Справа № 125/1926/23
Провадження №11-кп/801/801/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження № 0000299 від 10.09.2023 за апеляційною скаргою прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.05.2024, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в м. Бар Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , непрацевлаштованого, освіта середня спеціальна, неодруженого, не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що 10.09.2023 о 16:00 год., він проходив поблизу приміщення автовокзалу за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення пакетів з речами, що лежали на лавці біля приміщення автовокзалу та належали ОСОБА_9 , який відійшов до магазину. Реалізовуючи умисел, що виник раптово, ОСОБА_7 , 10.09.2023 о 16:05 год., під час дії воєнного стану в Україні, що запроваджений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до Закону України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ та востаннє продовжений на підставі указу Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затверджений Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023, переслідуючи мету таємного заволодіння чужим майном, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів, вчинив крадіжку пакетів, всередині яких були чоловічі туфлі ТМ «Yalasou», три вішаки для одягу, тепловентилятор ТМ «Domotec», праска ТМ «CIATRONIC» та електричний подовжувач, довжиною кабелю 4,3 м. В подальшому ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд та залишив місце вчинення злочину, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2309,40 грн.

Відповідно до висновку експерта № 5651/23-21 від 15.09.2023 ринкова вартість туфель чоловічих ТМ «Yalasou», чорного кольору, розмір 41, складала 1839,20 грн; ринкова вартість трьох пластикових вішаків для одягу складала 55,20 грн; ринкова вартість тепловентилятора ТМ «Domotec» моделі «D725 TurboFan», складала 152,00 грн; ринкова вартість праски ТМ «CIATRONIC» моделі «DB2220», складала 146,00 грн; ринкова вартість електричного подовжувача довжиною кабелю 4,3 м, складала 117,00 грн.

ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинено в умовах воєнного стану.

Судом першої інстанції визнано ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діянні складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. При цьому суд вказав на відсутність обов`язкової ознаки складу об`єктивної і суб`єктивної сторони цього злочину таємності (відносно викрадення майна).

Прокурор ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.05.2024 щодо ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, який визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Прокурор вказує на наявність доказів, які повністю доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення майна, адже особи, які знаходились поруч з місцем злочину не усвідомлювали, що скоюється крадіжка. Також вказує на незабезпечення судом захисника обвинуваченому ОСОБА_7 та проведення судових дебатів у відсутність потерпілого ОСОБА_9 , якого не було повідомлено про судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право на справедливий суд. Захищене ст. 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження.

У національному законодавстві ці принципи знайшли своє відображення в ст. 7 КПК України, відповідно до якої зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких рівність усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів й у доведенні перед судом їх переконливості.

Реалізація цих принципів здійснюється, зокрема через відсутність привілеїв чи обмежень у правах учасників процесу, самостійному обстоюванні стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, а також через свободу сторін кримінального провадження у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України. При цьому суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд не дотримався.

Згідно вимог ч. 3 ст. 36 КПК України участь прокурора в суді є обов`язковою, крім випадків, передбачених КПК України.

Виконання стороною обвинувачення процесуального обов`язку щодо підтримання державного обвинувачення у суді є гарантією реалізації засад рівності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні їх переконливості перед судом, передбачених ст. 22 КПК України.

Відповідно до ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , під час судового провадження у суді першої інстанції прокурор ОСОБА_10 підтримував державне обвинувачення.

Водночас відповідно до частин першої та другої статті 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

За змістом статей 36, 37, 110 КПК України рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК України вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

Постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення групи прокурорів до складу якої входить прокурор ОСОБА_11 , тобто яка підтверджує його повноваження у даному кримінальному провадження, відсутня у матеріалах даного кримінального провадження.

Водночас колегія суддів акцентує увагу на тому, що обвинувальний акт в якому зазначена інформація про склад групи прокурорів не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Саме постанова про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, є тим документом, який підтверджує повноваження прокурора.

Тобто судовий розгляд здійснено без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури, за відсутності належних даних про повноваження прокурора ОСОБА_10 у кримінальному провадженні.

Отже, під час розгляду справи судом допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що є підставою для скасування рішення.

Наявність таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону унеможливлює розгляд інших доводів апеляційної скарги прокурора.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню із призначенням нового розгляду, під час якого належить перевірити всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, дати їм належну оцінку, і з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, що мають суттєве значення, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 403, 405, 407, 412, 415 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 01.05.2024 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3