Справа № 214/291/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 від 03.09.2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001589 від 27.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

03.09.2024 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0001589 від 27.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна.

У клопотанні прокурором ставиться питання про накладення арешту шляхом встановлення заборони видаткових операцій на грошові кошти в розмірі 92530 гривень, що знаходяться на банківському рахунку, який обслуговується банківською карткою № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , емітованого АТ КБ «ПриватБанк». Окрім того, прокурор просить заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження вказаними грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з зазначеного банківського рахунку.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує таким.

26.12.2023 року до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 з проханням притягти до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 25.12.2023 року, шляхом введення його в оману щодо можливого блокування його власного банківського рахунку, примусила здійснити грошові перекази з його рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 на інші картки. Внаслідок злочинних дій невідомої особи, ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на суму 502580 гривень.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 надав свідчення про те, що з 2000 року він є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк», картковий рахунок НОМЕР_2 (картка № НОМЕР_3 ), до вказаного рахунку прив`язаний номер телефону НОМЕР_4 , який знаходиться у мобільному пристрої Samsung.

25.12.2023 року приблизно о 15-13 годині він знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де на номер телефону НОМЕР_5 зателефонувала невідома особа жіночої статі з номеру НОМЕР_6 та повідомила, що йому потрібно перевести грошові кошти, які перебувають на його банківській карті, на інші рахунки з метою запобігання блокування власного банківського рахунку. Зайшовши в телефоні мобільний додаток «Приват-24», останній здійснив перекази зі своєї банківської карти, емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 в розмірі 55500 грн. на карту № НОМЕР_7 ; через деякий час на ім`я ОСОБА_8 в розмірі 91000 грн. на карту № НОМЕР_8 , через віртуальний термінал ІНФОРМАЦІЯ_2 , пошук якого він здійснював через Google (це зробив за вказівкою ОСОБА_9 ). О 18-01 годині йому зателефонував ОСОБА_9 , з номеру телефону НОМЕР_9 , який представився працівником АТ КБ «ПриватБанк». В ході розмови він повідомив, що грошові кошти, що були переказані на інші банківські карти будуть повернуті до 08-00 ранку наступного дня. О 19-32 годині того ж дня, платіж у розмірі 55000 грн. на карту ОСОБА_7 йому повернутий на рахунок.

26.12.2023 року о 08-20 годині йому знову зателефонував ОСОБА_9 з номеру телефону НОМЕР_9 та запитав, чи повернулись грошові кошти на його карту, на що відповів, що транзакція у сумі 55000 грн. була повернута, а транзакція у сумі 91000 грн. не надходила, на що ОСОБА_9 запропонував здійснити третій грошовий переказ для повернення коштів. О 08-47 годині, за вказівками ОСОБА_9 він переказав грошові кошти на отримувача ОСОБА_10 в розмірі 91000 грн. на карту № НОМЕР_10 . О 09-58 годині переказав грошові кошти на отримувача ОСОБА_5 в розмірі 92530 грн. на карту № НОМЕР_1 . О 10-48 годині переказав грошові кошти на отримувача ОСОБА_11 в розмірі 96050 грн. на банківську карту № НОМЕР_11 . О 10-59 годині він відправив грошові кошти на отримувача ОСОБА_12 в розмірі 132000 грн. на банківську карту № НОМЕР_12 . Зазначені перекази грошових коштів на загальну суму 502580 грн. здійснював самостійно та добровільно, адже був введений в оману. Далі, ОСОБА_9 повідомив, що зателефонує через півгодини, проте перестав відповідати на телефонні дзвінки.

В ході слідства здійснено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до інформації по банківському рахунку потерпілого ОСОБА_6 № НОМЕР_3 , яка перебуває у володінні АТ КБ «ПриватБанк», та встановлено, що 26.12.2023 року з картки останнього здійснено переказ однією транзакцією в розмірі 92530 грн. на банківську картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 05.08.2024 року визнано речовими доказами грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 у безготівковій формі в розмірі 92530 гривень, що були перераховані на банківську картку ОСОБА_5 .

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти в розмірі 92530 гривень, що знаходяться на банківському рахунку, який обслуговується банківською карткою № НОМЕР_1 належної ОСОБА_5 , емітованого АТ КБ «ПриватБанк», які є грошовими коштами, одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, для запобігання можливості їх приховування, розтрати та забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно з матеріаламив кримінального провадження наявні підстави вважати, що вказані вище грошові кошти є об`єктом кримінально-протиправних дій, а тому вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене, на думку прокурора, доцільно прийняти заходи, направлені на запобігання можливості приховування та розтрати зазначених грошових коштів шляхом накладення на них арешту, оскільки вони є речовим доказом, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання просив задовольнити.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, у судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та надані прокурором матеріали, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на грошові кошти, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Частина 2 статті 131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається в тому числі з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, слідчим суддею встановлено, що 27.12.2023 року прокурором ОСОБА_13 були внесені відомості до ЄРДР за №0001589 за правовою кваліфікацією ч.4 ст.190 КК України (а.с.6).

Відповідно до зазначеного витягу, 26.12.2023 року до ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 з проханням притягти до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 25.12.2023 року, шляхом введення його в оману щодо можливого блокування його власного банківського рахунку, примусила здійснити грошові перекази з його рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 на інші картки. Внаслідок злочинних дій невідомої особи, ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на суму 502580 гривень.

Як слідує з інформації по банківському рахунку № НОМЕР_3 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , 26.12.2023 року з картки останнього здійснено переказ однією транзакцією в розмірі 92530 грн. на банківську картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8, 9).

Постановою слідчого від 05.08.2024 року грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 у безготівковій формі в розмірі 92530 гривень, що були перераховані на банківську картку ОСОБА_5 , визнано речовими доказами.

Будь-яких обмежень чи заборон щодо накладення на вказане майно арешту слідчим суддею не встановлено, отже, воно може бути арештоване з метою, вказаною у клопотанні.

З матеріалів долучених прокурором до клопотання, слідує, що наявні достатні підстави вважати, що грошові кошти в розмірі 92530 гривень, що знаходяться на банківському рахунку, який обслуговується банківською карткою № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , емітованого АТ КБ «ПриватБанк» (Код , поштова адреса: 01001, Київська область, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд.1-Д) є грошовими коштами, одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

На думку слідчого судді, у зв`язку із наявністю ризику вчинення дій, спрямованих на приховування, перетворення грошових коштів, необхідність арешту такого майна обґрунтовується запобіганням можливості здійснити їх приховування, знищення, перетворення.

Отже, існує сукупність достатніх підстав вважати, що вказані грошові кошти отримані незаконним шляхом, з огляду на існування ризику щодо можливості приховування, знищення, перетворення грошових коштів та необхідність забезпечення збереження речового доказу, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт грошових коштів відповідає принципу розумності, є співмірним завданням кримінального провадження, у відповідності до положень ст.2 КПК України, та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Враховуючи викладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення речових доказів, вважаю, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.32, 110, 131, 132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 від 03.09.2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001589 від 27.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом встановлення заборони видаткових операцій на грошові кошти в розмірі 92530 (дев`яносто дві тисячі п`ятсот тридцять) гривень, що знаходяться на банківському рахунку, який обслуговується банківською карткою № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , емітованого АТ КБ «ПриватБанк» (Код , поштова адреса: вул. Михайла Грушевського, буд.1-Д, місто Київ, Київська область).

Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами в розмірі 92530 (дев`яносто дві тисячі п`ятсот тридцять) гривень, а саме проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів, з банківського рахунку, який обслуговується банківською карткою № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , емітованого АТ КБ «ПриватБанк» (Код , поштова адреса: вул. Михайла Грушевського, буд.1-Д, місто Київ, Київська область).

Копію ухвали про арешт майна направити прокурору Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_14 , для негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1