ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/336/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.185, ч.3 ст.357 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2024 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м. Львів, громадянки України, непрацюючої, одруженої, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимо, востаннє:

-вироком Франківського районного суду м. Львова за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років чотирьох місяців позбавлення волі,

- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначено за вироком Франківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2024 року, більш суворим, що призначене за даним вироком, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання термін її попереднього ув`язнення з 17 серпня 2023 року по 05 листопада 2023 року, а також частково відбуте покарання за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2023 року з 06 листопада 2023 року по дату постановлення даного вироку.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 17 серпня 2023 року.

Вироком суду також вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку, 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в тому числі 02.05.2023 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3057-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 20.05.2023 строком на 90 діб.

Встановлено, що 25.06.2023 близько 23:30 год. у ОСОБА_7 , яка перебувала у купе № 6 вагону № 6 поїзда № 60 сполученням «Київ-Чоп», який знаходився на території Залізничного вокзалу, що по АДРЕСА_3, виник злочинний умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , будучи раніше судомою за вчинення кримінальних правопорушень майнового характеру, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, перебуваючи у купе № 6 вагону № 6 поїзда № 60 сполученням «Київ-Чоп», який зупинився на території Залізничного вокзалу, що по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, 25.06.2023 близько 23:30 год. взяла із рюкзака сумку типу «бананка» чорного кольору в якій знаходились, сонцезахисні окуляри торговельної марки «Ray Ban», золота обручка «Гузема», золоті сережки марки «Гузема», документи для виїзду за кордон видані на ім`я ОСОБА_9 (які не становлять матеріальної цінності для потерпілої), мобільний телефон торговельної марки «Apple» iphone 13 Pro, об`ємом вбудованої пам`яті 128 Gb, Blue вартістю 31 764 грн. 01 коп., грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 73 120 грн. та 1500 грн., яку в подальшому заховала.

Після цього, 25.06.2023 близько 23:35 год. ОСОБА_7 із сумкою типу «бананка» чорного кольору та її вмістом, який зазначено вище, вийшла із купе № 6 вагону № 6 поїзда № 60 сполученням «Київ-Чоп» та місце вчинення злочину, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 106 384 грн. 01 коп.

Окрім цього, після вчинення крадіжки чужого майна, 25.06.2023 близько 23:30 год. ОСОБА_7 , яка перебувала у купе № 6 вагону № 6 поїзда № 60 сполученням «Київ-Чоп», який знаходився на території Залізничного вокзалу, що по АДРЕСА_3 , при огляді вмісту викраденої сумки типу «бананка» в повній мірі розуміючи, що в ній знаходиться паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданий на ім`я ОСОБА_9 , серії НОМЕР_1 виданий 30.06.2023 сектором оформлення документів № 2 Шевченківського відділу Центрального міжрегіонального управління служби у м. Києві та Київській області.

Після цього, 25.06.2023 близько 23:35 год. ОСОБА_7 із викраденим паспортом громадянина України для виїзду за кордон вийшла із купе № 6 вагону № 6 поїзда № 60 сполученням «Київ-Чоп» та покинула місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вищевказаний вирок суду скасувати та направити справу на новий розгляд.

Свої доводи узагальнено мотивує тим, що вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не було належно досліджено наявні у матеріалах справи докази, що є недопустимими та недостовірними.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які просять задовольнити апеляцію, з мотивів викладених у ній, прокурора, що вважає вирок суду законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Статтею 84 КПК передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з положеннями ст. 91 КПК, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення

Кримінальний процесуальний закон передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та підтверджений доказами, які досліджено та оцінено за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК та є правильним.

Зокрема, суд першої інстанції дослідив, проаналізував та правильно поклав в основу обвинувального вироку дані, що містяться у: рапорті інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 26 червня 2023; - протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 липня 2023 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з таблицею ілюстрацій та довідкою до нього від 17 липня 2023; протоколі добровільної видачі від 04 липня 2023 року.

Безпосереднім дослідженням суду першої інстанції були відеозаписи із камер відеоспостереження.

Так, протоколом огляду від 20 липня 2023 року проведено огляд компакт-диску DVD-R «Іір», 4,7GB, 120 min, 16х, на якому містяться записи із камер відео спостереження по АДРЕСА_3 . При відкритті відеозапису під назвою «D95_S5612_E5838.mp4», встановлено, що на відеозаписі зображено паркову зону на території Залізничного вокзалу що по АДРЕСА_3 . На 23:56:57 год. на відеозаписі виявлено ОСОБА_7 яка виходить і приміщення Залізничного вокзалу. Надалі, на 23:57:47 год. зафіксовано як зазначена вище жінка йде в напрямку центральної дороги від сторони Залізничного вокзалу. При відкритті відеозапису під назвою «D96_S5611_E5838.rap4», встановлено, що на відеозаписі зображено паркову зону на території Залізничного вокзалу що по АДРЕСА_3 . О 23:58:05 год. на об`єктиві камери відео спостереження з`являється ОСОБА_7 , яка йде в напрямку центральної дороги від Залізничного вокзалу.

Взяв суд до уваги і висновок судової товарознавчої експертизи від 04 липня 2023 року №СЕ-19/120-23/7011-ТВ, з таблицею ілюстрацій до нього, згідно якого ринкова вартість вживаного мобільного телефону торговельної марки «Apple» iPhone 13 Pro, об`ємом вбудованої пам`яті 128 Gb, Blue станом на 25.06.2023 становила 31 764,01 грн.

Усі експертизи у кримінальному провадженні проведені у відповідності до положень статей 101, 102, 242 КПК України, уповноваженими особами.

Правильно послався суд і на протокол проведення слідчого експерименту від 28 липня 2023 року, з таблицею ілюстрацій до нього, згідно якого, в присутності понятих, ОСОБА_7 розповіла та продемонструвала події, які відбувалися 25 червня 2023 року. А саме, остання повідомила, що 25.06.2023 близько 21:00 год. перебувала на станції «Підзамче» у м. Львів, після чого під`їхав поїзд зі сполученням «Київ-Чоп» у який вона сіла та зайняла своє місце у купе згідно купленого раніше квитка в м. Тернопіль. Зайшовши у купе вона виявила двох невідомих осіб, а саме на верхньому місці чоловіка та жінка, яка була на нижньому місці. Згідно купленого квитка її місце було на нижньому місці навпроти жінки. В ході поїздки ОСОБА_11 говорила із жінкою, а також бачила як вона у свій рюкзак ставить сумку типу «бананка». Надалі, 25.06.2023 близько 23:55 год. коли поїзд під`їжджав до м. Тернопіль, обвинувачена зібралась на вихід та виходячи із купе скористалась тим, що чоловік спав, а дівчина не звертала увагу, в результаті чого остання відкрила рюкзак цієї дівчини і з неї забрала сумку типу «бананка» та вийшла із поїзду. Після цього, ОСОБА_11 перебуваючи на Залізничному вокзалі в м. Тернополі зайшла у вбиральню, де оглянула викрадену сумку та виявила грошові кошти в сумі 100 доларів США, 1500 гривень, ключі, окуляри «Ray Ban» у чохлі, документи, золоту каблучку, в результаті чого забрала усі грошові кошти, а сумку «бананка» із всіма іншими речами викинула в урну, яка була в туалеті.

Отже, досліджені в суді першої інстанції докази є такими, що доповнюють один одного, є взаємоузгодженими, належними та допустимими і, в своїй сукупності, та поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінальних правопорушень.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що в основу рішення місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 покладено лише докази, що є належними і допустимими, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 в цій частині, не знайшли свого підтвердження та спростовуються даними, здобутими в ході розгляду справи місцевим судом.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненим кримінальним правопорушенням та особі обвинуваченої, необхідна й достатня для її виправлення та попередження нових правопорушень.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував: ступінь та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без її ізоляції від суспільства, правильно призначив покарання у межах санкцій статтей обвинувачення у виді позбавлення волі на певний строк та вірно, на підставі ст.70 КК України, визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на термін, що є мінімальним, встановлений тяжчою статтею обвинувачення, оскільки з врахуванням даних про особу обвинуваченої та фактичних обставин кримінального провадження саме таке покарання є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, при перевірці вироку суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку про те, що вирок суд першої інстанції є законним та обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування чи зміни, а отже не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2024 року стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді