КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

представника власника майна - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ТОВ «СПЕЙСИКС», на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою накладено арешт на грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на рахунках, які належать ТОВ «СПЕЙСИКС» (), а саме:

- НОМЕР_1 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_1 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_1 (валюта рахунку: 978-Євро), відкритих в АТ «БАНК АЛЬЯНС» (код банку (МФО): 300119, код за );

- НОМЕР_2 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_2 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_2 (валюта рахунку: 978-Євро), НОМЕР_3 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), відкритих в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» (код банку (МФО): 380634 , код за );

- НОМЕР_6 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_6 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_6 (валюта рахунку: 978-Євро), відкритих в АТ «СЕНС БАНК» (код банку (МФО): 300346, код за );

- НОМЕР_7 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), відкритому в ПАТ «МТБ БАНК» (код банку (МФО): 328168, код за ), шляхом накладення заборони розпорядження вказаними грошовими коштами та зупинення видаткових операцій по зазначених рахунках, за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, зобов`язано службових осіб банківських установ АТ «БАНК АЛЬЯНС» (код банку (МФО): 300119, код за ), ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» (код банку (МФО): 380634, код за ), АТ «СЕНС БАНК» (код банку (МФО): 300346, код за ), ПАТ «МТБ БАНК» (код банку (МФО): 328168, код за ) негайно надати детективам групи детективів, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000026 від 02 травня 2023 року, прокурорам групи прокурорів інформацію про залишок коштів на рахунках у формі довідки на момент накладення арешту на вищевказані рахунки та виписку про рух грошових коштів по вказаним рахункам на день накладення арешту.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, представник власника майна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Так, ТОВ «СПЕЙСИКС» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.05.2020 року.

08.02.2021 на підставі рішення Комісії з регулювання азартних ігор та лотерей товариству видано ліцензію на провадження діяльності з організації та проведення азартних ігор у мережі «Інтернет».

Веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_1 , який використовує товариство задля забезпечення своєї господарської діяльності, функціонує в мережі «Інтернет» на підставі виданої ліцензії.

Жодного відношення до 52 веб-сайтів, про які йде мова у матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 02.05.2023 ні службові/посадові особи товариства, ні співробітники цього товариства не мають та не здійснюють діяльність, окрім як на зазначеному вище веб-сайті.

Крім того, як вбачається з клопотання прокурора, на обґрунтування причетності службових осіб ТОВ «СПЕЙСИКС» до вчинення кримінальних правопорушень стороною обвинувачення до клопотання про арешт майна було долучено аналітичний продукт № 9.3/3.3.4/8566-23 від 22.12.2023.

Однак, у даному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснюється за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 212 КК України. Вказані кримінальні правопорушення не є кримінальними проступками, а є злочинами.

Положеннями КПК України не передбачено процесуальної можливості сторони обвинувачення залучати спеціаліста для надання висновків з питань, що належать до сфери його знань під час розслідування злочинів (не кримінальних проступків).

Таким чином, а також із врахуванням вимог ст. 93 КПК України, фактичні дані як докази, закріплені у аналітичному продукті як його процесуальному джерелі, є очевидно недопустимими.

Окрім цього, приймаючи до уваги предмет та суб`єкт злочину, об`єктивну та суб`єктивну сторони ч. 3 ст. 212 КК України, можна дійти висновку, що суспільні відносини, які виникають між державою і суб`єктами оподаткування регулює Податковий кодекс України.

Відтак, будь-які можливі податкові порушення з боку ТОВ «СПЕЙСИКС» могли бути встановлені виключно уповноваженими контролюючими органами в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, внаслідок чого товариству мали б бути винесені відповідні податкові повідомлення-рішення, і виключно після узгодження грошового зобов`язання за такими податковими повідомленнями-рішеннями існували б підстави стверджувати про можливе ненадходження коштів до бюджету.

Водночас, відсутність узгоджених грошових зобов`язань ТОВ «СПЕЙСИКС» про сплату сум, визначених контролюючим органом, свідчить, що в діях службових/посадових осіб товариства відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Також, автор апеляційної скарги зазначає і про те, що арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів, але грошові кошти ТОВ «СПЕЙСИКС», на які накладено арешт, знаходяться у безготівковому вигляді на банківських рахунках, не можуть містити на собі жодних ознак та слідів вчинення будь-якого злочину, та не можуть бути знаряддям вчинення злочину, оскільки не є матеріальним об`єктом.

В даному випадку, такими речовими доказами, які підтверджують наявність грошових коштів, їх переміщення тощо, можуть бути первинні фінансові документи, банківські виписки та інші матеріальні об`єкти, але аж ніяк не кошти на рахунках.

Більше того, внесене на розгляд клопотання прокурора не містить переліку критеріїв, згідно ст. 98 КПК України, яким відповідає кожний предмет майна, на яке накладено арешт, тобто прокурором не доведено їх злочинне походження або призначення їх для вчинення кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак необхідності залишення її без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як убачається з матеріалів провадження, Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000026 від 02.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 203-2, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудове розслідування здійснюється детективами Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України.

31.01.2024 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна,а саме грошових коштів у безготівковій формі, що знаходяться на рахунках, які належать ТОВ «СПЕЙСИКС» (), а саме:

- НОМЕР_1 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_1 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_1 (валюта рахунку: 978-Євро), відкритих в АТ «БАНК АЛЬЯНС» (код банку (МФО): 300119, код за );

- НОМЕР_2 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_2 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_2 (валюта рахунку: 978-Євро), НОМЕР_3 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), відкритих в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» (код банку (МФО): 380634 , код за );

- НОМЕР_6 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_6 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_6 (валюта рахунку: 978-Євро), відкритих в АТ «СЕНС БАНК» (код банку (МФО): 300346, код за );

- НОМЕР_7 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), відкритому в ПАТ «МТБ БАНК» (код банку (МФО): 328168, код за ), шляхом накладення заборони розпорядження вказаними грошовими коштами та зупинення видаткових операцій по зазначених рахунках, за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, зобов`язано службових осіб банківських установ АТ «БАНК АЛЬЯНС» (код банку (МФО): 300119, код за ), ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» (код банку (МФО): 380634, код за ), АТ «СЕНС БАНК» (код банку (МФО): 300346, код за ), ПАТ «МТБ БАНК» (код банку (МФО): 328168, код за ) негайно надати детективам групи детективів, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000026 від 02 травня 2023 року, прокурорам групи прокурорів інформацію про залишок коштів на рахунках у формі довідки на момент накладення арешту на вищевказані рахунки та виписку про рух грошових коштів по вказаним рахункам на день накладення арешту, посилаючись на наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України.

В подальшому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року накладено арешт на майно, перелік якого викладено в оскаржуваній ухвалі.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого, прокурора та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу № 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно постанови детектива Головного підрозділу детективів (на правах Департаменту) Бюро економічної безпеки України ОСОБА_9 від 29.02.2024 майно, на яке ухвалою слідчого судді накладено арешт, визнано в даному кримінальному провадженні речовими доказами.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на зазначене в ньому майно.

При цьому, слідчим суддею вірно встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що стороною обвинувачення доведена необхідність в даному випадку застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Також, у наданому клопотанні та долучених до нього матеріалах на його обґрунтування у висновках сторони обвинувачення при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно відсутні порушення вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Крім того, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, відтак доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях службових (посадових) осіб товариства складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, не можуть слугувати підставою для відмови в арешті майна.

Посилання адвоката на невідповідність майна ознакам речового доказу, оскільки грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, не відповідають ознакам ст. 98 КПК України, також не заслуговують на увагу, так відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Решта доводів апеляційної скарги, як вважає колегія суддів, теж є недоведеними.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ТОВ «СПЕЙСИКС», за викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року, якою накладено арешт на грошові кошти у безготівковій формі, що знаходяться на рахунках, які належать ТОВ «СПЕЙСИКС» (), а саме:

- НОМЕР_1 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_1 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_1 (валюта рахунку: 978-Євро), відкритих в АТ «БАНК АЛЬЯНС» (код банку (МФО): 300119, код за );

- НОМЕР_2 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_2 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_2 (валюта рахунку: 978-Євро), НОМЕР_3 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), відкритих в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» (код банку (МФО): 380634 , код за );

- НОМЕР_6 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), НОМЕР_6 (валюта рахунку: 840-Долар США), НОМЕР_6 (валюта рахунку: 978-Євро), відкритих в АТ «СЕНС БАНК» (код банку (МФО): 300346, код за );

- НОМЕР_7 (валюта рахунку: 980-Українська гривня), відкритому в ПАТ «МТБ БАНК» (код банку (МФО): 328168, код за ), шляхом накладення заборони розпорядження вказаними грошовими коштами та зупинення видаткових операцій по зазначених рахунках, за винятком видаткових операцій виключно з платежів до бюджетів всіх рівнів та державних цільових фондів, зобов`язано службових осіб банківських установ АТ «БАНК АЛЬЯНС» (код банку (МФО): 300119, код за ), ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК» (код банку (МФО): 380634, код за ), АТ «СЕНС БАНК» (код банку (МФО): 300346, код за ), ПАТ «МТБ БАНК» (код банку (МФО): 328168, код за ) негайно надати детективам групи детективів, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження № 0000026 від 02 травня 2023 року, прокурорам групи прокурорів інформацію про залишок коштів на рахунках у формі довідки на момент накладення арешту на вищевказані рахунки та виписку про рух грошових коштів по вказаним рахункам на день накладення арешту, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ТОВ «СПЕЙСИКС», - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1995/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 761/4055/24

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1