ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2084/24 Справа № 191/722/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 рокупро відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню. Вказує, що судом не було належним чином враховано характеризуючі дані стосовно засудженого, на підставі яких було направлено заяву про його умовно дострокове звільнення.

Зазначає, що його підзахисний ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, відбув більше половини строку призначеного покарання і навіть більше понад дві третини від призначеного покарання,та має право на застосування до нього умовно дострокового звільнення.

Вказує, що судом було надано невірну оцінку характеристиці ОСОБА_8 з установи відбування покарання, яка за своїм змістом фактично є позитивною. Щодо посилання суду в ухвалі на те, що цей засуджений участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу не приймає, спрямованості на вдосконалення загальноосвітнього рівня та професійних навичок не виявляє, участі у роботі самодіяльних організацій не бере, зазначає, що ніяких пропозицій брати участь у вказаних заходах ОСОБА_8 не отримував, про запровадження в установі будь-яких програм диференційованого впливу, підвищення освітнього чи професійного рівня, або про існування у ній будь-яких самодіяльних організацій, йому нічого не відомо.

Акцентує увагу на тому, що судом було помилково встановлено щодо ОСОБА_8 негативно характеризуючі обставини, а саме повторність скоєння ним корисливого злочину та звільнення його від покарання на підставі не існуючого акту амністії Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2024 року.

Оскаржуваною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що клопотання є передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою на даний час не довів свого виправлення.

Зазначено, що ОСОБА_8 є особою, раніше неодноразово судимою за умисні корисливі злочини. Також зазначено, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки з довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_8 вбачається, що останній заохочень не має, 27.07.2022 року отримав стягнення у виді догани.

Крім того, засудженому ОСОБА_8 на засіданні адміністративної комісії установи 15.12.2023 року було відмовлено у застосуванні положень ст. ст. 82 КК України та 16.02.2024 року - в застосуванні положень ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати з зазначених у ній підстав та застосувати до засудженого умовно-дострокове звільнення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість, та просив ухвалу суду залишити без змін; дослідивши відомості та документи, що характеризують апелянта, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання захисника, дослідив необхідні матеріали і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів свого виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимим, на даний час відбуває покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2023 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, при призначенні остаточного покарання за яким було враховане за правилами ч. 4 ст. 70 КК України покарання, призначене ОСОБА_8 за попереднім вироком того ж суду від 13 травня 2022 року за ч. 3 ст. 296 КК України.

Таким чином, на даний час ОСОБА_8 відбуває покарання за умисне корисливе посягання не чуже майно, а також за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, та винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Крім того, 16 січня 2013 року ОСОБА_8 було засуджено Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ст. 69, ч. 2 ст. 289 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнено в залі суду 13 червня 2014 року на підставі ст. 4 «А» Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року.

На думку колегії суддів, наведене свідчить про стійкість протиправної поведінки ОСОБА_9 , схильність його до вчинення кримінальних правопорушень та його підвищену соціальну небезпеку. За таких обставин виправлення обвинуваченого та досягнення щодо останнього мети кримінального покарання до повного його відбуття має беззаперечно підтверджуватись вагомими доказами, яких не вбачається.

Колегія суддів прийшла до переконання, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

При цьому враховується, що ОСОБА_8 за час відбування покарання в УВП № 4 м. Дніпро характеризувався негативно, мав стягнення, в ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» перебуває з листопада 2023 року та характеризується посередньо.

Крім того, засудженому ОСОБА_8 на засіданні адміністративної комісії установи 15 грудня 2023 року було відмовлено у застосуванні положень ст. ст. 82 КК України та 16 лютого 2024 року - в застосуванні положень ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.

Посилання захисника на те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, зокрема факт працевлаштування засудженого в установі відбування покарання та отримання ним у 2024 році одного заохочення, є безпідставними, оскільки судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у їх сукупності.

Доводи захисника щодо помилковості висновку суду про повторність вчинення ОСОБА_8 корисливого кримінального правопорушення, а також щодо помилки у зазначенні реквізитів акту амністії, на підставі якого цього засудженого у минулому було звільнено від покарання, колегія суддів вважає такими, що не свідчать про виправлення останнього, а відтак не обгрунтовують апеляційні вимоги.

З огляду на вищевикладене, доводи захисника, які в цілому зводяться до оспорювання оцінки, наданої судом першої інстанції встановленим щодо ОСОБА_8 обставинам, не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про доведення ОСОБА_8 свого виправлення на протязі всього строку відбування покарання та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд оцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, а підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2024 рокупро відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4