Справа № 629/2299/22
провадження № 1-кс/632/90/24

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року місто Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_2 на бездіяльність керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2024 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області, на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 03 липня 2024 року, надійшла скарга потерпілого ОСОБА_2 на бездіяльність керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області.

Із змісту скарги вбачається, що ОСОБА_2 , який є потерпілим у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскаржує бездіяльність керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , яка полягає у невтручанні останього у бездіяльність його підлеглих прокурорів, які є процесуальними керівниками у зазначеному кримінальному провадженні.

У зв`язку із наведеним потерпілий ОСОБА_2 просить визнати бездіяльність по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою доходжу висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити із наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.

Так, ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Наведений у даній статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що може бути предметом оскарження, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 березня 2019 року у справі за № 807/1456/17, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом із цим відповідно до п.п. 9, 15 ч. 1 ст. 3 КПК України терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення:

керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень;

прокурор - особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України "Про прокуратуру", та діє у межах своїх повноважень.

Водночас повноваження прокурора визначені ст. 36 КПК України та реалізуються шляхом здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

При цьому ч. 1 ст. 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом із цим відповідно до ч. 6 ст. 36 КПК України керівник окружної прокуратури при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування має право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ст. 37 КПК України керівник окружної прокуратури, як керівник відповідного органу прокуратури, наділений наступними правами: після початку досудового розслідування визначати прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні; у разі необхідності визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів; покладати на іншого прокурора повноваження прокурора який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора та не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні; у виняткових випадках покладати повноваження прокурора на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Як вбачається із змісту скарги потерпілий ОСОБА_2 просить визнати бездіяльність по об`єднаному кримінальному провадженню № 0000089 від 13 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 на підставі того, що він протягом тривалого часу не втручається у бездіяльність підлеглих йому прокурорів, які є процесуальними керівниками у зазначеному кримінальному провадженні.

Проте зазначені вимоги не ґрунтується на положеннях кримінально - процесуального закону та не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченого ч. 1 ст. 303 КПК України.

Разом із тим, у скарзі не ставиться вимога про оскарження бездіяльності прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, передбачених КПК України, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

У відповідності до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314, 316 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 304 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, враховуючи те, що вимоги скарги потерпілого ОСОБА_2 не входять до переліку рішень, дій чи бездіяльності, передбачених ч. 1 ст. 303 КПК України, які можуть бути оскаржені, слідчий суддя доходить висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою потерпілого ОСОБА_2 на бездіяльність керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів із дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя:ОСОБА_1