УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 522/24584/23

провадження № 51-4858ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду

від 10 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження,

встановив:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 червня 2024 року цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_4 , поданий у власних інтересах та інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_7 , законним представником якого є ОСОБА_8 ,

про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, визнано неподаним та повернуто позивачу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду

м. Одеси від 04 червня 2024 року, якою повернуто цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_4 .

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_5 порушує питання про перегляд зазначеної ухвали апеляційного суду у касаційному порядку.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, 28 травня 2024 року у судовому засіданні місцевого суду, у провадженні якого перебуває обвинувальний акт

у кримінальному провадженні № 0000873 від 22 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 , 2006 року народження, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 Кримінального кодексу України, потерпілою (цивільним позивачем) ОСОБА_4 подано цивільний позов у власних інтересах та інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_7 , законним представником якого

є ОСОБА_8 , про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Зазначений цивільний позов протокольною ухвалою Приморського районного суду

м. Одеси від 28 травня 2024 року залишено без руху, оскільки його подано із порушенням ст. 128 КПК, статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, та встановлено п`ятиденний строк з дня отримання цивільним позивачем копії вказаного судового рішення для усунення недоліків цивільного позову.

У вказаний строк недоліки цивільного позову виправлені не були, а тому ухвалою суду

від 04 червня 2024 року позов потерпілої (цивільного позивача) було їй повернуто.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 оскаржила його до апеляційного суду, який відмовив їй у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою.

Як убачається зі змісту оскарженої ухвали апеляційного суду, рішення про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження на ухвалу суду було прийнято

на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє

у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження

в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про повернення цивільного позову, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції

до ухвалення судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 392 КПК, процесуальним законом не передбачена.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою на підставі ч. 4

ст. 399 КПК, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, а також зважаючи на те, що обґрунтування касаційної скарги

не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами провадження, а із касаційної скарги та копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити представнику цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_4 - адвокату

ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою

на ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3