Справа №345/4276/20
Провадження № 1-кп/345/36/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 00000809 про обвинувачення:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, за ч.1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в:

на розгляді суду знаходиться кримінальне провадження № 0000809 про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2020 р. близько 23:00 години ОСОБА_10 перебував біля магазину «Продукти Гастроном», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де спілкувався із своїми знайомими. В цей час до приміщення магазину підійшов ОСОБА_8 , який приєднався до розмови. В ході спілкування між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , виник словесний конфлікт, який перейшов у штовханину, в ході якої у ОСОБА_10 , виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один удар кулаком правої руки в голову ОСОБА_8 , від якого останній втратив свідомість та впав на землю.

Не зупиняючись на досягненому та продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_8 , який в той час знаходився на землі без свідомості, та умисно наніс ще два удари кулаком правої руки в голову, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової трави з лінійним переломом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральної гематоми правої скроневої ділянки, субдоральної гематоми в лівій лобно-скронево-тімяній ділянці, субарахноїдального крововиливу та забою головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 273 від 13.11.2020 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

Дії ОСОБА_11 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як заподіяння потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що у вересні 2020 року перебував біля магазину «Вікторія» із хлопцями. Він стояв і говорив з ними. В цей час підійшов потерпілий і поздоровався з хлопцями та з ним. Далі ОСОБА_12 почав проявляти агресію щодо нього без жодних причин. Обхопив його руками і почав носити. Спершу сприймав ці дії потерпілого як жарти, але потерпілий ставав дедалі агресивнішим. Він хотів йти геть, але потерпілий продовжував ображати та принижувати його нецензурними словами, а також погрожувати. Опісля ОСОБА_12 штовхнув його рукою в плече, потім ще раз штовхнув. До них підходив ОСОБА_13 і казав щоб ОСОБА_12 заспокоївся. Але ОСОБА_12 замахнувся третій раз і вдарив його кулаком по голові, і він відчув біль та страх. У відповідь кулаком правої руки вдарив ОСОБА_8 в лице з лівої сторони. Від цього удару потерпілий впав, але він боявся, що той встане і продовжить свої дії, адже не бачив, що потерпілий вже без свідомості. Невідкладно він ще раз кулаком вдарив лежачого потерпілого по лиці. Був ще один замах рукою, але він не попав по голові потерпілого, а зачепив бруківку. Коли побачив, що ОСОБА_12 не несе загрози, то більше не бив його. Після того як ОСОБА_12 лежав, він надавав допомогу та намагався привести його до свідомості. Просить врахувати, що потерпілий ОСОБА_12 значно крупніший по тілобудові за нього, тому в нього були реальні підстави побоюватись його. Вину у скоєному не визнає.

Захисник у судовому засіданні наголосив, що в діях його підзахисного відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Стороною обвинувачення не доведено тих обставин, які викладені в обвинувальному акті. ОСОБА_10 у ситуації що склалася захищався від неправомірних дій ОСОБА_8 , який був в стані сп`яніння, на зауваження не реагував і наносив удари ОСОБА_10 . Вважає, що мало місце не умисне, а необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дії ОСОБА_10 підлягають кваліфікації за ст. 128 КК України, як необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження. Якщо суд прийде до переконання про перекваліфікацію дій його підзахисного, то у цьому випадку кримінальне провадження закривається у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення ним кримінального правопорушення минуло майже чотири роки.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що подія сталася у вересні 2020 року біля магазину «Вікторія». Було уже темно, десь коло 23-ї години. Біля магазину зустрів обвинуваченого із хлопцями, він привітався із ними. Одразу чомусь виник конфлікт із ОСОБА_10 , він по дружньому жартуючи, обняв обвинуваченого. Обвинувачений сприйняв ці дії як намагання нанести йому тілесні ушкодження. Між ними виникла словесна перепалка, в ході якої обвинувачений образив його. Він долонею правої руки штовхнув обвинуваченого в плече. У відповідь ОСОБА_10 наніс йому удар кулаком в голову. Через це він впав і втратив свідомість приблизно на 20 хв. На наступний день він звернувся за медичною допомогою, бо дуже боліла голова і батьки викликали швидку, яка доставила його в лікарню. Цивільний позов підтримує в частині стягнення моральної шкоди, матеріальна шкода йому відшкодована. Не наполягає на суворому покаранні ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 , яка є матір`ю потерпілого суду пояснила, що 12 вересня 2020 року вони із сином були на дачі де працювали. Коли повернулися додому, син попросився піти прогулятися. У ночі 13 вересня син прийшов додому сильно побитий (гематома на голові, розбита губа, текла кров з носа, під очима синяки і очі запухлі). Він не міг говорити і жалівся, що болить голова. Вони з чоловіком викликали швидку допомогу, лікарі його глянули, але син не бажав їхати в лікарню. Зранку 13-го вересня вони з чоловіком відвезли сина в лікарню, де йому зробили рентген, але через побоювання заразитись коронавірусом, син відмовився від госпіталізації. Після цього син декілька днів лежав в дома і нічого не говорив, в нього почалась рвота. Через це 16-го вересня знову викликали швидку допомогу і сина госпіталізували. В лікарні йому двічі робили дослідження голови МРТ. З 16 вересня до 7 жовтня ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні. Перші вісім днів після госпіталізації син перебував у дуже важкому стані. В подальшому ОСОБА_8 продовжив лікування в домашніх мовах. Син не пам`ятав, хто його побив і за яких обставин. Обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 дізнався від працівників поліції, коли ті показали йому відеозапис події.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що того вечора зустрілась з ОСОБА_8 біля проспекту Л.Українки і вони разом пішли до магазину « ОСОБА_16 ». Останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. Біля магазину «Вікторія» ОСОБА_8 поздоровався з ОСОБА_10 . Далі ОСОБА_8 почав кричати до ОСОБА_10 і висловлював якісь претензії щодо обставин, які були пов`язані з дружиною ОСОБА_8 . У відповідь ОСОБА_10 казав, що нічого такого не було. Під час розмови ОСОБА_8 тричі штовхнув обвинуваченого кулаком в плече. Після цього ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_8 кулаком в голову. Від цього ОСОБА_8 впав на спину, вдарився головою об бруківку і одразу втратив свідомість. Після цього він лежав та не підводився, ОСОБА_17 викликала швидку допомогу. Далі ОСОБА_10 намагався ще вдарити ОСОБА_8 проте його відтягнули хлопці. Вони намагалися привести до свідомості ОСОБА_8 , давали воду. В ОСОБА_8 на якійсь стороні голови була рана. Коли приїхала карета швидкої допомоги, то ОСОБА_8 відмовився їхати до лікарні також відмовився від допомоги в супроводі додому.

Експерт ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що проводячи експертизу заподіяних тяжких тілесних ушкоджень неможливо простежити та встановити механізм отриманих тілесних ушкоджень. Механізм утворення таких ушкоджень лежить в площині сукупності дій обвинуваченого та падіння тіла потерпілого, жодна експертиза не здатна встановити і розмежувати від яких ударів отримані травми, якщо немає довгих проміжок у часі. Отримані тілесні ушкодження можуть свідчити про нанесення не менше 3-х ударів тупими твердими предметами з обмеженою діючою поверхнею в зазначені у висновку ділянки та послідуючим падінням та ударом правою скроневою ділянкою до площини, про що свідчить характер черепно-мозкової травми з наявною ділянкою удару в правій скроневій ділянці та ділянкою протиудару в лівій скронево-тім`яній ділянці.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом були вжиті усі передбачені процесуальним законом заходи для забезпечення явки в судове засідання для допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 як осіб, що були присутні при події злочину, однак, ні судовими викликами, ні прокурором в порядку, визначеному ч. 3 ст. 23 КПК України, така явка не була забезпечена.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцеперебування свідків невідоме, у зв`язку з цим суд позбавлений можливості безпосередньо допитати в судовому засіданні вказаних свідків. Таким чином суд вирішив переглянути відеозаписи судових засідань від 27.04.2021 та 21.05.21 у кримінальній справі 345/4276/20 під головуванням судді ОСОБА_22 , на якому допитувалися свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_21 .

Згідно наданих пояснень свідок ОСОБА_17 пояснила, що у вересні минулого року вона гуляла з ОСОБА_15 і з дітьми. Оскільки вони вирішили піти на каву в цілодобовий магазин, то вона повела дітей додому. Після того як відвела дітей і підійшла до магазину « ОСОБА_16 », то ОСОБА_8 вже лежав на землі. ОСОБА_10 і ОСОБА_15 надавали йому допомогу. Вона викликала швидку допомогу. Хлопець з машини дав розчин аміаку, за допомогою якого і привели до тями потерпілого. Далі приїхала швидка допомога, проте, ОСОБА_8 відмовився їхати в лікарню. В нього на голові була рана, а саме подерта шкіра. Самого конфлікту свідок не бачила.

Згідно наданих пояснень свідок ОСОБА_21 пояснив, що восени минулого року в один з днів близько 22-23 годин вечора він, обвинувачений, ОСОБА_23 і ОСОБА_13 на його автомобілі під`їхали до магазину. Хлопці вийшли з машини, а він залишився за кермом, користувався телефоном і не звертав уваги що відбувалось навколо. Далі вже побачив потерпілого на землі. Він не виходив з машини. Хтось підійшов до машини і залишив в ній куртку. Ймовірно це був обвинувачений. Після цього обвинувачений вже не наносив удари потерпілому. Далі свідок від`їхав на певну відстань, бо не хотів бути причетним до цих подій, але потім повернувся. Потерпілому надавали допомогу, в тому числі це робив і обвинувачений. Свідок вийшов з машини і на прохання якоїсь дівчини дав з аптечки розчин аміаку і вату. Понюхавши цей розчин, потерпілий прийшов до тями і його посадили на сходи. Десь за 5-10 хв. хлопці, які приїхали разом з ним, сіли в машину і він повіз їх по домам. Територія біля магазину освітлюється. Слідів крові свідок на землі не бачив.

Згідно наданих пояснень свідок Свідок ОСОБА_13 , який знає і обвинуваченого, і потерпілого, пояснив, що в першій половині вересня 2020 р. він, ОСОБА_10 , ОСОБА_23 і ОСОБА_24 близько 22-ї години приїхали в цілодобовий магазин за покупками. Приблизно через 20 хв. підійшов ОСОБА_8 з дівчиною і привітався з усіма. Десь через 15 хв. ОСОБА_8 почав розмову з ОСОБА_10 . Сам свідок перебував за декілька метрів від них. ОСОБА_8 говорив на підвищених тонах і вживав нецензурні слова. ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_10 і останній відійшов. Потім другий раз намагався штовхнути ОСОБА_10 . Свідок підійшов до них і запропонував розійтись мирно. Після цього як свідок відійшов від них, ОСОБА_8 сильніше штовхнув ОСОБА_10 , останній знову спробував відійти. Проте, ОСОБА_8 з усієї сили вдарив ОСОБА_10 в плече, від чого ОСОБА_10 похитнувся. У відповідь на це ОСОБА_10 з розмаху кулаком правої руки вдарив ОСОБА_8 в лице. Від цього удару ОСОБА_8 впав на землю і вдарився головою об бруківку. Далі ОСОБА_10 відбіг в сторону, зняв куртку і знову підбіг до ОСОБА_8 та замахнувся, але свідок не бачив чи вдарив обвинувачений ще раз потерпілого. Свідок схопив ОСОБА_10 за тіло і відтягнув в сторону. ОСОБА_8 лежав без свідомості і йому надавали першу медичну допомогу. Під час тих подій ОСОБА_8 був в стані алкогольного сп`яніння, адже від нього було чути запах алкоголю. Також свідок припускає, що потерпілий був ще і під дією наркотичних речовин, адже той був надто збудженим і в нього були незвично розширені зіниці.

Щодо свідка ОСОБА_25 , який зазначений в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то прокурор відмовився від виклику і допиту його в судовому засіданні, мотивуючи це тим, що безпосереднім очевидцем події він не був, а допитувався лише з метою уточнення окремих даних про характер отриманих потерпілим тілесних ушкоджень. Також прокурор відмовилась від виклику і допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_26 , мотивуючи це тим, що ця особа на даний час знаходиться за межами України (т.1 а.с. 140) і час його повернення не відомий. Інші учасники кримінального провадження погодились з позицією прокурора.

Досліджені в судовому засіданні письмові докази та їхнє значення для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.09.2020 року, в якому зазначено, що ОСОБА_8 повідомив Калуський ВП ГУНП в Івано-Франківській області про нанесення йому тілесних ушкоджень в ніч з 12.09.2020 року на 13.09.2020 року невідомими особами (т. 1 а.с. 41).

-протокол огляду місця події від 16.09.2020 р. з фототаблицями, в ході якого було проведено огляд за місцем вчинення кримінального правопорушення, а саме огляд території, прилеглої до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою м. Калуш, провулок Шкільний, 4А. (т. 1 а.с. 43-48);

-протокол огляду речей і документів від 24.09.2020 року (т.1 а.с. 55-69), згідно з яким було проведено огляд відеозапису камер відео нагляду «Безпечне місто». До даного протоколу додано DVD-R диск (т.1 а.с. 70). При перегляді відеофайлу ІРкамера22_kalus2_kalus2_2927 _3422_18190677 встановлено, що відеозапис ведеться з відеокамери, встановленої за адресою м. Калуш, пр. Шкільний. На відеозаписі зображення входу в приміщення магазину «Гастроном продукти», площадка перед магазином та проїжджа частина провулку Шкільний безпосередньо у вказаному місці.

В судовому засіданні судом було оглянуто вказаний відеофайл. З оглянутого судом відеозапису встановлено хронологію події:

22:58:54 год. потерпілий ОСОБА_8 починає розмахувати руками в напрямку ОСОБА_10 , демонструючи прийоми рукопашного бою;

22:59:00 год. потерпілий ОСОБА_8 піднімає ОСОБА_10 на руки (бере в обхват тулуба в ділянці поясу) та починає переносити по площадці, потрясаючи його;

22:59:05 год. ОСОБА_8 ставить ОСОБА_10 на землю та між ними продовжується розмова;

22:59:52 год. ОСОБА_8 штовхає ОСОБА_10 , який у свою чергу відступає назад. Далі між ними продовжується розмова;

23:01:51 год. потерпілий ОСОБА_8 правою рукою наносить удар ОСОБА_10 в ліве плече, в ході якого останній відходить назад;

23:02:00 год. ОСОБА_10 розвертається від ОСОБА_8 та намагається відійти в сторону;

23:02:16 год. ОСОБА_8 наносить удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_10 , від якого ОСОБА_10 відходить назад. У відповідь на цей удар ОСОБА_10 наступної ж секунди наносить удар ОСОБА_8 в обличчя. Від цього удару ОСОБА_8 падає на землю. Після цього ОСОБА_10 одразу підбігає до лежачого ОСОБА_8 та наносить ще два удари. Ці три удари (перший стоячому ОСОБА_8 і два наступні вже лежачому) були нанесені ОСОБА_10 впродовж трьох секунд. Після цього ОСОБА_10 знімає з себе верхній одяг та намагається підійти до ОСОБА_8 , однак ОСОБА_13 його не підпускає. ОСОБА_10 підходить до автомобіля та ставить верхній одяг в салон автомобіля і знову повертається до місця, де знаходиться ОСОБА_8 , який лежить на землі, але інші особи, які присутні на місці події, не підпустили ОСОБА_10 до ОСОБА_8 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.10.2020 року з матеріалами відеофіксації, проведеного за участю свідка ОСОБА_15 , в ході якого остання розповіла про обставини та за допомогою статиста відтворила механізм нанесення ОСОБА_10 . ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_15 розповіла, що ОСОБА_8 двічі штовхнув ОСОБА_10 в плече. Після цього ОСОБА_10 наніс ОСОБА_8 один удар в область голови, від якого той впав. А потім ОСОБА_10 зняв куртку підбіг до лежачого ОСОБА_8 і ще двічі ударив. (т.1 а.с. 71-75);

-протокол проведення слідчого експерименту від 13.10.2020 року з матеріалами відеофіксації, проведеного за участю свідка ОСОБА_27 , в ході якого останній розповів про обставини та за допомогою статиста відтворив механізм нанесення ОСОБА_10 . ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_13 вказав, що бачив, як ОСОБА_8 двічі вдарив ОСОБА_10 в плече. Від цих ударів ОСОБА_10 похитнувся назад та у відповідь наніс ОСОБА_8 один удар в область голови. Від цього удару ОСОБА_8 впав і втратив відомість. ОСОБА_10 ще підбігав до ОСОБА_8 , проте свідок не бачив чи наносив він ще удари ОСОБА_8 (т.1 а.с. 76-80);

-протокол проведення слідчого експерименту від 13.10.2020 року з матеріалами відеофіксації, проведеного за участю свідка ОСОБА_26 , в ході якого останній розповів про обставини та за допомогою статиста відтворив механізм нанесення ОСОБА_10 . ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. При цьому ОСОБА_26 вказав, що бачив, як ОСОБА_8 двічі наніс удари в плече ОСОБА_10 . ОСОБА_8 ще намагався вдарити ОСОБА_10 , проте, останній наніс ОСОБА_8 один удар в область голови, від якого той впав на землю і вдарився головою. Зазначає, що після падіння ОСОБА_8 на землю, ОСОБА_10 підходив до нього і намагався нанести ще удари, але не наніс. (т. 1 а.с. 81-85);

-висновок експерта № 273 від 13.11.2020 року, згідно з яким в ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з лінійним переломом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, субдоральною гематомою в лівій лобно-скронево-тімяній ділянці, субарахноїдальним крововиливом та забоєм головного мозку; синці в ділянці голови; крововилив під конюктиву правого очного яблука; забій м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин обох губ, забій м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин носа; краєвий перелом коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва. Вказані вище тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок нанесення ударів такими предметами (можливо кулаками рук). Закрита черепно-мозкова травма з лінійним переломом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, субдоральною гематомою в лівій лобно-скронево-тімяній ділянці, субарахноїдальним крововиливом та забоєм головного мозку відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта описані вище тілесні ушкодження відносяться до легких. Враховуючи кількість тілесних ушкоджень, експерт прийшла до висновку, що ОСОБА_8 було нанесено не менше 3-4 ударів тупими твердими предметами (можливо кулаками рук) в ділянку голови. Характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень на різних протилежних ділянках тіла, виключають можливість їх утворення внаслідок падіння на площину (т. 1 а.с. 90-94).

-протокол огляду місця події від 16.09.2020 р. з фототаблицями, відповідно до якого ОСОБА_14 в приміщенні Калуського ВП ГУНП добровільно видала працівникам поліції одяг, в який був одягнений ОСОБА_8 під час спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме: футболку чорного кольору із логотипом «Найк» та штани сірого кольору (т.1 а.с. 49-54);

-висновок експерта № 659 від 30.09.2020 року згідно з яким, кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізесорологічною системою АВО (т.1 а.с. 86).

-висновок експерта № 661 від 02.10.2020 року, згідно з яким в помарці на папері, вилученому при огляді місця події біля магазину «Продукти Гастроном», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , знайдена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО. Кров, яка виявлена на вказаному вище речовому доказі може належати особі (особам) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, якій властивий антиген Н ізосерологічної системи АВО і, отже, потерпілому ОСОБА_8 не належить (т.1 а.с. 87-88).

-висновок експерта № 661 від 01.10.2020 р., згідно з яким в помарці на футболці, вилученій в потерпілого ОСОБА_8 , кров не виявлена. Також на штанах, вилучених в потерпілого ОСОБА_8 , слідів, подібних на кров не знайдено (т.1 а.с. 89).

-висновок комісійної судово-медичної експертизи №15 від 28.04.2023 згідно з яким в ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з лінійним переломом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, субдоральною гематомою в лівій лобно-скронево-тімяній ділянці, субарахноїдальним крововиливом та забоєм головного мозку; синцем в правій навколо очній ділянці, крововиливом під кон`юнктиву правого очного яблука, забоєм м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин обох губ, м`яких тканин носа, краєвим переломом коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва; садна та підшкірні крововиливи в ділянках обох колінних та ліктьових суглобів. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів. Наявність тілесних ушкоджень в ділянках обличчя: синця в правій навколоочній ділянці, крововиливу під кон`юнктиву правого очного яблука, забою м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин обох губ, носа та краєвого переломому коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва, можуть свідчити про нанесення не менше 3-х ударів тупими твердими предметами з обмеженою діючою поверхнею в зазначені ділянки та послідуючим падінням та ударом правою скроневою ділянкою до площини, про що свідчить характер черепно-мозкової травми з наявною ділянкою удару в правій скроневій ділянці та ділянкою протиудару в лівій скронево-тім`яній ділянці. Закрита черепно-мозкова травма може відповідати терміну казаному в ухвалі суду. Садна та підшкірні крововиливи в ділянках обох колінних та ліктьових суглобів могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами у вказані ділянки, так і при ударах вказаними ділянками до таких предметів. Враховуючи, що в медичних документах кількість, конкретна локалізація та морфологічна характеристика тілесних ушкоджень в ділянках обох колінних та ліктьових суглобів не вказана, вирішити питання про кількість фізичних контактів, та давність їх спричинення немає можливості. Одразу після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 13.10.2020р. могли проявитися забої м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин обох губ, краєвий перелом коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва. Решта видимих тілесних ушкоджень проявляються в проміжок часу від кількох хвилин до кількох годин, швидкість їх прояву залежить від індивідуальних особливостей організму. (т. 2 а.с. 91-95).

Також, в судовому засіданні були досліджені такі речові докази як медичні документи, які стосуються надання потерпілому першої невідкладної медичної допомоги та подальшого його лікування після отримання тілесних ушкоджень. А, саме, було оглянуто медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 , медичну карту стаціонарного хворого № 5720 від 16.09.2020 р., витяг з медичної карти стаціонарного хворого № 5720, дві копії карт виїзду швидкої допомоги від 13.09.2020 та від 16.09.2020. Ці медичні документи, а також КТ-грама головного мозку, цифровий диск із записом КТ-головного мозку, 2 рентгенограми були предметом дослідження під час проведення судово-медичної експертизи.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Ч. 1 ст. 121 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

При перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 по даній справі суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к прийшов до висновку, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

За нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано у ст. 25 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (ч. 1 ст. 121 КК) і необережного заподіяння таких ушкоджень (ст. 128 КК) здійснюється за суб`єктивною стороною цих злочинів.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень випадки, коли винна особа не бажала або свідомо не припускала настання таких наслідків. Суб`єктивна сторона злочину є основним елементом, за яким він відрізняється від заподіяння умисного тяжкого чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідальність за яке настає за ст.ст. 121 і 122 КК України. Вона характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_8 наніс один удар кулаком правої руки в голову ОСОБА_8 , від якого останній втратив свідомість та впав на бруківку в результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 273 від 13.11.2020 року, за наслідками проведення експертизи, встановлено, що у ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з лінійним переломом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, субдоральною гематомою в лівій лобно-скронево-тімяній ділянці, субарахноїдальним крововиливом та забоєм головного мозку; синці в ділянці голови; крововилив під конюктиву правого очного яблука; забій м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин обох губ, забій м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин носа; краєвий перелом коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва. Такі тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, могли утворитися внаслідок нанесення ударів такими предметами (можливо кулаками рук). Закрита черепно-мозкова травма з лінійним переломом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, субдоральною гематомою в лівій лобно-скронево-тімяній ділянці, субарахноїдальним крововиливом та забоєм головного мозку відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, а решта описані вище тілесні ушкодження відносяться до легких. Враховуючи кількість тілесних ушкоджень, експерт прийшла до висновку, що ОСОБА_8 було нанесено не менше 3-4 ударів тупими твердими предметами (можливо кулаками рук) в ділянку голови. Характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень на різних протилежних ділянках тіла, виключають можливість їх утворення внаслідок падіння на площину.

Окрім цього, також згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №15 від 28.04.2023 встановлено, що в ОСОБА_8 тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів. Наявність тілесних ушкоджень в ділянках обличчя: синця в правій навколоочній ділянці, крововиливу під кон`юнктиву правого очного яблука, забою м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин обох губ, носа та краєвого переломому коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва, можуть свідчити про нанесення не менше 3-х ударів тупими твердими предметами з обмеженою діючою поверхнею в зазначені ділянки та послідуючим падінням та ударом правою скроневою ділянкою до площини, про що свідчить характер черепно-мозкової травми з наявною ділянкою удару в правій скроневій ділянці та ділянкою протиудару в лівій скронево-тім`яній ділянці.

При цьому суд критично оцінює висновок експерта № 273 від 13.11.2020 року в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень, який має істотне значення для кваліфікації злочину, оскільки він суперечить висновку комісійної судово-медичної експертизи №15 від 28.04.2023. Вказані розбіжності не були усунуті під час допиту експерта ОСОБА_18 , в судовому засіданні.

Таким чином, з досліджених матеріалів кримінального провадження, зокрема, з відеозапису ІРкамера22_kalus2_kalus2_2927 _3422_18190677, висновку комісійної судово-медичної експертизи №15 від 28.04.2023, показань обвинуваченого та свідків, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 під час конфлікту з потерпілим завдав одного удару кулаком правої руки в голову ОСОБА_8 , від якого останній втратив свідомість та впав на бруківку в результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження. При цьому бруковане покриття є предметом із необмеженою (переважаючою) контактуючою поверхнею, оскільки його поверхня значно перебільшує контактуючу ділянку тіла потерпілого, а саме: голову. Водночас, у свою чергу, рука має обмежену контактуючу площу. Окрім цього, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо іншого механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та характеру їх утворення, зокрема, від дії іншого предмета з необмеженою (переважаючою) контактуючою поверхнею, аніж бруковане покриття.

Таким чином, тяжке тілесне ушкодження було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в ділянку голови потерпілого, а є результатом падіння останнього й удару головою до твердої поверхні, а саме: брукованого покриття, чого обвинувачений, хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити (злочинна недбалість).

Отже, в конкретному випадку мало місце не умисне, а необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим дії ОСОБА_10 підлягають кваліфікації за ст. 128 КК України.

Не зупиняючись та продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 , підійшов до ОСОБА_8 , який в той час знаходився на землі без свідомості, та умисно наніс ще два удари кулаком правої руки в голову. В результаті протиправних дій ОСОБА_10 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 273 від 13.11.2020 року, в ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: синці в ділянці голови; крововилив під конюктиву правого очного яблука; забій м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин обох губ, забій м`яких тканин з травматичним набряком м`яких тканин носа; краєвий перелом коронкової частини 1-го зуба на верхній щелепі зліва. Описані тілесні ушкодження відносяться до легких.

Таким чином суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_10 на досудовому слідстві кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК «умисне заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння». Суд приходить до висновку, що така кваліфікація дій обвинуваченого є невірною і не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим в ході судового розгляду справи по суті, оскільки стороною обвинувачення не доведено наявність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, а його вина за інкримінованою статтею не доведена: оскільки суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення характеризується прямим умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, свідомою вольовою поведінкою обвинуваченого, а не інстинктивними ударами, що мало місце в діях обвинуваченого.

Даючи аналіз дослідженим в судовому засіданні доказам, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 у вчинених ним кримінальних правопорушеннях слід перекваліфікувати із ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України як необережне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини, при яких було скоєно кримінальне правопорушення, а також думку потерпілого і позицію прокурора.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного та те, що він має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відсутні негативні характеристики щодо нього, має на утриманні двоє малолітніх дітей.

Обставини, які б відповідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, стороною обвинувачення в обвинувальному акті не наведено. Не встановлено таких обставин і в судовому засіданні.

В обвинувальному акті як обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, зазначено «щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину». Водночас суд приходить до висновку, що в судовому засіданні такі обставини не знайшли свого підтвердження, адже ні стороною захисту, ні стороною обвинувачення не подано доказів та не наведено аргументів, які б підтверджували наявність таких пом`якшуючих покарання обставини. Навпаки, позиція обвинуваченого, який не визнає вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і взагалі вважає, що в його діях нема складу злочину, свідчить про те, що він вину не визнає, не погоджується з обставинами справи, які зазначені в обвинувальному акті, тому така обставина, як щире каяття відсутня. Інших обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому на підставі ст. 66 КК України, в ході судового розгляду також не встановлено.

У висновку досудової доповіді, складеної Калуським міськрайонним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 27.01.2021 р., зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень та середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган з питань пробації вважає що виправлення ОСОБА_10 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Враховуючи вище викладені обставини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до переконання, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого слід призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, а за ст. 128 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. Призначення таких покарань буде необхідним, достатнім та дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та запобігання нових кримінальних правопорушень, такі покарання повністю досягнуть мети їх призначення та призведуть до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені: ч.1 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків; ст.128 КК України відноситися до категорії нетяжких злочинів.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії кримінального проступку, за яке передбачене покарання не пов`язане з позбавленням волі, та кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК відноситься до категорії нетяжких злочинів, вчинені обвинуваченим ОСОБА_10 12.09.2020, після чого інші злочини, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше двох років, ним не вчинялись, від досудового розслідування або суду він не ухилявся, то станом на день ухвалення вироку закінчилися строки давності за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, що встановлений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК (два роки), та за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК, що встановлений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК (три роки). Тому обвинувачений ОСОБА_10 в силу ч. 5 ст.74 КК підлягає звільненню від покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_10 в силу ч. 5 ст. 74 КК підлягає звільненню від покарання за усі кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ст. 128, то суд не вбачає підстав для призначення йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, згідно ст. 70 КК.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_8 до ОСОБА_10 з урахуванням його доповнення про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 12 757,51 грн, та моральної шкоди у розмірі 70 000 грн. (т. 1 а.с. 161-163), суд керується положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позовні вимоги потерпілий мотивує тим, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_10 він був змушений проходити обстеження в медичному закладі та витрачати кошти на придбання медичних препаратів. Крім того, нанесенням тілесних ушкоджень було завдано і моральної шкоди, оскільки в момент отримання тілесних ушкоджень він переніс фізичний біль, емоційний стрес, що супроводжувалось почуттям розгубленості, приниженої гідності та тривоги за своє життя. Наслідки події призвели до появи порушення сну, пригніченості та дратівливості. Із-за травми він втратив можливість виїхати за кордон на заробітки.

Обвинувачений ОСОБА_10 частково визнав цивільний позов та відшкодував потерпілому майнову шкоду у розмірі 10 473 грн, із заявлених 12 757,51 грн. що підтверджується грошовим переказом (т. 2 а.с.143). А тому позов в частині стягнення матеріальної шкоди слід задоволити та стягнути з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_8 2 284, 51 грн. матеріальної шкоди, яка підтверджена копіями квитанцій (т. 1 а.с.166-167).

Суд також вважає, що потерпілому ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням спричинено і моральну шкоду, оскільки внаслідок одержання тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння викликали розлад здоров`я, він переніс як фізичну біль, так і психологічні страждання із-за втрати здоров`я, порушення нормального способу життя. Що стосується втраченого заробітку через неправомірні дії обвинуваченого, на що посилається ОСОБА_8 в своїй заяві, то такі факти не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів на підтвердження цього не було долучено в судовому засіданні, як не додано і до позовної заяви. Тому, виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи характер вчиненого злочину, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_8 , суд вважає, що цивільний позов в цій частині слід задоволити частково та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 40 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, ст.12, 44 ,49 КК України, керуючись ст.284, 285, 286, 288,369-372,376,392,395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 ст. 128 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від покарання;

-за 128 КК у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, на підставі ч.5 ст. 74 КК звільнити його від покарання.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_3 , 51 грн. матеріальної шкоди та 40 000,00 грн. моральної шкоди завданої злочином.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- футболку чорного кольору, штани сірого кольору, які знаходяться в камері речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 , яка знаходяться при матеріалах кримінальної справи № 345/4276/20 - повернути ОСОБА_8 ;

- взірці крові ОСОБА_8 , які знаходяться в камері речових доказів Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

- відеозапис на DVD-R диску, дві копії карт виїзду швидкої допомоги від 13.09.2020 та від 16.09.2020, які зберігаються в матеріалах судової справи № 345/4276/20 залишити при матеріалах справи;

- медичну карту стаціонарного хворого № 5720 від 16.09.2020 р., медичну карту амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 , витяг з медичної карти стаціонарного хворого № 5720, цифровий диск із записом КТ-головного мозку, 2 рентгенограми, які знаходяться при матеріалах кримінальної справи № 345/4276/20, КТ-граму головного мозку, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження № 00000809 повернути КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляції протягом 30 діб з часу проголошення.

Головуючий: