Справа № 462/4407/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/786/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2024 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 05.05.2021 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 263, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі; 16.11.2021 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 72 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт та штрафу в розмірі 850 грн, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, і призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі, з конфіскацією належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2021 і вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2021 та за сукупністю вироків призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 9 (дев`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., з конфіскацією належного йому майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2021 року, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., - визначено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 02 червня 2022 року, тобто з моменту затримання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено до вступу вироку в законну силу.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2022 на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy M12», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із сім карткою з номером НОМЕР_3 .

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він у невстановлений органом досудового розслідування час та спосіб, але не пізніше 14 год. 00 хв., 02.06.2022 у м. Львові вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення правил обігу психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, за рахунок продажу психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вирішив вчинити кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідування час та спосіб, але не пізніше 14 год 00 хв, 02.06.2022 замовив (придбав) у невстановлених органом досудового розслідування осіб упакування з розфасованими згортками, у яких містились психотропні речовини, з метою подальшого збуту, та усвідомлюючи, що у такому упакуванні знаходяться речовини, а саме: амфетамін, який відноситься до речовин, обіг яких обмежено, який розфасовано у двадцять шість прозорих поліетиленових зіп-пакетів, загальною масою 12,7574 грам, та особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка розфасована у сорок дев`ять прозорих поліетиленових зіп-пакетів, загальною масою 15,1619 грама, вирішив зберігати такі при собі з метою збуту та з якими був затриманий працівниками поліції 02.06.2022 на АДРЕСА_2 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, просить обвинуваченому частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2021 і Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2021 та призначити йому остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2021 року, у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп., просить виконувати самостійно.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження того, коли, в який спосіб та у кого ОСОБА_7 придбав психотропні речовини, які останній знайшов випадково. Зазначає, що матеріалами справи не доведено, що обвинувачений переслідував мету збуду вказаних речовин, що свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Звертає увагу, що в матеріалах провадження відсутні експертні висновки, у яких було б наведено розрахунок особливо великих розмірів психотропних речовин, натомість, експертним шляхом встановлено лише великий розмір вказаних речовин. Вказує, що вилучені в обвинуваченого зіп-пакети з психотропними речовинами не відкривалися стороні захисту при завершенні досудового розслідування, що свідчить про їх недопустимість як речових доказів. Крім того, на думку апелянта, протокол затримання обвинуваченого із СD-диском з відеозаписом затримання є недопустимим доказом, оскільки вказаний СD-диск з відеозаписом не зазначений як додаток до протоколу.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та доводи захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволення апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався та вірно встановив вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яка підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами.

Так, свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції показав, що він є виконуючим обов`язків начальника СПД №1 ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області. 02.06.2022 року він з двома курсантами з Львівського національного університету внутрішніх справ ОСОБА_10 та ОСОБА_11 несли службу на території залізничного вокзалу. Йдучи по вул.Чернівецькій, вони помітили трьох хлопців, які, рухаючись в напрямку залізничного вокзалу, поводились підозріло, постійно оглядалися. Відтак, вони наздогнали цих хлопців і курсант ОСОБА_10 запитав, чи не має у них із собою заборонених предметів чи речовин. Хлопці не намагалися втекти, двоє з них, в тому числі і обвинувачений, відразу ж повідомили, що мають такі. У двох з них до ноги виявилися примотані зіп-пакети, зі слів хлопців, із психотропною речовиною. В обвинуваченого до ноги був примотаний прозорий пакет, в якому знаходилися до 50 згортів різних кольорів з психотропною речовиною. При цьому, один з них розповів, що вони йшли на вокзал, бо мали кудись їхати робити закладки. Далі ним на місце події було викликано слідчо оперативну групу. Під час складання протоколу вони з курсантами залишалися на місці, з обвинуваченим не спілкувалися.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які здійснювали патрулювання вулиць разом із ОСОБА_9 , повністю підтвердили показання останнього в судовому засіданні суду першої інстанції.

Водночас, свідок ОСОБА_12 пояснив, що, готуючись до дня свого народження, 06.06.2022 він зранку замовив через телеграм-магазин наркотичні засоби для вживання із друзями на своєму дні народженні. Цього ж дня біля цирку у м.Львові він зустрівся з ОСОБА_7 та ще з одним своїм другом. За деякий час він відійшов від друзів, а коли зустрівся з ними вдруге, то вже мав при собі наркотичні засоби, які заховав за штанину. Далі вони втрьох пішли до залізничного вокзалу на електричку, яка курсує до м. Борислава, де проживає його матір, однак були по дорозі затримані працівниками поліції. Про те, що ОСОБА_7 також мав при собі психотропні речовини, йому нічого не було відомо.

Даними протоколу затримання особи від 02.06.2022 року та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом затримання, який міститься на СD-диску, підтверджується, що 02.06.2022, близько 14.00 год, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_7 , в якого при собі виявлено згорток з наркотичними речовинами. Під час затримання в останнього виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy M12», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , разом із сім карткою з номером НОМЕР_3 ; 26 пакетів із кристалічною речовиною білого кольору; зіп-пакет із вмістом 49 пакетів, обмотаних в клейку стрічку, всередині яких кристалічна речовина жовтого кольору; зіп-пакет зі вмістом невідомої речовини зеленого кольору. До протоколу долучено фототаблицю та відеозапис, які оглянуті у судовому засіданні.

Як вбачається з постанов про визнання речовими доказами від 02.06.2022, мобільний телефон «Samsung Galaxy M12», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , разом із сім карткою з номером НОМЕР_3 ; 49 зіп-пакетів із кристалічною речовиною жовтого кольору та 26 пакетів із кристалічною речовиною білого кольору визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Із протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 із відео файлами, долученими до матеріалів кримінального провадження на СD-диску, які були оглянуті в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_7 розказав та показав місце в парку неподалік цирку, що по вул. Городоцькій у м. Львові, де біля одного з кущів на землі він знайшов поліетиленовий пакет, в середині якого знаходилися два пакети з наркотичними засобами та психотропними речовинами.

Згідно з висновку експерта № СЕ-19/114-22/8976-НЗПРАП від 03.06.2022 із таблицею, в наданій на експертизу порошкоподібній речовині білого кольору, яка знаходиться в полімерному пакеті із герметизуючою застібкою, що поміщений в номерний полімерний сейф-пакет (KIV 3119083), виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Маса виявленого амфетаміну становить 0,4063 грам.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/114-22/8978-НЗПРАП від 24.06.2022 із таблицею, у наданій на експертизу кристалоподібній речовині жовтого кольору, що міститься в полімерному пакеті, виявлено РVР, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса РVР становить 0,3436 грам.

Як вбачається з висновку експерта № СЕ-19/109-22/4963-НЗПРАП від 10.06.2022 із таблицею, надані на дослідження речовини в 25 згортках з прозорої безбарвної липкої плівки містять психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, загальною масою 12,3511 грама.

Крім того, даними висновку експерта № СЕ-19/109-22/4965-НЗПРАП від 09.06.2022 із таблицею підтверджується, що надані на дослідження речовини в 48 зіп-пакетиках, які знаходилися в згортках з відрізків прозорих клейких стрічок, містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг яких заборонено - РVР, загальною кількістю 14,8183 грама.

Заперечення обвинуваченим вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненому, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Покликання захисника у апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження того, коли, в який спосіб та у кого ОСОБА_7 придбав психотропні речовини, спростовуються показами свідка ОСОБА_12 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який пояснив, що він, готуючись до дня свого народження, замовив сам наркотичні речовини через телеграм-магазин 01.06.2022 для вживання із друзями на своєму дні народженні 06.06.2022 і наступного дня 02.02.2022 разом із своїм братом чекали біля цирку, а його друг ОСОБА_7 забрав в парку за цирком закладку із замовленим і віддав йому.

За вказане ОСОБА_12 засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова від 13.10.2022 за ч. 2 ст. 307 КК України, який набрав законної сили.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений повідомив, що він перебуває з ОСОБА_12 у дружніх відносинах, а тому, на переконяння колегії суддів, в матеріалах справи відсутні відомості, які б давали підстави критично оцінювати пояснення ОСОБА_12 , інших причин обмовляти ОСОБА_7 судом не виявлено, що спростовує твердження апелянта в цій частині.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не переслідував мети збуду вказаних речовин, що свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є необгрунтованими з огляду на наступне.

Під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК України), а також прекурсорів (частина 2 статті 311 КК України) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо).

Водночас, про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити, серед іншого, як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє або зберігає їх, тощо.

При цьому, якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, слід звертати увагу на її упакування та розфасування. Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у великих розмірах, то має бути доведено, що така кількість об`єктивно перевищує потреби такої особи для власного вживання.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_7 мав на меті саме збут психотропної речовини, що підтверджується кількістю вилученої речовини, яка є надмірним розміром для вживання однією особою, способом її зберігання, зокрема, шляхом прикріплення за штаниною до ноги клейкою стрічкою, способом упакування та розфасування - психотропна речовина була розфасована у полімерні зіп-пакети із застібкою приблизно однакової ваги, а також тим, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та не є особою, яка постійно вживає наркотичні або психотропні речовини.

Відтак, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що вказані психотропні речовини були призначені для вживання із друзями на дні народженні ОСОБА_12 , що є безоплатною формою їх реалізації та свідчить про те, що обвинувачений переслідував мету збуду вказаних речовин.

Колегія суддів вважає голослівними доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах провадження відсутні експертні висновки, у яких було б наведено розрахунок особливо великих розмірів психотропних речовин, з наступних підстав.

Так, вирішуючи питання про кваліфікацію дій винного, суд повинен мати на увазі, що в тих випадках, коли вони були пов`язані з наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами різних видів, розмір цих засобів (речовин) визначається виходячи з їх загальної кількості. Якщо ж поряд із такими засобами чи речовинами предметом злочину був ще й прекурсор, неприпустимо об`єднувати їх кількість із кількістю останнього. Можна складати лише кількість прекурсорів різних видів.

Таблицею 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188, визначено, що особливо великим розміром психотропних речовин, зокрема, амфетаміну та PVP, вважається вага 15,0 грам і більше.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 інкримується незаконне придбання та зберігання з метою збуту двох психотропних речовин, зокрема, амфетаміну загальною масою 12,7574 грам та РVР загальною масою 15,1619 грама, що сумарно становить 27,9193 грама та, відповідно до вказаної таблиці, відноситься до особливо великих розмірів, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України є правильною, оскільки останній у невстановлений органом досудового розслідування час та спосіб, але не пізніше 14 год. 00 хв., 02.06.2022 у м. Львові вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що аргументи сторони захисту про недопустимість СD-диску з відеозаписом затримання є безпідставними, оскільки незазначення в протоколі затримання про застосування технічних засобів фіксації та про долучення до нього технічних носіїв інформації жодним чином не впливає на конвенційні чи конституційні права і свободи обвинуваченого.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що факт проведення відеозйомки технічними засобами фіксації під час затримання ОСОБА_7 підтверджується оглянутими відеозаписами, які містяться на наявному в матеріалах справи CD-диску, з яким ознайомлювалась сторона захисту в передбаченому законом порядку.

Крім того, суд вірно зазначив, що підозрюваний та його захисник ознайомилися з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі і жодних клопотань про огляд речових доказів - зіп-пакетів з психотропними речовинами, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів СВ ВП №1 ЛРУП №2, не заявляли, що підтверджується протоколом про надання підозрюваному доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 23.08.2022 та додатку до нього.

Вказане спростовує доводи апелянта щодо незабезпечення доступу до матеріалів досудового розслідування в частині речових доказів.

Відтак, колегія суддів вважає, що, покликаючись на безпосередньо досліджені докази, суд першої інстанції, відповідно до ст. 94 КПК України, всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, його вік, сімейний стан, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, відповідно до вимог ст.71 КК України, суд першої інстанції вірно визначив, що до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуте ним покарання у вид 4 років 1 місяця позбавлення волі за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05.05.2021 та покарання у виді 80 годин громадських робіт та штрафу у розмірі 850 грн за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16.11.2021, із розрахунку згідно з ч.1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що призначене вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп., слід виконувати самостійно, оскільки це прямо передбачено вимогами ч. 3 ст. 72 КК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4