , психолога ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000356 від 01 листопада 2024 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти неповної середньої, учня ДПТНЗ "Дубровицький професійний ліцей", непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

в с т а н о в и в:

Заступник начальника СВ Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та утримання його в Рівненському слідчому ізоляторі, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання заступник начальника СВ посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи у співучасті групою осіб разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, 31 жовтня 2024 року, близько 23 год. 50 хв., зайшовши в житловий будинок ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, маючи намір на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс удари кулаками рук та ногами по тулубу, шиї та обличчю ОСОБА_12 , який знаходився в спальній кімнаті будинку, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді асфіксії змішаного типу з ознаками гіпоксичних явищ, аспірації крові (внаслідок рясної носової кровотечі), травматичного набряку гортані із звуженням просвіту голосової щілини, поєднаної тупої травми кісток носа та структур шийного органокомплексу з масивними крововиливами, що призвели до смерті ОСОБА_12 на місці події.

Продовжуючи свої умисні дії, неповнолітній ОСОБА_8 , діючи у співучасті групою осіб разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою між собою, 31 жовтня 2024 року, близько 23 год. 50 хв., діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, який в подальшому продовжено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_2 , після здійснення нападу на потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого, застосував до нього насильство, яке є небезпечним для життя потерпілого, що виразилося у нанесенні ударів кулаками рук та ногами по голові, шиї та тулубу, внаслідок чого останній помер на місці події, діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, відкрито заволодів належним ОСОБА_12 мобільним телефоном "Redmi", чим завдав потерпілому фізичної та майнової шкоди.

Протиправні, умисні дії ОСОБА_8 , які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану, органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України.

Так, на думку заступника начальника СВ ОСОБА_7 причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами.

01 листопада 2024 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України.

Заступник начальника СВ ОСОБА_7 зазначає, що з точки зору достатності та взаємозв`язку обставин справи, у даному кримінальному провадженні наявні докази, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно пов`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дані правопорушення.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки санкцією пунктів 6, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, та санкцією частини 4 статті 187 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років із конфіскацією майна, відтак може покинути межі території, як Сарненського району, так і Рівненської області;

- може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а саме ОСОБА_11 , яка є його знайомою, а тому перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може незаконно на неї впливати із метою зміни нею показів та покращення свого становища, у зв`язку з чим лише перебування останнього в слідчому ізоляторі унеможливить їх спілкування.

З огляду на вказані обставини, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_8 , які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, окрім як тримання під вартою, неможливе.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала доводи клопотання, просила його задоволити з мотивів, на які посилається слідчий.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 просили суд обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний є неповнолітнім, має паралізованого батька, за яким потрібно доглядати.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За визначенням, яке міститься в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, підтверджується вже зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 01 листопада 2024 року;

- протоколом огляду трупу ОСОБА_12 від 01 листопада 2024 року;

- протоколом затримання ОСОБА_8 від 01 листопада 2024 року;

- допитом свідка ОСОБА_11 від 01 листопада 2024 року;

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_12 №244 від 01 листопада 2024 року;

- іншими доказами, зібраними у ході досудового розслідування.

01 листопада 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України.

Так, на думку слідчого судді, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду стверджується тяжкістю покарання, що йому загрожує у випадку визнання ОСОБА_8 винуватим, адже санкцією пунктів 6, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, та санкцією частини 4 статті 187 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років із конфіскацією майна. Також є досить високим ризик з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконного впливу підозрюваного на свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , яка є його знайомою, а тому перебуваючи на волі, ОСОБА_8 може незаконно на неї впливати із метою зміни нею показів та покращення свого становища.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень статті 23 Кримінального процесуального кодексу України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Сукупність вказаних обставин, на переконання слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та гарантування його належної процесуальної поведінки.

Так, згідно статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, пунктом 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як передбачено статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Отже, тяжкість, характер і ступінь суспільної небезпеки інкримінованого злочину та особа підозрюваного, є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути виправдане в тому випадку, якщо є конкретні ознаки реальної необхідності охорони інтересів суспільства.

Підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, слідчий суддя не вбачає, беручи до уваги вагомість наявних доказів вини підозрюваного у скоєнні злочину, сумнівів у достовірності яких не виникає, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, оскільки санкцією пунктів 6, 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, та санкцією частини 4 статті 187 Кримінального кодексу України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

А тому, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя і здоров`я особи, що спричинив загибель людини та зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, дані про його особу, є достатні підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, впливу підозрюваного на свідків та інших учасників кримінального провадження.

З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати до ОСОБА_8 тримання під вартою на строк 60 днів.

Між тим, відповідно до частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

При цьому, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 спричинило загибель людини, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави як альтернативного виду запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 176, 177, 178, 179, 183, 193, 194, 196, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 01:50 год. 01 листопада 2024 року до 01:50 год. 31 грудня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 03 листопада 2024 року.

Слідчий суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1