ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 336/1684/23

№ 1-кп/336/435/2024

12 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське Василівського району Запорізької області, маючого загальну середню освіту, одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, проходить військову службу на посаді солдата у в/ч НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.11.2019 року Орджонікідзевським районним судом за ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2210 гривень, ухвалою ОСОБА_6 ого судому 02.08.2021 року штраф в розмірі 2210 гривень змінено на 130 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2019 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України, до покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі 130 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2210 гривень.

02.08.2021 року Орджонікідзевським районним судом за поданням заступника начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Запорізькій області підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , змінено засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у виді штрафу, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року, на покарання у виді 130 годин громадських робіт.

16.08.2021р. до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації», від Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя надійшла ухвала від 02.08.2021 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. ч. 1, 4 ст. 358 КК України замінена на покарання у вигляді 130 годин громадських робіт.

25.08.2021 р. та 02.09.2021 р. на адресу проживання було направлено виклики про необхідність явки для ознайомлення з порядком та умовами призначеного йому покарання, але за жодним з викликів гр. ОСОБА_4 не з`явився.

06.06.2022 р. ОСОБА_4 з`явився до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про правові наслідки за ухилення від відбування призначеного покарання. 06.06.2022 року ОСОБА_4 отримав направлення на СКП «Запорізька ритуальна служба» для відбування призначеного покарання у виді 130 годин громадських робіт, згідно якого засуджений мав приступити до фактичного відбування покарання з 11.08.2022 року.

Маючи направлення Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області до спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба» ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання не з`явився.

12.09.2021 року з СКП «Запорізька ритуальна служба» надійшло повідомлення № 479 від 12.09.2022 року, про те, що ОСОБА_4 не з`являється до СКП «Запорізька ритуальна служба».

16.11.2022 року до СКП «Запорізька ритуальна служба» було направлено запит відносно ОСОБА_4 та отримано відповідь, що станом на 18.11.2022 року гр. ОСОБА_4 не з`являвся до СКП «Запорізька ритуальна служба».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

До суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 27 лютого 2023 року, укладена між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим, згідно умов якої:

- підозрюваний під час досудового розслідування беззастережно визнав свою вину у вище зазначеному діянні;

- сторони погоджуються на призначення підозрюваному покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений просить затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про визнання винуватості, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.

Захисник підтримав думку обвинуваченого.

Прокурор також просить затвердити угоду про визнання винуватості з підозрюваним, і розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди.

Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст. 472 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження.

Так, згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, в скоєнні якого обвинувачений беззаперечно визнав себе винним, а саме, за ч.2 ст. 389 КК України, згідно вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Щире каяття судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Умови укладеної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання вини, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердженням угоди про визнання винуватості суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідають чотири години громадських робіт.

Виходячи із вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, невідбута частина взагалі непонесеного обвинуваченим покарання за вироком суду від 02.08.2021 року становить 130 годин громадських робіт, що відповідає 32,5 дням обмеження волі.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд до призначеного покарання вважає за необхідне частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 02.08.2021 року, перевівши при складанні покарань відповідно до вимог ст. 72 КК України менш суворе покарання у виді громадських робіт у більш суворий вид обмеження волі, виходячи із співвідношення: одному дню обмеження відповідають вісім годин громадських робіт, і остаточно визначити до відбування покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 32 (тридцять два) дні.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Як вбачається з наданих матеріалів, відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 470, 472, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2023 року між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

На підставі укладеної угоди призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 року, згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із співвідношення, що 130 годин громадських робіт відповідають 32 дням обмеження волі, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 32 (тридцять два) дні.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченим, захисникам, потерпілим, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченим, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1