ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1922/24 Справа № 185/9221/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001294 від 03 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вербки Павлоградського Дніпропетровської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 307 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці до 04 грудня 2024 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено, що запобігти ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема нічим не підтверджується намір підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування. Відсутні дані про те, що підозрюваний не з`являвся без поважних причин за викликом до слідчого, ухилявся від проведення слідчих дій чи будь-яким чином перешкоджав кримінальному провадженню. Знищити, сховати чи спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення підозрюваний не зможе, оскільки не має до них доступу. Також не доведено спроб підозрюваного незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні.

Водночас згідно з положеннями статті 178 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, відсутність офіційного працевлаштування, наявність фактичних шлюбних відносин та постійного місця проживання, відсутність у підозрюваного судимостей та його поведінку на досудовому слідстві, зокрема з`явлення до органу досудового слідства за викликом без будь-якого запобіжного заходу.

Зважаючи на викладене є достатнім застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Прокурор вказує на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 307 КК та тяжкого злочину за ч. 2 ст. 307 КК, враховуючи тяжкість ймовірного покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна у разі визнання його винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. В підтвердження даному ризику свідчить відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, який не має на утриманні дітей та осіб похилого віку, офіційного місця роботи та стабільного джерела доходу. Крім того стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 , не зважаючи на вимогу працівників поліції залишатися на місці до приїзду слідчо-оперативної групи, з місця злочинів зник, а на повістки до відділу поліції з`являвся вибірково. Обґрунтовано наявний ризик у вигляді впливу на свідків, оскільки підозрюваному відомі їх дані, після ознайомлення ним 04.10.2024 з матеріалами кримінального провадження. Ризик у вигляді можливого вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, також обґрунтовано існує, зважаючи на велику кількість епізодів, які інкримінуються підозрюваному та відсутність в нього постійного офіційного джерела доходів. Крім того, в ході огляду мобільного телефону, виявленого на місці злочину, у переписках застосунку Телеграм встановлено спілкування підозрюваного з невстановленими особами стосовно діяльності у сфері незаконного обігу психотропних речовин і за інші дні, що свідчить про стійку систематичність вчинення ним злочинів.

Слідчий суддя залишив поза увагою вказані обставини, а застосований до підозрюваного домашній арешт не зможе запобігти вказаним ризикам.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, прокурор пояснив, що за час застосованого до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, останній не допускав порушень покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного провадження виявлені порушення слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, зокрема щодо встановлення строку дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, що не може бути залишено поза увагою і підлягає приведенню у відповідність до вимог КПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

З матеріалів справи слідує, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 пред`явлено 30 вересня 2024 року. Таким чином, строк досудового розслідування закінчується 30 листопада 2024 року.

Отже, встановивши строк дії ухвали (заходу забезпечення) до 04 грудня 2024 року, слідчий суддя визначив кінцеву дату запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту поза межами досудового розслідування, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону і в даному випадку підставою для скасування ухвали з постановленням нової.

Крім того, за вимогами ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З огляду на вказані вимоги кримінального процесуального закону, слідчий суддя при вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та існування хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК та заявленим слідчим у клопотанні.

Водночас, в ухвалі слідчого судді взагалі відсутні висновки про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Відсутні також висновки слідчого судді про мету застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, тобто для запобігання якого саме ризику, із заявлених слідчим в клопотанні, застосовується даний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Натомість слідчий суддя обґрунтував та визнав недоведеними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, в той час як в клопотанні слідчим заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, вказані порушення підлягають усуненню апеляційним судом в порядку, визначеному п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК.

Щодо клопотання слідчого та доводів апеляційної скарги по суті.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

Як слідує з матеріалів провадження, що СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001294 від 03.09.2024 року, в якому 30 вересня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК, а саме у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великому розмірі; у незаконному зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчинене повторно; незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, в особливо великих розмірах; у незаконному зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому повторно, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини.

Так, наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема протоколом огляду місця події від 03 вересня 2024 року, протоколами огляду від 05 вересня 2024 року, від 06 вересня 2024 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 03 вересня 2024 року, висновками експертів та іншими доказами, копії яких долучені до клопотання слідчого.

Апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК.

Розглянувши клопотання слідчого, апеляційний суд доходить висновку про доведеність стороною обвинувачення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що підозрюваний, перебуваючи без жодного запобіжного заходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Апеляційний суд вважає, що заявлений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, є реальним з огляду на обставини кримінального провадження, велику кількість епізодів (80), які інкримінуються підозрюваному, різні види особливо небезпечних психотропних речовин, що були предметом незаконної діяльності, те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, тому може вчините інше кримінальне правопорушення, у тому числі у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів.

Водночас стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Підтвердження на існування даних ризиків прокурором не надано як суду першої інстанції, так і апеляційному суду, враховуючи, що свідки є працівниками поліції та будь-яких об`єктивних даних про переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду не надано, на виклики як до суду першої інстанції, так і апеляційного суду, останній з`являвся.

Крім того, прокурор в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також підтвердив, що підозрюваний не допускав порушень умов застосованого до нього цілодобового домашнього арешту.

Стосовно врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК та можливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу, апеляційний суд враховує вагомість наявних доказів, які дають достатні підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого (ч. 2 ст. 307 КК) та особливо тяжкого (ч. 3 ст. 307 КК) злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, обставини скоєних злочинів, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, неодружений, має постійне місце проживання, відсутність в нього офіційного місця роботи та постійного джерела доходів.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеному під час судового розгляду ризику.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Таким чином, апеляційний суд враховує всі зазначені вище обставини, в тому числі і тяжкість кримінальних правопорушень та суворість покарання у виді позбавлення волі у разі визнання підозрюваного винуватим, даних про його особу, який раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, його поведінку на досудовому розслідуванні, відсутність об`єктивних даних про ухилення його від досудового розслідування та суду, а також порушень умов застосованого до нього домашнього арешту.

Тому, на переконання апеляційного суду, дані обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, проте для запобігання такого ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного достатнім буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який також пов`язаний з обмеженням свободи особи, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню. Керуючись статті 132, 176, 177, 181, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2024 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частинами 2, 3 статті 307 Кримінального кодексу України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- цілодобово не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4