ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2837/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні № 0004057, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з процесуальним керівником - прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004057, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 01 жовтня 2024 року, близько 17 год. 35 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 3, побачив припаркований біля магазину, розташованого навпроти «Дарницького ринку» електросамокат «Хіаоmі Мі Electric Scooter 4 Pro Мах» ID-Nr: НОМЕР_1 , вартістю 23199 грн. 20 коп., на якому висів рюкзак чорного кольору «Сrорр 880U-99M» вартістю 778 грн. 40 коп., всередині якого перебували такі речі: Power Bank Носо J101. ємністю 10000 mAh, вартістю 719 грн. 20 коп., планшет «Samsung Galaxy Tab А8 10.5. 4/64GB», вартістю 6399 грн. 20 коп., компресор «Хіаоmі Portable Electric Air Compressor 2», вартістю 1759 грн. 20 коп., які належать ОСОБА_8 .

Після цього у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений повторне, відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи що його протиправні дії носитимуть відкритий характер та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підбіг до електросамоката ОСОБА_8 на якому знаходився рюкзак з її особистими речами, заволодів електросамокатом та рюкзаком з особистими речами ОСОБА_8 та поїхав на ньому в бік вулиці Ялтинської, намагаючись втекти від потерпілої.

ОСОБА_8 , намагаючись зупинити ОСОБА_4 , почала за ним бігти та викрикувати, щоб останній зупинився, але ОСОБА_4 , не реагуючи на викрикування потерпілої, розуміючи протиправність своїх дій та не відмовляючись від свого протиправного умислу, з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_4 , завдав матеріального збитку ОСОБА_8 на загальну суму 32 855 гривень 20 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Чернігів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 21.09.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки (відбув покарання); 10.06.2024 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років; 04.07.2024 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць; 05.08.2024 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

01 жовтня 2024 року ОСОБА_4 затриманий в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України та 02 жовтня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, він зможе переховуватися від органів досудового розслідування.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків слідчий вказує, що свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчинені злочинів, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них;

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний раніше засуджений за вчинення майнових злочинів, даний злочин вчинив під час не знятої та непогашеної судимості, що свідчить про його стійку схильність до продовження протиправної діяльності.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що вони не будуть дієвими та не зможуть перешкодити нявним ризикам. Так, слідчий вказує, що ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, є особою, що досягла повноліття, не має на утриманні інших осіб, без будь-яких фізичних чи психічних вад, 10 червня 2024 року засуджений Дарницьким районним судом м. Києва до 6 років позбавлення волі, тому на даний час відсутні будь-які переконливі дані або застереження, які б унеможливлювали перебування його під вартою.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам статті 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і захиснику підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначив про недоведеність прокурором заявлених ризиків та просив застосувати до підозрюваного менш тяжкий запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав позицію захисника та надав пояснення щодо обставин, які стали підставою для повідомлення йому про підозру у вчинені кримінального правопорушення.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані прокурором та долучені судом в засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004057, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 Кримінального кодексу України.

02 жовтня 2024 року ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Так, дослідивши додані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, і містяться зокрема у: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколі затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; протоколі огляду місця події від 01 жовтня 2024 року, протоколі впізнання особи за фотознімками, а також інших матеріалах досудового розслідування в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, отже, очікування можливого суворого вироку та усвідомленням підозрюваним невідворотності покарання у разі визнання його винним може мати значення для ризику переховування.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого і свідків та їх дослідження, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин заборона спілкуватися з певними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них зумовлена необхідністю забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказове значення.

Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному доступі до свідків, підозрюваний може здійснювати на них вплив з метою спонукання до зміни показань, перекручування або спотворення раніше повідомлених ними обставин.

Слідчий суддя також вважає, що наявний ризик і вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_4 не працевлаштований, офіційних джерел доходу не має, раніше був судимий за вчинення майнових злочинів, однак на шлях виправлення не став, вчинивши нове кримінальне правопорушення під час не знятої та непогашеної судимості, що свідчить про його стійку схильність до продовження протиправної діяльності.

Оцінюючи доведені відомості, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя при визначенні обґрунтованості заявлених ризиків враховує, що ОСОБА_4 судимий, його молодий вік та відсутність у матеріалах справи застережень щодо стану його здоров`я, відсутність у нього дітей і утриманців, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи та легальних джерел доходів, відсутність постійного місця проживання у місті Києві.

Досліджені під час судового засідання обставини свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, про застосування яких просив захисник, не здатні забезпечити уникнення ризиків кримінального провадження.

Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, не спроможний в достатній мірі забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків і запобігти встановленим ризикам, оскільки вироком Дарницького районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року до вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою з утриманням на гаупвахті було змінено на цілодобовий домашній арешт.

Особисте зобов`язання є неспроможним забезпечити виконання завдань кримінального провадження і уникнути заявлених ризиків з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Врахувавши наявність обставин, які підтверджують доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий просив застосовувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатний осіб.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб переважити бажання особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, та бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, особистість підозрюваного, який раніше судимий, наявні відомості про його матеріальний стан, у зв`язку із чим вважає, що застава в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб як альтернатива запобіжному заходу у виді тримання під вартою, буде співмірною з наявними ризиками і в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 7, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 18 год 50 хв. 01 жовтня 2024 року

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання (м. Києва) без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків визначити до 29 листопада 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1