печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організовуй злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002215 від 02.11.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204 КК України, та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 4 ст. 190 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на територіі? Украі?ни діє організована група осіб, яка організувала мережу реалізаціі? контрафактноі? продукціі? підакцизноі? групи товарів із підробленими марками акцизного податку Украі?ни, а також без марок акцизного збору, які збувають в роздрібніи? торгівлі та за допомогою мережі Інтернет.

Зокрема відповідно до ст. 2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» формування та реалізацію державної політики у сфері ліцензування у встановленому цим Законом порядку здійснюють Кабінет Міністрів України або інший орган державної влади у випадках, встановлених законом шляхом прийняття нормативно-правових актів у сфері ліцензування.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності як виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», визначені поняття спирт етиловий та алкогольні напої.

Так, спирт етиловий - спирт, що класифікується в товарних позиціях 2207 і 2208 згідно з УКТЗЕД та виготовлений із сільськогосподарської продукції або з нехарчових видів сировини за спеціальними технологіями; алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, ліцензії на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, видаються та анулюються органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на виробництво коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією видаються лише тим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які мають повний технологічний цикл виробництва, включаючи викурку і витримку. Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), який отримав ліцензію на виробництво коньяку та алкогольних напоїв за коньячною технологією, має право здійснювати оптову торгівлю спиртом коньячним без отримання окремої ліцензії на таку оптову торгівлю.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 вказаного Закону, маркування алкогольних напоїв (крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті), які реалізуються в Україні, здійснюється відповідно до Закону України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом, та має містити таку інформацію : загальна та власна назви виробу; найменування та місцезнаходження оператора ринку харчових продуктів, відповідального за інформацію про алкогольний напій, а для імпортованих алкогольних напоїв - найменування та місцезнаходження імпортера (у разі зміни найменування виробника у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство виробник має право зазначати на етикетці своє попереднє найменування протягом 18 місяців з дня зміни його найменування у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство); знак для товарів і послуг; географічна назва місця виготовлення виробу, якщо найменування виробника не відображає місця розташування суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво); вміст спирту (% об.); місткість посуду; вміст цукру.

Штриховий код повинен бути нанесений на видиму сторону етикетки, або контретикетки, або пляшки (іншого посуду).

На видимій стороні етикетки, або контретикетки, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені дата виготовлення виробу, код суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та номер ліцензії на виробництво.

Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, здійснюється у виготовлену із матеріалів, дозволених до контакту з алкогольними напоями скляну тару, бляшанки із харчового алюмінію, а також у сувенірні пляшки та художньо оформлений посуд із скла чи глазурованої кераміки. Розлив алкогольних напоїв, крім продукції, зазначеної у частині другій цієї статті, з вмістом спирту етилового понад 8,5% об`ємних одиниць здійснюється виключно у тару (посуд) місткістю 0,05 л, 0,1 л, 0,18 л, 0,2 л, 0,25 л, 0,275 л, 0,33 л, 0,35 л, 0,37 л, 0,375 л, 0,4 л, 0,45 л, 0,5 л, 0,61 л, 0,7 л, 0,75 л, 1,0 л і більше.

Згідно ст. 15 вказаного Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Відповідно до п. 14.1.5 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно п. 14.1.145 ст. 14 ПКУ, підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.

Пунктом 14.1.237 ст. 14 ПКУ визначено, що спирт етиловий - всі види ректифікованого спирту етилового, біоетанол, інші види спирту етилового, зазначені у товарних позиціях 2207 та 2208 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно приписів п. 1 ст. 215.1 ПКУ, до підакцизних товарів належать спирт етиловий, спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння).

Проте, ігноруючи вищевказані нормативні акти у сфері обігу підакцизних товарів, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою забезпечення незаконного придбання та транспортування з метою збуту незаконно виготовленого спирту етилового, вчинив злочин у сфері господарської діяльності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучи не зареєстрованим у встановленому законом порядку суб`єктом підприємницької діяльності, не маючи ліцензії на виготовлення і торгівлю алкогольними напоями, з метою особистого збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх суспільно-небезпечних дій, в порушення вищевказаних вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та транспортування з метою збуту незаконно виготовленого спирту етилового, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 11.08.2023, у невстановлені розслідуванням місці та спосіб, незаконно з метою збуту придбав невстановлену розслідуванням кількість незаконно виготовленого спирту етилового, який у відповідних ємностях помістив до причіпу «LAMBERET LVFS-3F1R» д.н.з. НОМЕР_1 з метою транспортування вантажним автомобілем марки «Renault Magnum», з д.н.з. НОМЕР_2 , для подальшого його незаконного транспортування з метою збуту та направився у невстановленому розслідуванням напрямі, чим здійснив незаконне придбання та транспортування незаконно виготовленого спирту етилового з метою його збуту до моменту його вилучення правоохоронними органами.

При цьому, документів, в тому числі товарно-транспортних накладних, сертифікатів відповідності, які б вказували на законність походження вказаної продукції ОСОБА_5 не мав.

11.08.2023 за результатами проведеного обшуку автомобілю марки «Renault Magnum», з д.н.з. НОМЕР_2 , серед іншого вилучено рідини в 49 (сорока дев`яти) скляних банках, що містять спирт етиловий; об`ємна частка (міцність) становить від 95,9 % до 96,5 %; не відповідають нормам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови» за органолептичним показником - зовнішній вигляд (наявність сторонніх включень), фізико-хімічним показником - об`ємна частка етилового спирту, фізико-хімічним показником - проба на фурфурол.

04.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України.

Обґрунтовуючи клопотання сторона обвинувачення вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Слідчий вказує, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, в сукупності, на думку сторони обвинувачення, виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечили проти задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, надходжу до наступних висновків.

04.07.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджуються долученими до клопотання доказами.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні сторони обвинувачення та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні про застосування запобіжного заходу дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення. Проте разом з вказаним, це не може бути безумовною причиною для застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного та обмеження його прав.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного, враховую вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, при вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Під час судового розгляду клопотання стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків у кримінальному провадженні, так як доводи та заперечення сторони захисту про їх відсутність, слідчий суддя не приймає, оскільки з огляду на матеріали клопотання та встановлені обставини, підстав стверджувати, що ризики відсутні стороною захисту не доведено та слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено.

Крім того, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Наряду з вказаним, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 179 КПК України визначено, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Статтею 42 КПК України, розкривається зміст терміну «підозрюваний», з аналізу якого вбачається, що процесуальний статус підозрюваного не обмежується лише правами, які покладаються на особу підозрюваного, а й визначено також обов`язки, а саме, проте не виключно: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

За встановлених обставин вбачається, що частина обов`язків, які сторона обвинувачення просить покласти на підозрюваного, безпосередньо покладаються самим процесуальним статусом, у якому перебуває ОСОБА_5 , що є безумовною причиною їх виконання та одночасно інша частина вказаних обов`язків, визначено додатково, які в своїй сукупності не є надмірними, оскільки, визначені з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних, що характеризують його особу, тобто вказане свідчить про наміри органу досудового розслідування не допустити ризики, які б завадили досудовому розслідуванню, що має на меті забезпечити всебічність, повноту і неупередженість дослідження обставин у даному кримінальному провадження, а відтак слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0002215 від 02.11.2021, а саме до 04.09.2024.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177-179,194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0002215 від 02.11.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному проваджені № 0002215 від 02.11.2021, обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 04.09.2024.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1