Справа № 610/169/24
Провадження № 1-в/610/167/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області подання Ізюмського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно

ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 23.04.2024 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України, до 5-ти років позбавлення волі, на підставі статей 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

початок строку: 08.02.2024, кінець строку: 08.02.2025,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшло подання Ізюмського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" (далі Ізюмський РВ № 1 ФДУ "Центр пробації") про застосування до засудженого ОСОБА_3 норм Закону України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення його від відбування покарання.

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 засуджений вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 23.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України за кримінальні правопорушення, які він вчинив 1) в ніч з 03 на 04 червня 2022 року, яким була заподіяна матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_4 в розмірі 10 854,92 грн, 2) в період з 20 до 30 червня 2022 року, яким була заподіяна матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 4 224,25 грн, 3) в період з 20 до 30 червня 2022 року, яким була заподіяна матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_6 в розмірі 11 690,61 грн, 4) в період з 20 до 27 липня 2022 року, яким була заподіяна матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_7 в розмірі 1 374,80 грн, 5) в період з 20 до 27 липня 2022 року, яким була заподіяна матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_8 в розмірі 6 212,27 грн, 6) в період з 02 до 03 серпня 2022 року, яким була заподіяна матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_9 в розмірі 3 633 грн, 7) 15 жовтня 2023 року, яким була заподіяна матеріальна шкода Андріївському ліцею № 2 в розмірі 2 159,30 грн.

Отже, кримінальними правопорушеннями, які ОСОБА_3 вчинив в період з 20 до 27 липня 2022 року (4 епізод) та 15 жовтня 2023 року (7 епізод) заподіяна матеріальна шкода 1 374,80 грн і 2 159,30 грн відповідно до кожного епізоду, що складає менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб на момент вчинення засудженим цих кримінальних правопорушень.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість вкраденого становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення.

Вищенаведене стало підставою для звернення Ізюмського РВ № 1 ФДУ "Центр пробації" до суду з цим поданням.

Прокурор ОСОБА_10 подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення подання не заперечує, просив розглядати за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, через канцелярію суду 11.10.2024 подав до заяву, в якій просив подання задовольнити та розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 23 квітня 2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначено покарання у виді 4-х років 10-ти місяців позбавлення волі.

На підставі статей 75, 104 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік із покладення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 23.04.2024, більш суворим, призначеним за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 08.02.2024 у виді 5 років позбавлення волі, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання 5 років позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 24.05.2024. Сума матеріальної шкоди за цим вироком становить: 1 епізод 03-04 червня 2022 року 10 854,92 грн, 2 епізод від 20-30 червня 2022 року 4 224,25 грн, 3 епізод від 20-30 червня 2022 року 11 690,61 грн, 4 епізод від 20-27 липня 2022 року 1 374,80 грн, 5 епізод від 20-27 липня 2022 року 6 212,27 грн, 6 епізод від 02-03 серпня 2022 року 3 633 грн, 7 епізод від 15 жовтня 2023 року 2 159,30 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питання, передбаченого п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі Закон № 3886-IX), яким, зокрема, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку від 23.04.2024 вбачається, що кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 4 ст. 185 КК України, які ОСОБА_3 вчинив в період з 20 до 27 липня 2022 року (4 епізод) та 15 жовтня 2023 року (7 епізод), заподіяна матеріальна шкода 1 374,80 грн і 2 159,30 грн відповідно до кожного епізоду.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 240,50 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 481 грн (1 240,5?2=2 481).

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 684 грн, а 50 відсотків від його розміру становили 1 342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становив 2 684 грн (1 342?2=2 684).

Як убачається з подання та доданих до нього матеріалів, зокрема, змісту вироку від 23.04.2024, діями ОСОБА_3 була заподіяна матеріальна шкода: за 4 епізодом від 20-27 липня 2022 року в розмірі 1 374,80 грн, за 7 епізодом від 15 жовтня 2023 року в розмірі 2 159,30 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також кореспондуються з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Ураховуючи те, що вартість таємно викраденого у потерпілого ОСОБА_7 20-27 липня 2022 року майна становила 1 374,80 грн, 15 жовтня 2023 року 2 159,30 грн, тобто сума завданої шкоди була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме у 2022 році 2 481 грн, у 2023 році 2 684 грн, то суд вважає, що вчинені обвинуваченим 20-27 липня 2022 року та 15 жовтня 2023 року діяння не підпадають під кримінально карані, передбачені Особливою частиною КК України.

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 5, 74 КК України, статтями 537, 539 КПК України, Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", ч. 5 підрозділом 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання Ізюмського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку стосовно ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 23.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодами від 20-27 липня 2022 року (за фактом таємного викрадення майна у ОСОБА_7 ) та 15 жовтня 2023 року у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 23.04.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України в частині призначених покарань за ч. 4 ст. 185 за епізодами від 03-04 червня 2022 року, від 20-30 червня 2022 року, від 20-30 червня 2022 року, від 20-27 липня 2022 року (за фактом таємного викрадення майна у ОСОБА_8 ), від 02-03 серпня 2022 року, від 15 жовтня 2023 року та в частині призначення остаточного покарання у виді 5 років позбавлення волі та звільнення на підставі статей 75, 104 КК України з іспитовим строком на 1 рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, залишити без змін.

Ухвала в частині звільнення засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СуддяОСОБА_1