Справа № 203/4364/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року колегія суддів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора- ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження №0000372 від 07.10.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сопине, Новоазовського району, Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, який має звання майора внутрішньої служби, місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до наказу начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області у період до 12.07.2021, більш точні дані досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 призначено на посаду заступника чергового помічника начальника слідчого ізолятору чергової служби державної установи «Маріупольській слідчий ізолятор».

З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу.

Водночас ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17 Конституції України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин:

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно - територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних Сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АДРЕСА_2 .

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АДРЕСА_2 , а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АДРЕСА_2 та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_8 перед Академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних Сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційної пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України ( АДРЕСА_2 та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту Російської Федерації (далі - ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в населених пунктах Луганської та Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецкая народная республика» (далі - «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-УІІІ від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-УІІ від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Усупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_9 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторгайсь на територію Україну через державний кордон України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 .№259/2022 внесено зміни у статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ), та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25.04.2022 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» встановлено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) серед яких і Маріупольська міська територіальна громада.

Так, у період з 24.02.2022 та не пізніше 15.04.2022 (більш точний час органами досудового розслідування невстановлений), ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, маючи злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, діючи в інтересах держави агресора, надав згоду представникам РФ та добровільно вступив на посаду до структурного підрозділу окупаційної адміністрації РФ, а саме до незаконного органу так званого «Мариупольский следственный изолятор государственной служби исполнения наказаний министерства юстиции донецкой народной республики», чим добровільно перейшов на бік ворога, у період збройного конфлікту.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

Водночас, розгляд кримінального провадження здійснювався за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_6 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області.

Захисник обвинуваченого здійснювала активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого, приймала участь у дослідженні доказів, виступала у дебатах.

З моменту направлення до суду обвинувального акту процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_7 були дотримані стороною обвинувачення та прийнято усіх вичерпних заходів для забезпечення його прав. Зокрема, захист обвинуваченого здійснює адвокат, яка брала участь у суді, повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 (враховуючи, що з 24.02.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до РФ, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території), інформація про процесуальні документи надсилались судом та публікувались відповідно до вимог ст.135, 323 КПК України через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження , а саме в газеті «Урядовий кур`єр», на офіційних сайтах офісу Генерального прокурора України та судової влади.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_7 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п.«g» п.3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати його правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду та висловила свою позицію, відповідно до якої вважала, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, просила виправдати ОСОБА_7 .

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, судом досліджені надані стороною обвинувачення докази.

Так, свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що на даний час він працює оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «Біленківська виправна колонія». ОСОБА_7 він знає як колишнього колегу. На час 2022 року стосунки з ОСОБА_7 були суто робочі. З 07.02.2022 він свідок- працював на посаді інспектора відділу режиму та охорони Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор» Південно-Східного міжрегіонального управління. З 24.02.2024 він майже весь час знаходився на робочому місці, так як їм надійшла вказівка від керівництва установи підтримувати режим на території Маріупольського слідчого ізолятора. 07.03.2024 до установи зайшли невідомі особи, які назвалися бійцями так званої ДНР. Хто саме відкрив двері на територію СІЗО він не знає, оскільки в той час знаходився на режимному корпусі. Після цього вони зібрали на вулиці біля КПП-2, біля шлюзу, увесь особовий склад, який знаходився там разом з бійцями підрозділу «Циклон», які також були на території СІЗО для підтримання порядку і посилення тої малої кількості працівників, які там знаходились. Ці невідомі люди відібрали особисті речі і мобільні телефони працівників, гроші, цінності, все що було. Приблизно через дві години вони їх відпустили і наказали займатися своїми справами. За ці дві години ці особи зайшли до кімнати зберігання зброї, яку зламали, відкрили та забрали звідти усю зброю та боєприпаси. Також вони забрали піксельну форму працівників, та пішли з території з формою та зброєю. Після того, 10.03.2024, в нічний час, близько 23 год. в установі почався бунт, засуджені хотіли вийти з установи. Вони свідок та інші працівники забарикадувались, та продовжували нести службу до ранку, не давали розбігтися засудженим щоб не було сильних масових заворушень. Вранці прийшло троє осіб, які представились бійцями «ДНР», та зі зброєю почали наводити порядок. Також, під час бунту йому стало відомо, що не всю зброю було забрано, залишився один автомат, який особи з «ДНР» залишили, щоб вони підтримували порядок в установі, але про нього ніхто не знав. Потім, приблизно через півтора-два тижні до установи приїхали представники «мінюсту ДНР» і їх «національна поліція», які потім там перебували майже весь час з ними по два чоловіки. Також вони пропонували їм перейти на їх сторону, та казали, що їх ніхто звідси не випустить, та їм нема куди їхати. Потім, десь всередині травня, до установи приїхало керівництво «мінюсту ДНР», які вже представили нове керівництво установи, а також сказали, щоб усі хто залишився з співробітників Маріупольського слідчого ізолятору, переходили на сторону «ДНР». В той час йому вдалося покинути територію установи. Після цього він перебував в селище Кам`янське, де знаходиться установа в даний час. Потім йому вдалося виїхати до м. Маріуполя, а звідти, на наступний день, він поїхав до АДРЕСА_3 , і так прямував до м. Бердянська. Звідти вже знайшов транспорт та поїхав на підконтрольну територію України до м. Запоріжжя. ОСОБА_7 займав посаду заступника помічника начальника чергового, та весь цей час знаходився в установі. Він постійно спілкувався з тими особами, які увійшли в установу, там знаходились, та які приїжджали з «мінюсту ДНР». йому відомо, що ОСОБА_7 пропонували перейти на сторону «ДНР», вони пропонували це усім. Усіх агітували щоб переходили, керуючись тим, що їм не має вже куди їхати, а звідти ніхто не випустить. Говорили: «переходьте на нашу сторону і все у вас буде добре». ОСОБА_7 сам? добровільно перейшов на їх бік, ніякого фізичного впливу та примусу не було. Також зазначив, що на досудовому слідстві з ним проводився огляд фотографії, та він підтвердив, що там був зображений ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Вони знімали український державний прапор з крильця будівлі і штабу біля слідчого ізолятору та вішали прапор «ДНР».

Судом також досліджені надані стороною обвинувачення документи:

- акт огляду та аналізу сторінок мережі Інтернет ( ІНФОРМАЦІЯ_2 складений співробітниками Волноваського РВ управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях заступником начальника райвідділу полковником ОСОБА_12 та оперуповноваженим каптаном ОСОБА_13 , , де виявлено інформаційні матеріали щодо переходу громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на бік окупаційних військ рф.

Встановлена особа: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сопіне, Новоазовського району, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

За отриманими даними, ОСОБА_7 знаходячись на території тимчасово окупованого м. Маріуполя, Донецької області, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, вступивши до т.зв. «Маріупольського слідчого ізолятора державної служби виконання покарань міністерства юстиції донецької народної республіки», що входить в структуру незаконних правоохоронних органів на тимчасово окупованих територіях Донецької області. Оглядом встановлено, що на сторінці (веб адреса ІНФОРМАЦІЯ_3 розміщено фотоматеріали на яких зображено ОСОБА_7 на фоні будівлі Державної установи «Маріупольський слідчий ізолятор», при вході до якої розміщені прапори російської федерації та т.зв. «донецької народної республіки». На сторінці ІНФОРМАЦІЯ_4 розміщено аккаунт користувача соціальної мережі під назвою « ОСОБА_14 ». На сторінці також розміщено інформацію «День рождения: 4 апреля, Город: Мариуполь, Образование: ІНФОРМАЦІЯ_5 ». На сторінці ІНФОРМАЦІЯ_6 розміщено аккаунт користувача соціальної мережі під назвою « ОСОБА_14 ». На сторінці також розміщено інформацію «родился 4 апреля, живет в Мариуполе», фотоматеріал із зображенням ОСОБА_7 , інші матеріали проросійського спрямування та в підтримку бойовиків НФЗ т.зв. «днр». На сторінці ІНФОРМАЦІЯ_7 розміщено аккаунт користувача соціальної мережі під назвою « ОСОБА_14 ». На сторінці також розміщено інформацію «Живет в г. Мариуполе, из г. Мариуполь, в браке», на сторінці також розміщено фотоматеріали із зображеннями ОСОБА_7 . На сторінці ІНФОРМАЦІЯ_8 розміщено аккаунт користувача соціальної мережі під назвою « ОСОБА_14 ». На сторінці також розміщено фотоматеріали із зображеннями ОСОБА_7 (т.3 а.с.22-31);

- повідомлення в.о. начальника Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 23.06.2024 про те, що майор внутрішньої служби ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 , обіймав посаду заступника чергового помічника начальника слідчого ізолятору чергової служби, залишився працювати на непідконтрольній території (т.3 а.с.41);

- протокол огляду від 09.06.2022 інтернет ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_9 з додатком до нього у вигляді фототаблиці, яким встановлено, що це інтернет-видання електронної газети «Комсомольская правда». Вказане інтернет-видання опубліковує статтю від 21.04.2022 під назвою: (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_10 » з підзаголовком « ОСОБА_15 фронтовом городе меняется власть». Крім того, зазначається, що «Отмечено, что ОСОБА_16 следственный изолятор перешел под контроль Государственной службы исполнения наказаний Минюста ДНР. Личному составу были представлены начальник, первый заместитель начальника, заместитель начальника СИЗО по экономике, а также начальник отдела режима и охраны». Встановлено, що вказана стаття містить кольорову фотографію, на якій відображено білий одноповерховий будинок, на фоні якого позують чотири чоловіки, які встановлюють стяги російської федерації та т.зв. ДНР. (т.3 а.с.42-50);

-протокол огляду за участю свідка ОСОБА_17 з додатком до нього у вигляді фототаблиці від 23.06.2022, під час огляду встановлено, що об`єктом огляду є інтернет ресурс ІНФОРМАЦІЯ_9 інтернет-видання електронної газети «Комсомольская правда». Вказане інтернет-видання опубліковує статтю від 21.04.2022 під назвою: (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_10 » з підзаголовком « ОСОБА_15 фронтовом городе меняется власть». Встановлено, що вказана стаття містить кольорову фотографію, на якій відображено білий одноповерховий будинок, на фоні якого позують чотири чоловіки, які встановлюють стяги російської федерації та т.зв. ДНР. Свідку було запропоновано добровільно оглянути зміст даної фотографії та опізнати людей, які на ній відображені. Свідок погодився та оглянув вказану фотографію та зазначив, що це будівля Маріупольського слідчого ізолятора, на фоні якої стоять працівники Маріупольського слідчого ізолятора Південно-Східного міжрегіонального управління Державної кримінально-виконавчої служби Міністерства юстиції України, зокрема, зліва направо стоїть: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів свідка, він впізнає вказану особу за зовнішнім виглядом, оскільки знайомий з ним особисто та тривалий час працював з ним. (т.3 а.с.54-56);

-протокол огляду за участю свідка ОСОБА_10 з додатком до нього у вигляді фототаблиці від 23.06.2022, під час огляду встановлено, що об`єктом огляду є інтернет ресурс ІНФОРМАЦІЯ_9 інтернет-видання електронної газети «Комсомольская правда». Вказане інтернет-видання опубліковує статтю від 21.04.2022 під назвою: (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_10 » з підзаголовком « ОСОБА_15 фронтовом городе меняется власть». Встановлено, що вказана стаття містить кольорову фотографію, на якій відображено білий одноповерховий будинок, на фоні якого позують чотири чоловіки, які встановлюють стяги російської федерації та т.зв. ДНР. Свідку було запропоновано добровільно оглянути зміст даної фотографії та опізнати людей, які на ній відображені. Свідок погодився та оглянув вказану фотографію та зазначив, що це будівля Маріупольського слідчого ізолятора, на фоні якої стоять працівники Маріупольського слідчого ізолятора Південно-Східного міжрегіонального управління Державної кримінально-виконавчої служби Міністерства юстиції України, зокрема, з ліва на право стоїть: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі слів свідка, він впізнає вказану особу за зовнішнім виглядом, оскільки знайомий з ним особисто та тривалий час працював з ним. (т.3 а.с.57-59);

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив дані, зазначені у вказаному протоколі.

Одночасно суд дослідив в судовому засіданні наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, які за своїм змістом не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000372, внесеного 07.10.2022 на підставі матеріалів правоохоронних і контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень (т.3 а.с.1);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000211, внесеного 26.05.2022 на підставі матеріалів правоохоронних і контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень (т.3 а.с.10);

- повідомлення Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську про початок досудового розслідування у кримінальному провадження №0000211 від 26.05.2022 (т.3 а.с.13);

- повідомлення Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську про внесення відомостей до єдиного реєстру досудового розслідування за №0000211 від 26.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України (т.3 а.с.14);

- повідомлення Служби безпеки України про вчинення кримінального правопорушення від 09.05.2022 (т.3 а.с.17-18);

- роздруківка газети КМУ «Урядовий кур`єр» № №149( НОМЕР_1 ) за 08.07.2022 (з повідомленням про підозру та повісткою про виклики ОСОБА_7 (т. 3 а.с.79-80);

- роздруківка з сайту офісу Генеральної прокуратури України за 08.07.2022 (з повідомленням про підозру та повісткою про виклики ОСОБА_7 (т. 3 а.с.81);

- повідомлення про підозру ОСОБА_7 т.3 а.с.60-68), яке супровідним листом спрямовано за місцем роботи ОСОБА_7 08.07.2022 (а.с. 82 т. 3);

- ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_7 від 26.07.2022 (т.3 а.с.100-102);

- ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування від 21.10.2022 (т.3 а.с.144);

- повідомлення про постановлення слідчим суддею ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 та повістка про виклик ОСОБА_7 при здійснені спеціального досудового розслідування (т.3 а.с.148-154);

- повістка про виклик, роздруківка газети КМУ «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) за 27.10.2022 (з повідомленням про підозру та повісткою про виклики ОСОБА_7 (т. 3 а.с.155,156-1159).

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування ( т.3 а.с.164-166).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, судом визнано загальновідомими та такими, що не потребують доказування обставинами те, що 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил РФ шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Запорізькій, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, здійснили часткову окупацію території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні на 30 діб, період якого в подальшому був продовжений.

Однією із форм об`єктивної сторони державної зради є перехід на бік ворога в період збройного конфлікту. Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна перебуває у стані війни або збройного конфлікту. Перехід на бік ворога може полягати як у переході на територію ворожої держави (так званій фізичний перехід), так і в наданні допомоги такій державі або її представникам на території України (так званий інтелектуальний перехід). У цій формі державна зрада визнається закінченою з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові.

З суб`єктивної сторони перехід на бік ворога в період збройного конфлікту може бути вчинено тільки з прямим умислом, який характеризується конкретним усвідомленням суб`єкта, що він добровільно встановлює злочинний зв`язок із ворогом в період збройного конфлікту, і його дії завідомо спрямовані на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, що характеризує інтелектуальний момент прямого умислу особи. При цьому зміст прямого умислу суб`єкта полягає в тому, що він усвідомлює, що своїми діями, які полягають у наданні допомоги ворогу, спричиняє шкоду зовнішній безпеці України та бажає спричинення такої шкоди з будь-яких мотивів.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що ОСОБА_7 , будучи громадянином України, перебуваючи на посаді заступника чергового помічника начальника слідчого ізолятору чергової служби ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», мав доступ до особистої інформації працівників зазначеної установи, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання РФ території Маріупольського району, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в період проведення військових дій на території Донецької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ, після чого виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ. З власної ініціативи добровільно надав згоду представникам РФ та добровільно вступив на посаду до структурного підрозділу окупаційної адміністрації РФ, так званого «Мариупольский следственный изолятор государственной службы исполнения наказаний министерства юстиции донецкой народной республики», завдаючи шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, чим добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану

Характер дій ОСОБА_7 , встановлені обставини провадження свідчать про добровільність його співпраці з окупаційною владою, добровільності його дій.

Публічне зняття прапору України та підняття прапору незаконного, підконтрольного країні агресору утворення- т.з. «ДНР», а також участь у діяльності такого формування діючим працівником правоохоронних органів під час воєнного стану та збройного конфлікту надали можливість ворогу у використані такої інформації в мережі інтернет та газеті на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України в якості негативної пропаганди заохочення зради та взірця корисної для ворога поведінки іншими громадянами та правоохоронцями України та утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111КК України.

Досліджені в судовому засіданні вищезазначені докази є належними, допустимими, достовірними, зібрані в порядку, що передбачений КПК України, в своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

Надані стороною обвинувачення докази стороною захисту не спростовані, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тому посилання захисника на недоведеність вини ОСОБА_7 є необґрунтованим.

Суд вважає доведеним той факт, що громадянин України ОСОБА_7 , який будучи працівником правоохоронного органу, не звільненим з посади заступника чергового помічника начальника слідчого ізолятору чергової служби ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», маючи умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, діючи в інтересах держави агресора, надав згоду представникам РФ та добровільно вступив на посаду до структурного підрозділу окупаційної адміністрації РФ та перейшов на бік ворога, у період збройного конфлікту.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України, а саме державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненому в умовах воєнного стану.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якими передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , відноситься до категорії особливо тяжких, раніше ОСОБА_7 не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без його ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції, встановленою ч.2 ст.111 КК України, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

З огляду на вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, та відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Враховуючи, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення вчинено ним в статусі працівника правоохоронного органу ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», він перебував у спеціальному званні «майор внутрішньої служби», суд вважає за доцільне застосувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання у відповідності до ст. 54 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази у кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 323, 349, 368, 370, 374, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та призначити йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного йому на праві власності.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_7 спеціального звання «майор внутрішньої служби».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання для виконання даного вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Інформацію про ухвалення вироку розмістити у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3