ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/234/24 Номер провадження 11-кп/814/2019/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0001366 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченому за ч.2 ст. 121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 21.11.2024 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується за ч.2 ст. 121 КК України, в тому, що він 24.11.2023 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс ОСОБА_9 не менше 8 ударів руками, стиснутими в кулак та ногами в голову, руки та тулуб потерпілого, а також пляшкою з горілкою, об`ємом 0,5 л. в область голови ОСОБА_9 , чим завдав тяжких тілесних ушкоджень в результаті яких настала смерть потерпілого.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник та обвинувачений подали апеляційні скарги, у яких просять ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою ОСОБА_8 обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої апеляційні скарги мотивують тим, що зазначені прокурором ризики ґрунтуються на припущеннях та не доводяться матеріалами провадження. Відсутні докази того, що обвинувачений буде переховуватися від суду чи вчиняти дії для перешкоджання кримінальному провадженню, а тяжкість покарання не може бути єдиним доказом наявності ризиків.

Вказують, що ОСОБА_8 перебуває під вартою майже рік, а розгляд справи фактично не відбувається, оскільки прокурор не може забезпечити явку свідків, так як їх місце проживання не відоме. Тому виключається і вплив обвинуваченого на вказаних свідків.

При цьому обвинувачений вказує, що його вину у вчиненому злочині прокурором не доведено.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0001366 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 121 КК України. В судовому засіданні 23 вересня 2024 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.11.2024 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення судом перевірялася під час обрання та продовження запобіжного заходу. 12 січня 2024 року було складено обвинувальний акт, який направлений до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Разом з цим, необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюються, так як апелянти просять змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Суд, всупереч доводам сторони захисту, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , а саме тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до десяти років позбавлення волі, те, що вказаний злочин вчинений проти життя та здоров`я іншої особи, в результаті якого настала смерть потерпілого, що вказує на його суспільну небезпечність, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершений, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року - суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Крім цього колегія суддів враховує попередні судимості обвинуваченого, який засуджувався за вчинення злочинів проти життя іншої особи та у вчинені розбою, за попереднім вироком звільнений від відбування покарання 20.01.2023 та знову вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я іншої особи.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4