Справа № 639/3870/24
Провадження № 1-кп/639/385/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 24.05.2024 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000512 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, пенсіонера, з неповною вищою освітою, інваліда 2-ї групи, учасника бойових дій, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 23.05.2024 приблизно о 11 год. 40 хв., більш точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не виявилось за можливе, знаходився на подвір`ї власного приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час перебував раніше знайомий йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Саме в той час між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стався конфлікт на ґрунті неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, який знаходився на столі поблизу будинку, несподівано для ОСОБА_5 , коли останній тримав граблі обома руками та захищався від ОСОБА_4 , тримаючи ніж в правій руці лезом до низу, перебуваючи навпроти ОСОБА_5 , обличчям до нього, наніс один боковий удар навідмаш в область лівого ліктя.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , перехопивши кухонний ніж лезом до верху, перебуваючи навпроти ОСОБА_5 , обличчям до нього, схопивши граблі правим передпліччям та зафіксувавши до тулуба, ривком підтягнув граблі до себе, змусивши ОСОБА_6 , котрий не відпустив граблі, зблизитися з ОСОБА_4 та нахилитися вперед, наніс один верхній боковий удар в область лівої лопатки.

Після цього, ОСОБА_4 , вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для досягнення злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , припинив свої дії.

23.05.2024, безпосередньо після заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 було госпіталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, де йому була надана кваліфікована медична допомога та проведено оперативне втручання.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/314-А/24В від 12.06.2024р., в результаті протиправного діяння ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого до лівої плевральної порожнини колото-різаного поранення грудної клітини, з локалізацією рани на задній поверхні грудної клітки на рівні 6-7 міжреберного проміжку, яке ускладнилося зовнішньою кровотечею та двобічним гемопневмотораксом, що належить до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п. 2.1.1. «а», п. 2.1.2, п. 2.1.3. «й» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року та різаного поранення лівого ліктя, що належить до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що СПРИЧИНИЛИ за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 день), відповідно до п. 2.3.2. «а», п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчиненого злочину, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом. Суду пояснив, що 23.05.2024 року він перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно об 11 год. до нього прийшов потерпілий ОСОБА_5 , з яким у нього були неприязні відносини. Він декілька разів наполегливо просив потерпілого залишити його домоволодіння, однак останній жодним чином не реагував на його прохання, вів себе агресивно та вдарив його лобом в область голови, спровокувавши конфлікт. Він, в свою чергу, відштовхнув його від себе. Потерпілий одразу взяв у руки граблі та почав розмахувати перед ним. Тоді він схопив у праву руку кухонний ніж, який лежав на столі біля мангалу, також почав ним розмахувати перед потерпілим, після чого наніс ОСОБА_5 один боковий удар в область лівого ліктя. Надалі, в ході конфлікту, коли ОСОБА_5 намагався нанести йому удар граблями, а він, перебуваючи навпроти нього, схопився за граблі правим передпліччям та зафіксувавши до тулуба, ривком підтягнув граблі до себе, змусивши ОСОБА_6 , котрий не відпустив граблі, зблизитися та нахилитися вперед, потім наніс один верхній боковий удар в область лівої лопатки потерпілого. Вони обидва впали на землю, він побачив на спині потерпілого кров та одразу покликав на допомогу. Все сталося дуже швидко. Відразу викликали швидку допомогу. У вчиненому щиро розкаюється, на наступний день після вказаних подій допомагав потерпілому грошима на лікування та одягом.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої ним заяви до суду просить розглядати справу без його участі, цивільний позов до обвинуваченого не заявляє, просить призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 фактично вчинено суспільно-небезпечне діяння по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 , яке за об`єктивною стороною являє собою посягання на здоров`я особи, тому завдання йому цілеспрямованого, спочатку одного удару ножем в область лівого ліктя, а потім другого удару ножем в область лівої лопатки, локалізація спричинених ушкоджень, психічне ставлення винного до вчинюваної дії та її наслідків, свідчить про направленість умислу обвинуваченого саме на спричинення потерпілому невизначеного тілесного ушкодження (в тому числі яким могло бути і тяжке тілесне ушкодження).

Так, за нормативним визначенням умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 28.05.2015 року № 5-25кс15, в разі якщо особа, цілеспрямовано завдаючи удару, не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча й бажає заподіяти або свідомо припускає можливість заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості ступеня тяжкості цієї шкоди - у таких випадках винувата особа має відповідати за фактично отриманий результат (заподіяну шкоду).

Таким чином, враховуючи висновки судово-медичної експертизи №12-14/314-А/24В від 12.06.2024, покази самого обвинуваченого, наданих ним в судовому засіданні, локалізацію спричинених ушкоджень, психічне ставлення винного до вчинюваних ним дій та їх наслідків, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто, умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має численні захворювання внаслідок мінно-вибухової травми, отриманої ним у червні 2022 року у м. Бахмут у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, через що на теперішній час визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, є інвалідом 2-ї групи, учасником бойових дій, за час проходження військової служби мав державні нагороди,неодружений, військовий пенсіонер, має постійне місце проживання та реєстрації.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №444 від 25.06.2024 року (к/п а.с 175- 177) ОСОБА_4 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч. 1 ст. 121 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою молодого віку, приймав активну учать у бойових діях у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, де останній отримав численні травми та захворювання, має державні нагороди, у вчиненому щиро розкаявся, критично відноситься до скоєного та засуджує свою протиправну поведінку, у зв`язку з чим суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання в цілому можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту слід залишити раніше обраний до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.06.2024 року, яке було вилучено 29.05.2024 року в ході огляду місця події в гардеробній КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» за адресою: АДРЕСА_2 , та 30.05.2024 року в ході огляду місця події в службовому кабінеті №8 ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої, 45.

Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: - футболку чорного кольору марки «Timberland»; джинсові штани чорного кольору марки «Feraud» з ременем чорного кольору; кросівки марки «Nike» чорно-білого кольору; пару шкарпеток білого кольору; труси зеленого кольору; поясну сумку зеленого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повернути потерпілому ОСОБА_5 як законному власнику ( к/п а.с. 92-93);

- кухонний ніж з чорною пластиковою рукояткою, який зберігається в камері схову речових доказів ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області - знищити (к/п а.с. 106-107).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1