КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5352/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , -

яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 рокузадоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.08.2024 року, без визначення розміру застави.

08.08.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва задоволено заяву слідчого слідчої групи ГСУ НПУ ОСОБА_10 про виправлення описки в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.07.2024 та виправлено описку, допущену у короткому та повному текстах ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.07.2024, а саме: замість помилково зазначеної дати, строку дії запобіжного заходу "15.08.2024", слід читати "15.09.2024".

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді необґрунтована та така, що порушує права підозрюваної.

Також апелянт зазначає, що в якості доказів, які обґрунтовують підозру, слідчим надані протокол проведення негласних слідчих дій, протокол огляду відеозапису, протокол огляду місця події, висновок експерта, проте усі додатки до клопотання не були надані особисто підозрюваній, натомість вони були надані адвокату, який був призначений у м. Дніпрі та який був відсутній у суді при застосуванні запобіжного заходу.

Апелянт вважає, що докази, які були подані в обґрунтування підозри не підтвердженні висновками експертів та носять характер допущень.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, алкогольні напої та наркотики не вживає, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

На переконання апелянта, ризики, зазначенні в ухвалі слідчого судді, необґрунтовані та не доведені фактами.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі сторони захисту доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 від 23.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

18.07.2024, в межах кримінального провадження №0001536 від 23.08.2023, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

18.07.2024 старша слідча в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів скоєних проти особи) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідча зазначила, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні злочину, за який передбачено покарання від 9 років до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Слідча зазначила також, що застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до ст. 177 КПК України, необхідно з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, слідча вказала на те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 з наступних причин: особисте зобов`язання - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та перебуваючи на вказаному вище запобіжному заході може перешкоджати встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, перешкоджати повному, всебічному розслідуванню, шляхом знищення та спотворення ним речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; особиста порука - на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України та Офісу Генерального прокурора не надходили письмові звернення осіб, які мають бажання взяти підозрюваного на особисту поруку; домашній арешт - неможливо застосувати у зв`язку з тим, що досудовим розслідуванням на даний час не установлені всі обставини вчинення злочину, тим самим органу досудового розслідування не вдалося одночасно і в повній мірі виявити та вилучити речі і документи, які можуть бути використані як докази в даному кримінальному провадженні. Перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_7 може спотворювати наявну у органу досудового розслідування інформацію, впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, які є жителями одного міста.

19.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчої задоволено та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.08.2024 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, потребують перевірки та оцінки, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, під час подальшого досудового розслідування.

Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя, з урахуванням обґрунтувань слідчої в клопотанні та прокурора у судовому засіданні, тяжкості інкримінованих підозрюваній ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та їх характеру, відомостей про особу підозрюваної, її роль у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, вважав наявними в провадженні ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважав недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи вищезазначене.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя врахував положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України та з огляду на ступень суспільної небезпеки, та те, що на даний час дії ОСОБА_7 кваліфіковано, зокрема, за ч. 3 ст. 307 КК України слідчий суддя не вважав необхідним застосовувати до неї альтернативний запобіжний захід у виді застави, оскільки злочин вчинено у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи апелянта, що усі додатки до клопотання не були надані особисто підозрюваній, натомість вони були надані адвокату, який був призначений у м. Дніпрі та який був відсутній у суді при застосуванні запобіжного заходу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки з матеріалів вбачається, що підозрювана ОСОБА_7 отримала клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001536 від 23.08.2023 з додатками до нього, що підтверджується розпискою від 18.07.2024 /т. 2 а.с. 29/.

При цьому, із журналу судового засідання від 19.07.2024 вбачається, що захисник ОСОБА_12 був присутнім у судовому засіданні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою /т. 3 а.с. 1-2/.

Разом з цим, колегія суддів бере до уваги та враховує посилання апелянта на характеризуючі дані підозрюваної ОСОБА_7 , а саме, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, алкогольні напої та наркотики не вживає, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, проте дані обставини не спростовують висновків слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлена згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скаргизахисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 липня 2024 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4