Справа № 297/4474/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області №297/4474/24 від 31.10.2024 року в рамках кримінального провадження № 0000305 від 30.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000305 від 30.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 29.10.2024 року біля 21.40 год. в с. Астей, Берегівського району гр-н ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи намір виїхати з України через ПП «Лужанка», як підставу для виїзду пред`явив прикордонникам свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, які ймовірно є підробленими.

Так, виїздом СОГ на місце події, слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 був проведений огляд місця події від 29.10.2024 у період часу з 22.15 год. по 22.46 год. у службовому приміщенні № 12 ПП «Лужанка», що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено наступне:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.06.2022, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- довідка військово лікарської комісії № 566 від 14.06.2022, видана військово лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 09.03.2017, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно постанови дізнавача ОСОБА_6 від 30.10.2024 року вказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000305 від 30.10.2024..

Ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 31.10.2024 року накладено арешт на вищевказане майно.

Вказує на те, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 09.03.2017, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодного відношення до кримінального провадження не має. Також, посилається на те, що паспорт має важливе значення для нього та необхідний для повсякденного користування.

Враховуючи вищевказані обставини захисник просить скасувати арешт з паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 09.03.2017, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання захисник ОСОБА_3 не з`явився, однак згідно клопотання просить розглянути таке про скасування арешту без його участі та скасувати арешт.

Дізнавач СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, згідно якої просила розглянути клопотання без її участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Встановлено, що на даний час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, але з паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 09.03.2017, виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведені необхідні слідчі дії. Крім того, з дня вилучення майна, і до дня подачі даного клопотання, з боку слідства жодних претензій у рамках вказаного кримінального провадження до арештованого паспорту не має.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що арештоване майно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди, не є об`єктом кримінального правопорушення, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна, а тому слід скасувати арешт на тимчасово вилучене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 31.10.2024 року у справі № 297/4474/24 в рамках кримінального провадження № 0000305 від 30.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в частині тимчасово вилученого майна, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 09.03.2017, який виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищевказаний паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 від 09.03.2017 - повернути власнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині ухвалу про накладення арешту - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7