ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/1918/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1407/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Роздори Лозівського району Харківської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, та йому призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Як встановив суд, 09.03.2024 близько 16 год. 30 хвил. ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в приміщені коридору першого поверху, зустрів інших мешканців вказаного будинку, а саме ОСОБА_9 , що є інвалідом дитинства 2 групи та його цивільну дружину ОСОБА_10 . Під час перебування у вищевказаному приміщенні, у ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 раптово виник умисел, на заподіяння тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 , знаходячись за вищезазначеною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , схопив останнього за кисть лівої руки, застосувавши фізичну силу. Далі ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_9 два удари кулаком лівої руки в обличчя.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: синців в ділянці перенісся, в правій навколоочній ділянці та на тильній поверхні лівої кисті біля основи 3, 4 пальців, які за ступенем тяжкості, відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 громадських робіт.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку призначив обвинуваченому за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, у зв`язку з чим вийшов за межі санкції статті, якою передбачено покарання за вказане кримінальне правопорушення.

У судове засідання Харківського апеляційного суду від 03 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_11 не з`явилися.

На адресу, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, обвинуваченому направлялось повідомлення про місце, дату та час апеляційного розгляду, але воно повернулось з відміткою, що адресат за зазначеною адресою не проживає (арк.161-162).

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні регулюється статтею 135 КПК України, згідно з якими особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

02 липня 2024 року телефонограмою за номером телефону обвинувачений ОСОБА_8 був повідомлений особисто про розгляд апеляційної скарги прокурора в Харківському апеляційному суді, який відбудеться 03 липня 2024 року. Під час телефонної розмови обвинувачений повідомив, що він підтримує апеляційну скаргу прокурора в частині пом`якшення йому покарання (арк.164).

Крім того, захиснику ОСОБА_11 також направлялась судова повістка з рекомендованим повідомленням, яку вона отримала 05 червня 2024 року, про що свідчить її особистий підпис у зворотному повідомленні, що повернулося до Харківського апеляційного суду (арк.160).

Разом з цим, ні обвинувачений ОСОБА_8 , ні захисник ОСОБА_11 03 липня 2024 року в судове засідання Харківського апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавали.

Відповідно до ч.4 ст.405 КК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Зі змісту норм чинного кримінально-процесуального закону вбачається, що обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища.

У зв`язку з викладеним, вислухавши думку прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги прокурора без участі обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах провадження, з урахуванням, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого.

Крім того, 06 червня 2024 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_9 , в якій міститься прохання про розгляд справи без його участі (арк.159).

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовий розгляд провадження проведено в порядку ст.ст.381-382 КПК України.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.125 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряються.

Відповідно ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши вирок на відповідність вимогам закону, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Так, санкція статті за ч.1 ст.125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадським роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Однак, в порушення вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді 240 годин громадських робіт, у зв`язку з чим вийшов за межі встановлені санкцією вказаної статті.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, та призначив обвинуваченому покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді 240 годин громадських робіт, оскільки таке покарання перевищує максимальний строк, встановлений санкцією цієї статті.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, відповідно до п.4 ч.1 ст.413 КПК України, є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

У пункті 4 ч.1 ст.408 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.

На підставі викладеного, колегія суддів, з урахуванням апеляційної вимоги прокурора, вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд при призначенні покарання ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України вийшов за межі максимального строку покарання у виді громадських робіт, передбаченого санкцією цієї статті.

Керуючись ст. ст. 394, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

У решті вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: