Справа № 466/6579/24
Провадження № 1-кп/466/658/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000070, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.02.2024 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вороців, Яворівського району, Львівської області, громадянина України, українця, непрацюючого, розлученого, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

встановив:

обвинувачений ОСОБА_4 , 06 лютого 2024 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної школи здоров`ю колишній дружині ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно на ґрунті раптово виниклого конфлікту, наніс їй один цілеспрямований удар правою рукою замкненою в кулак, в область обличчя, а саме у ліве око, цілеспрямований удар кулаком лівої руки в область обличчя, а саме у праву щоку, також обома руками стискав її за шию, тим самим довів свій протиправний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичного експерта №420 від 04.06.2024, за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та пояснив, що між ним та колишньою дружиною відбувся 06.02.2024 року конфлікт, в результаті якого, він наніс удари по обличчу ОСОБА_6 , чим заподіяв їй легкі тілесні ушкодження. Розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 поклалась на розсуд суду, наголошувала на конфліктну ситуацію в нічний час 06.02.2024 року за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_3 , між нею та ОСОБА_4 ,під час якої останній наносив їй удари по обличчу.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої, оголошенням характеризуючи матеріалі щодо обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченого своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального проступку повністю і об`єктивно стверджується його показаннями та показами потерпілої.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, його дії слід вірно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками - умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. „Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 є кримінальним проступком.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу винного, зокрема те, що він раніше несудимий, не працює, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, обставин, що обтяжують покарання є вчинення кримінального проступку щодо колишньої дружини.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого, думку потерпілої щодо обрання покарання ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 , покарання в межах санкції частини 1 ст.125 КК України у виді штрафу, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до вимог ст.100 КПК України вирішити долю речових доказів.

Керуючись ст. ст. 370,371, 373, 374, 381-382, 394 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50( п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ оптичний диск,відповідно до постанови дізнавача СДВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 від 09.02.2024, та компакт-диск, відповідно до постанови дізнавача СДВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 від 26.02.2024 -залишити при матеріалах судового провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1