УХВАЛА

29 жовтня 2024 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковника юстиції ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000708 від 20.03.2024, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (далі це ж кримінальне провадження) про арешт майна , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Рівненській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно.

В обґрунтування клопотання зазначає, що група невстановлених осіб, з числа жителів Рівненської області та інших регіонів України, діючи за попередньою змовою з корисливих мотивів сприяє незаконному переправленню осіб через державний кордон України.

Зокрема, у ході досудового розслідування встановлено, що група осіб, діючи за попередньою змовою із розподілом ролей, підшуковують осіб, з числа громадян України, які мають намір незаконно перетнути державний кордон України, з метою ухилення від мобілізації, та за відповідну грошову винагороду у розмірі 5000 доларів США забезпечують незаконний перетин державного кордону України в Білорусь поза встановленими пунктами пропуску та контролю.

При цьому, переміщення громадян України здійснюється в обхід прикордонних нарядів ДПСУ та офіційних пунктів пропуску через державний кордон, поблизу населеного пункту Бутове Вараського району Рівненської області.

Встановлено, що до вчинення вказаного злочину причетний громадянин України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема встановлено, що ОСОБА_8 безпосередньо контактує з іншими членами групи та обговорює питання незаконного переміщення осіб через державний кордон України за грошову винагороду, при цьому безпосередньо доставляє «ухилянтів» в обхід діючих контрольно-пропускних пунктів до заздалегідь визначеного населеного пункту в прикордонній зоні. При цьому ОСОБА_8 надає поради іншим учасникам даної групи щодо усунення перешкод, зокрема способів та шляхів об`їзду діючих КПП та КСП в прикордонній зоні.

23.10.2024 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки Infinix Note 40, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_3 .

Того ж дня вказаний предмет визнаний речовим доказом у кримінальному Згідно із нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

До початку розгляду клопотання слідчим подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить задовольнити вказане клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності учасників провадження, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. ч.2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України та вищевикладене, є необхідним накласти арешт майно, вилучене за вищевказаних обставин, оскільки наявні достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України, а незастосування арешту може призвести до втрати чи його пошкодження.

Керуючись ст. 170, 171,175 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого - задоволити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку 23.10.2024 у кримінальному провадженні №0000708, а саме мобільний телефон Infinix Note 40, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із встановленою сім-карткою з номером НОМЕР_3 з метою збереження речових доказів.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9