Справа № 632/920/24
провадження № 1-кп/632/126/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганська, має професійно-технічну освіту, працює на ТОВ КВФ «Рома» на посаді машиніста тістомісильних машин, одружений, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, не перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суд визнав доведеним, що 21 березня 2023 близько 10 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , маючи право керування легковим автомобілем на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ» модель 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на законних підставах перебував у його фактичному володінні та користуванні на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (виданого на ім`я ОСОБА_7 ), а також маючи при собі договір добровільного комплексного страхування № 213323020 від 10 лютого 2023 року, рухався по автодорозі Р-51 сполученням «Мерефа Лозова Павлоград» в напрямку від міста Первомайський Лозівського району Харківської області в напрямок села Троїцьке Лозівського району Харківської області, разом із пасажиркою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала на задньому сидінні автомобіля ліворуч.

Під`їжджаючи до перехрестя, а саме повороту до селища Єфремівка Лозівського району Харківської області, обвинувачений ОСОБА_3 побачив на шляху свого прямування перешкоду у виді іншого автомобіля марки «SKODA» моделі OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що рухався у попутному напрямку перед ним, включивши лівий показник повороту, почавши зменшувати швидкість руху, готуючись виконати маневр поворот ліворуч.

Під час руху, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи необережно, не обравши безпечну швидкість та не врахувавши дорожню обстановку, а саме те, що в цей момент, на вищевказаному перехресті водій автомобіля марки «SKODA» моделі OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 виконував поворот ліворуч, почав виконувати маневр обгін зазначеного автомобіля ліворуч, грубо порушивши вимоги п. 14.6а Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «обгін заборонений на перехресті», у результаті чого задньою правою частиною свого автомобіля здійснив зіткнення з передньою лівою частиною попутного автомобіля марки «SKODA» моделі OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 та, перебуваючи в неконтрольованому заносі, відлетів на ліве узбіччя за ходом руху свого автомобіля, здійснивши зіткнення з запаркованим за межами проїжджої частини вантажним автомобілем марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_5 , внаслідок дорожнього транспортної пригоди пасажирка ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді: гострої, закритої, черепно мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню з вогнищем контузії лівої скроневої частки, пластинчатого, субдурального крововиливу по конвекту, поперечного (циркуляторного) перелому обох скроневотім`яних кісток, з переходом на основу передньої та середньої черепних ямок, закритої травми грудної клітки, лівобічного гемопневмотораксу, забою та розриву нижньої частки лівої легені, що в цілому формують важку поєднану травму, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці обвинувачений ОСОБА_3 ,, будучи водієм автомобілю «ВАЗ» моделі 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , грубо порушив вимоги п. 14.6 а Правил дорожнього руху - обгін заборонено на перехресті, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події, що заподіяло потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження.

Своїми умисними діями, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

2. Пояснення обвинуваченого.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керую транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, визнав повністю. Зокрема, фактичні обставини кримінальних правопорушень (дата, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та правову кваліфікацію не оспорював. Показав суду, що 21 березня 2023 близько 10 год. 30 хв., він, керував технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ» модель 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував у його фактичному володінні та користуванні. На задньому сидінні автомобіля ліворуч перебувала його дружина ОСОБА_8 .. Він ( ОСОБА_3 ) рухався по автодорозі Р-51 сполученням «Мерефа Лозова Павлоград» в напрямку від міста Первомайський Лозівського району Харківської області в напрямку села Троїцьке Лозівського району Харківської області. Під`їжджаючи до перехрестя, а саме, повороту до селища Єфремівка Лозівського району Харківської області, він ( ОСОБА_3 ) побачив на шляху свого прямування перешкоду у виді іншого автомобіля марки «SKODA» моделі OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався у попутному напрямку перед ним та почав зменшувати швидкість руху, включивши лівий показник повороту. Він ( ОСОБА_3 ), вирішив здійснити обгін цього автомобіля на перехресті, з метою не допусти зіткнення із задньою частиною автомобіля, оскільки вважав, що не зможе загальмувати, однак у результаті такого маневру, скоїв зіткнення задньою правою частиною свого автомобіля з передньою лівою частиною попутного автомобіля марки «SKODA» моделі OCTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_4 та, перебуваючи в неконтрольованому заносі, відлетів на ліве узбіччя за ходом свого руху, де здійснив зіткнення з запаркованим за межами проїжджої частини вантажним автомобілем марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_5 . В результаті дорожнього транспортної події пасажирка ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження. З розміром процесуальних витрат 9087 грн. 36 коп. згоден. У вчиненому щиро кається, піддав критичній оцінці свої дії. Потерпіла є його дружиною, вона повністю пройшла лікування.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він не має заперечень щодо повноти висунутого йому обвинувачення та кваліфікації його дій, а тому вважав недоцільним дослідження доказів, щодо фактичних обставин справи, які він не оспорює. Розуміє, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву, відповідно до якої вона просила врахувати, що ОСОБА_3 , є її чоловіком, відшкодував їй завдану матеріальну та моральну шкоду, турбується про неї, тому просить не позбавляти його волі, судовий розгляд провести за її відсутності.

Відповідно до вимог ст. 325 КПК України, за погодженням із учасниками кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілої.

У межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за згодою учасників судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.

3. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений та висновки суду.

Визнавши покази обвинуваченого ОСОБА_3 належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що останній не піддає сумніву фактичні обставини справи, правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною повністю та доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

4. Мотиви суду при призначенні покарання

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 12 КК України вчинив необережний тяжкий злочин, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що, він має професійно-технічну освіту; працює на ТОВ КВФ «Рома» на посаді машиніста тістомісильних машин, має позитивну характеристику, зокрема, зарекомендував себе, як дисциплінований, виконавчий працівник, здатний взяти на себе відповідальність за дії, які знаходяться в його компетенції, в порушенні трудової дисципліни не помічений, у колективі проявив себе надійним товаришем, готовим надати допомогу колегам по роботі і підтримати їх в будь-якій ситуації, не вживає спиртні напої, уникає конфліктних ситуацій, одружений (відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 ОСОБА_8 є його дружиною); неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має; раніше не судимий; на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває; на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває; за попереднім місцем проживання скарг не надходило; кримінальне правопорушення вчинив не перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Згідно із ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно із висновком досудової доповіді органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 є середнім, ризик небезпеки для суспільства є середнім, виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Отже, вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд з урахуванням наведеного, зокрема, тяжкості вчиненого злочину, даних, які характеризують обвинуваченого, наявності обставини, які пом`якшує покарання обвинуваченого та відсутністю обставин, які обтяжують покарання, доходить висновку, щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про можливість застосування ст. 75 КК України, суд приймає до уваги, позицію Верховного Суду викладену у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 298/95/16-к, а саме, що відповідно до частини другої статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Також, суд приймає до уваги, позицію Верховного Суду викладену у постанові від 07 листопада 2018 року по справі № 297/562/17, а саме, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання відбувати реально або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Отже, оцінуючи конкретні обставини справи, що характеризують вчинене злочинне діяння, наслідки, які настали, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим, особу винного, як у загально-соціальному плані (обвинувачений офіційно працює, має позитивну характеристику за місцем роботи, відшкодував повністю шкоду), так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, із урахування того, що потерпіла є його дружиною та прохала суворо не карати, висновок досудовій доповіді відповідно до якого, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі на певний строк можливе, суд доходить висновку щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання реально, тобто із призначенням останньому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання із випробуванням на строк, достатній для того, щоб він довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчиненню нових злочинів як самими обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з тим, що судом встановлена лише одна обставина, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 9087 грн. 36 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути на користь держави з ОСОБА_3 .

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_8 не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання немає, за відсутності клопотання сторони обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта загальною сумою 9087 (дев`ять тисяч вісімдесят сім) грн. 36 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- автомобіль марки Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_4 залишити власнику ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1