Справа № 496/4684/24
Провадження № 1-кс/496/1856/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

26 липня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Маяки Біляївського районе Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.06.2023 р. Біляївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження воля строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у кримінальному провадженні №0000453 від 03.07.2024 року, за ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів та просив визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_5 будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, судимість за яке не знята та не погашена, переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, у невстановлений слідством час та місці, у невстановленої особи, умисно, із корисливих мотивів, незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс у невстановленій кількості. Далі, ОСОБА_5 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, став незаконно зберігати раніше придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 придбати в нього особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, по ціні 200 гривень за 1 г.

У подальшому, 25 липня 2024 року, ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_7 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, про зустріч біля магазину «Точка», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Надалі, 25 липня 2024 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 в заздалегідь обумовленому місці, а саме біля магазину «Точка», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 200 гривень, в якості плати за особливо небезпечний наркотичний засіб. ОСОБА_5 , отримавши грошові кошти, повідомив ОСОБА_7 , що передасть особливо небезпечний наркотичний засіб пізніше. В подальшому, 25 липня 2024, близько 18 год. 15 хв., ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що для отримання наркотичного засобу, йому потрібно прибути на берег річки ОСОБА_8 , біля гирла річки Курудурова. 25 липня 2024, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на березі річки ОСОБА_8 , біля річки ОСОБА_9 (за координатами ІНФОРМАЦІЯ_2 "E) на території Одеського району Одеської області, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, передав, тобто, незаконно збув ОСОБА_7 паперовий згорток з речовиною рослинного походження темно - зеленого кольору, яка, відповідно до результатів тесту IDenta LOT3024723A на речовини щодо виявлення канабісу, містить особливо наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс.

Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

25.07.2024 р. ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України та 26.07.2024р. йому вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями свідка ОСОБА_7 , показаннями свідка ОСОБА_10 ; речовими доказами, вилученими в ході огляду, а саме рослинна речовина темно - зеленого кольору -канабіс; речовими доказами, вилученими в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме рослинна речовина темно - зеленого кольору, яка знаходилася в двох окремих паперових згортках, грошові кошти, отримані в якості плати за збут наркотичного засобу, пристрій для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу; результатами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме контрою за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, аудіо-відеоконтролю особи; показаннями осіб, залучених в якості понятих до проведення слідчих дій; іншими доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого правопорушення.

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі. Тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваного винуватим, відсутність постійного місця роботи, вказує на реальність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні незаконного збуту наркотичних засобів, вчиненого з корисливих мотивів. Крім того, підозрюваний вчинив, на думку органу досудового розслідування, кримінальне правопорушення в період іспитового строку, будучи раніше засудженим 30.06.2023 р. Біляївським районним судом Одеської області за вчинення однорідного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. Викладене безумовно свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним інших злочинів.

Крім того, при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу, слід взяти до уваги що свідками у кримінальному провадженні є особи з числа оточення ОСОБА_5 , що, враховуючи характер інкримінованого злочину, є підставою вважати, що вразі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням підозрюваного під вартою, останній буде чинити незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до викривлення показань, що є обґрунтуванням ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини в сукупності свідчать про неможливість застосування більш м?яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 , які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м?який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що згідно пояснень свідка, його було запрошено до відділу поліції з метою участі його в закупці наркотичного засобу, а отже саме свідок, в подальшому виявив бажання придбати наркотичний засіб у ОСОБА_5 , що суперечить пред`явленій підозрі, де вказано, що ОСОБА_5 підозрюється саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів. Підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає з дитинства з батьками, будь-яких доказів на підтвердження того, що підозрюваний буде чинити вплив на свідків, клопотання не містить. Позиція прокурора про те, що ОСОБА_5 буде продовжувати вчинення кримінального правопорушення, є припущенням сторони обвинувачення. За вказаних обставин, ОСОБА_5 може відбувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав захисника.

Вислухавши пояснення прокурора, заперечення підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання від шести до десяти років позбавленням волі, з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, в тому числі, показаннями свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 ; речовими доказами, вилученими в ході огляду, а саме рослинна речовина темно - зеленого кольору -канабіс; речовими доказами, вилученими в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме рослинна речовина темно - зеленого кольору, грошові кошти, отримані в якості плати за збут наркотичного засобу, пристрій для вживання особливо небезпечного наркотичного засобу; результатами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме контрою за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, аудіо-відеоконтролю особи; показаннями осіб, залучених в якості понятих до проведення слідчих дій.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину у разі визнання його винним у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, зважаючи на обставини вчинення даного злочину, а саме те, що свідками події є знайомі самого підозрюваного ОСОБА_5 , існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може здійснити спроби незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як, саме свідки підтверджують його причетність до вчиненого.

Також, зважаючи на те, що злочин ОСОБА_5 скоєно в період іспитованого строку, призначеного вироком суду за злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, то є обґрунтоване підозра щодо існування ризику, пов`язаного із вчиненням ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушення, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Вказані обставини в сукупності свідчать, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких визначено ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи, додані до клопотання докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_5 даного злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, відсутність соціальних зв`язків, місця роботи, на думку суду, не будучи ізольованою, він може здійснити вплив на свідків, та інших осіб, з метою викривлення ними фактичних обставин вчиненого.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий стан, шкоду, яка настає від такої незаконної діяльності, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, а саме у розмірі у розмірі 242 240 грн.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Разом з цим, запобіжний захід може бути застосований в межах строку досудового розслідування.

ОСОБА_5 був затриманий 25.07.2024 р., а отже запобіжний захід слід відраховувати з цієї дати.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу. Заперечення захисника щодо невинуватості ОСОБА_11 , суд залишає без уваги, з тих підстав, що на даному етапі досудового розслідування, суд не встановлює вину ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Керуючись ст. 182, 183 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 25 липня 2024 року до 21 вересня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити суму застави у розмірі 242 240 гривень, що становить вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться до слідчого, суду, без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26302945

Банк отримувача - ДКСУ, м.Київ

Код банку отримувача (МФО) - 820172

Рахунок отримувача - UA0005435

призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 26.07.2024 у справі № 496/4684/24 (провадження № 1-кс/496/1856/24), слідчий суддя ОСОБА_1 .

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 15:00 год 31 липня 2024 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1