справа № 462/5314/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000286, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2024, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 21 лютого 2024 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21 лютого 2024 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненим від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном 1 рік, діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто діючи з прямим умислом, протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України на шлях виправлення не став та 28.05.2024, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , незаконно придбав та зберігав при собі психотропні речовини без мети збуту, вчиненого за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 приблизно о 18:00 год. 28.05.2024, перебуваючи на польовій дорозі неподалік будинку АДРЕСА_3 , знайшов (придбав) на землі полімерний прозорий зіп-пакет із кристалічною речовиною блідо-зеленого кольору. Розуміючи, що в цьому пакеті міститься психотропна речовина, ОСОБА_4 вирішив зберігати її при собі з метою подальшого власного вживання, без мети збуту, заховавши знайдений пакет до правої кишені шортів. Того ж дня близько 18:45 год ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_3 , був виявлений працівниками поліції, яким у подальшому добровільно видав із правої кишені своїх шортів полімерний зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, обіг якої заборонений, загальною масою 0,2473 грама, яку він незаконно придбав і зберігав при собі без мети збуту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.309 КК України, при вищезазначених обставинах визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, при цьому суду показав, що дійсно він 28.05.2024 незаконно шляхом знахідки придбав та зберігав при собі полімерний пакет із психотропною речовиною для власного вживання, без мети збуту, яку в подальшому добровільно видав працівникам поліції. У вчиненому щиро розкаюється та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.309 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене ним протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий і вчинив злочин у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням, на спеціальних обліках не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, його молодий вік, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що він вчинив новий злочин у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.309 КК України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Суд вважає необхідним, відповідно до вимог ст.71 КК України, частково приєднати невідбуте ним покарання у виді одного року обмеження волі за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.02.2024 із розрахунку, згідно ч.1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, оскільки він вчинив дане кримінальне правопорушення у період іспитового строку при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого.

Підлягають відшкодуванню обвинуваченим процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 2271 гривень 84 копійки.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючсь ст.ст. 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України до покарання призначеного даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 21.02.2024 та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази по справі: полімерний зіп-пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, загальною масою 0,2473 грама знищити.

Стянути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 2271 гривень 84 копійки.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: