Провадження № 1-кп/643/732/24
Справа № 643/8276/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2024 року Московський районний м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Московського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 09 липня 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, українця, громадянина України, який має початкову освіту, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, фактично мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.03.2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, звільненого 03.06.2022 року з Темнівської ВК Харківської обл. (№100) після відбуття строку покарання; відносно, якого 26.05.2023 року Слобідською окружною прокуратурою м. Харкова направлено обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України до Червонозаводського районного суду м. Харкова,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 08.07.2024 року близько 21 години 00 хвилин, більш точний час не встановлений, перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , який орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , побачив в коридорі вказаної вище квартири велосипед ТМ «Specialized» білого кольору, належний орендодавцю квартири ОСОБА_7 , та в цей час у нього виник раптовий намір, спрямований на заволодіння майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на заволодіння велосипедом, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, під приводом здійснення поїздки за спиртними напоями, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , попросив у останнього у тимчасове користування велосипед ТМ «Specialized» білого кольору, заздалегідь розуміючи, що повертати велосипед він не має наміру, та, після того, як ОСОБА_6 , будучи помилково впевненим у сумлінності намірів ОСОБА_4 , вважаючи, що останній поверне взятий у користування велосипед, передав останньому велосипед ТМ «Specialized», вартістю згідно висновку експерта 14333,00 грн.

Після цього, ОСОБА_4 , утримуючи при собі велосипед ТМ «Specialized», не бажаючи його повертати, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив власниці ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 14333,00 гривень.

Відтак, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, надав покази в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, зазначив, що у скоєному щиро розкаюється.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, окрім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його як особу, пояснивши, що рішення його є добровільним і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Відтак, суд розглянув провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю, кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 190 КК України вірною, оскільки він заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його скоєння, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його відношення до скоєного правопорушення та дані про його особистість.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий 19.03.2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, звільнений 03.06.2022 року з Темнівської ВК Харківської обл. (№100) після відбуття строку покарання, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінює свою протиправну поведінку і висловлює готовність бути покараним за вчинене.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують його покарання, майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, що унеможливлює призначення йому покарання у вигляді штрафу та виправних робіт, та доходить висновку про необхідність призначення покарання у вигляді обмеження волі. При цьому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим звільняє від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 174 КПК України для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт підлягає скасуванню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Потерпілій ОСОБА_7 матеріальна шкода, яку спричинив ОСОБА_4 відшкодована, шляхом повернення майна.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 16 липня2024 року, а саме: велосипед білого кольору в технічно справному стані з написом на рамі «Specialized» та «Myka comp».

Речовий доказ: велосипед ТМ «Specialized» білого кольору з позначенням на нижній частині рами № З8АВКК0393 в технічно справному стані вважати повернутим потерпілій.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Московський районний суд м. Харкова.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1