Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8239/19
Провадження № 1-кп/490/266/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2024 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шостка Сумської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

16 червня 2019 року близько 17:05 години ОСОБА_4 , попередньо домовившись з ОСОБА_8 /який є засудженим за вчинення цього ж злочину вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 липня 2024 року/ про протиправну заволодіння чужими грошовими коштами, прибув до місця проживання ОСОБА_6 - у квартиру АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаній квартирі, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 неправдиві відомості про те, що є помічником прокурора та під виглядом винагороди за непритягнення її небожа до кримінальної відповідальності отримав від неї грошові кошти в розмірі 120.000 грн. та 1.120 доларів США.

Після цього за допомогою ОСОБА_8 , який очікував його у таксі, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник; вилученими у такий спосіб коштами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

Внаслідок дій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода у загальному розмірі 149.181 грн.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - як пособництво у шахрайстві, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

1. Під час судового розгляду 08 серпня 2024 року - між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.

2. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним

Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.

Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час судового розгляду угоди.

3. Доказів на спростування факту вчинення злочину обвинуваченим сторонами кримінального провадження, зокрема, захистом, суду не надано.

4. До того ж, викладені обвинуваченим та прокурором умови угоди не суперечать вимогам закону, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії; умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.

В зв`язку з таким вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття.

2. Відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України та змісту укладеної угоди як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує також ту обставину, що ОСОБА_4 вчинив злочин вперше.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено та у висунутому ОСОБА_4 обвинуваченні про таке не йдеться.

Мотиви призначення покарання.

Щодо покарання, яке було узгоджене сторонами.

Сторонами узгоджене покарання у вигляді обмеження волі строком на 01 рік.

Щодо добровільності обвинуваченого на таке покарання.

На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

Щодо відповідності запропонованого сторонами покарання вимогам кримінального процесуального закону.

1. Підстав стверджувати про те, що:

-умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

-виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань вочевидь не є можливим;

-фактичні підстави для визнання винуватості є відсутніми

матеріали справи не містять.

2. Не містять матеріали справи й відомостей про те, що запропоновані умови угоди суперечать інтересам суспільства.

Так, інтереси суспільства в цьому випадку полягають ні в чому іншому, як у викритті шахрайської діяльності та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Суд також відзначає, що одним з принципів кримінального права є саме невідворотність, але не суворість покарання, адже саме невідворотність покарання головним чином перешкоджає розповсюдженню злочинів.

Та в цьому випадку внаслідок укладання угоди цей інтерес задовольняється в повному обсязі, адже протиправна діяльність викривається та припиняється, та обвинувачений притягається до кримінальної відповідальності за скоєне відповідно до ступеню його провини та ступеню його участі у незаконному обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Щодо відповідності запропонованого сторонами покарання вимогам кримінального закону.

1. Вирішуючи питання про відповідність запропонованого сторонами покарання вимогам закону про кримінальну відповідальність, суд виходе з таких приписів закону та настанов судової практики

1.1. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 12 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

"Суд також має враховувати, що чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення … за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні.

/частина 4/

1.2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 761/13021/19 зробив обов`язковий для врахування висновок про застосування норм права, відповідно до якого

"Перевірка достовірності обставин, які згідно ст. 470 КПК підлягають врахуванню при укладенні угоди про визнання винуватості, є обов`язком прокурора. При цьому, зважаючи на визначені законом наслідки невиконання угоди (процесуального характеру, передбачені ст. 476 КПК, або за наявності для того підстав - ініціювання прокурором кримінального провадження за ст. 389-1 КК) на суд при затвердженні угоди про визнання винуватості не можуть бути покладені інші обов`язки щодо перевірки можливості її затвердження ніж ті, які прямо передбачені у ст. 474 КПК".

1.3. Стаття 470 Кримінального Процесуального Кодексу України ж передбачає, що

Прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1)ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2)характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3)наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4)наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

2. З огляду на ці приписи суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. В цьому випадку сторонами узгоджене покарання, яке відповідає санкції частини 2 статті 190 Кримінального Кодексу України.

2.2. Суд відзначає й те, що в цьому випадку

-сторонами угоди узгоджено покарання у виді обмеження волі;

-сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням

З огляду на це, звільнення ОСОБА_4 від узгодженого сторонами покарання вимогам частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України не суперечить.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що, визначаючи покарання, сторони скористались наданим їм правом, діяли в межах наданого їм законом розсуду, а підстави для тверджень про очевидну невідповідність узгодженого ними покарання вимогам кримінального закону є відсутніми.

Встановлення тривалості іспитового строку та обсягу додаткових обов`язків, що мають бути покладеними на обвинуваченого в зв`язку із звільненням від покарання.

1. Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, що має бути встановленим відносно обвинуваченого, суд виходе з приписів частини 4 статті 75 Кримінального Кодексу України та враховує відомості про вчинені обвинуваченим злочини, тривалість призначеного йому строку покарання та відомості про особу обвинуваченого.

З огляду на таке суд враховує, що в цьому випадку обвинуваченим вчинений нетяжкий злочин, а також його роль у вчиненні злочину.

З огляду на таке суд вважає, що обвинуваченому слід призначити іспитовий строк мінімальної тривалості, тобто - тривалістю в два роки.

2. Відповідно до приписів частини 1 статті 76 Кримінального Кодексу України на обвинуваченого слід покласти обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд приходе до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити узгоджене сторонами покарання та звільнити його від відбуття цього покарання з випробуванням.

Вирішення цивільного позову.

В межах цього кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 про стягнення на її користь 149.642 грн. на відшкодування завданої їй злочином матеріальної шкоди.

І……У суді потерпіла заявлений позов підтримала; обвинувачений цей позов визнав.

ІІ……Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходе з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно частини 1 статті 1166 Цивільного Кодексу України

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Цивільного Кодексу України шкодою /збитками/ є, зокрема

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі,

2. Відповідно до частини 1 статті 1177 Цивільного Кодексу України

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

3. Відповідно до статті 1190 Цивільного Кодексу України

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

/частина 1/

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

/частина 2/

ІІ……З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Матеріалами кримінального провадження доведено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 була заподіяна матеріальна шкода у загальному розмірі 149.181 грн.

2. Потерпіла просить про стягнення на її користь на (149.624 149.181) 443 грн. більше.

Проте, заподіяння потерпілій шкоди у розмірі, що є більшим за 149.181 грн., матеріалами кримінального провадження не підтверджується.

Отже, у задоволенні позову ОСОБА_6 в частині стягнення 443 грн. слід відмовити.

3. Вимоги ж щодо стягнення 149.181 грн. ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

При цьому потерпілою не подано заяви про розподіл суми шкоди між винними особами у певних частках.

За такого ці кошти слід стягнути з ОСОБА_4 в повному обсязі, але солідарно з ОСОБА_8 .

Отже, заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо питання про долю речових доказів.

1. Речові докази у справі два DVD-диска як носії електронних документів, що є невіддільними від самих документів разом з відповідними електронними документами на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід залишити в матеріалах кримінальної справи протягом усього строку їх зберігання.

2. Речові докази у справі 15 банківських чеків Приватбанк, блокнот з особистими записами ОСОБА_8 , банківську карту Монобанк № НОМЕР_1 як документи на підставі пункту 7 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід залишити в матеріалах кримінальної справи протягом усього строку їх зберігання.

3. Речові докази у справі гаманець зі шкірозамінника, в якому знаходиться одна купюра номіналом 500 грн. - як предмети, що не містять слідів кримінального правопорушення на підставі пункту 1 частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути його власнику ОСОБА_4 .

Вирішення питання про заходи забезпечення кримінального провадження.

І......В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_9 від 25 червня 2019 року накладений арешт на речові докази у справі - 15 банківських чеків Приватбанк, блокнот з особистими записами ОСОБА_8 , банківську карту Монобанк № НОМЕР_1 та гаманець зі шкірозамінника, в якому знаходиться одна купюра номіналом 500 грн.

Вирішуючи питання про подальше застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, суд враховує таке.

1. Відповідно до частини 4 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

2. З огляду на ці приписи кримінального процесуального закону суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає, що в цьому випадку судом задовольняється цивільний позов до обвинуваченого.

Отже, передбачені законом підстави для скасування накладеного на майно обвинуваченого арешту є відсутніми.

ІІ……Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження не застосовувались.

Судові витрати в межах цього кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08 серпня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_10 та прокурором.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді обмеження волі строком на 01 /один/ рік.

На підставі статті 75 Кримінального Кодексу України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_12 з ОСОБА_7 солідарно з ОСОБА_13 149.181 /сто сорок дев`ять тисяч сто вісімдесят одну/ грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Речові докази у справі - два DVD-диска, 15 банківських чеків Приватбанк, блокнот з особистими записами ОСОБА_8 , банківську карту Монобанк № НОМЕР_1 як документи залишити в матеріалах кримінальної справи протягом усього строку їх зберігання.

Речові докази у справі гаманець зі шкірозамінника, в якому знаходиться одна купюра номіналом 500 грн. - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_14 =

08.08.2024