У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000429, за апеляційною скаргою представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

на вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1 510,24 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 , просить вирок скасувати в частині звільнення від відбування покарання з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник потерпілого, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Апелянт вважає, що судом необґрунтовано враховано обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано суспільну небезпеку, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та думку потерпілого, який просив обвинуваченому призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

08 грудня 2022 року близько 00:01 год ОСОБА_6 в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи в умовах воєнного стану, вчинив крадіжку мобільного телефону марки "Samsung" моделі Galaxy M12 вартістю 3 550 грн, належного ОСОБА_8 .

Після здійснення крадіжки ОСОБА_6 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 3 550 грн.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Позиції учасників судового провадження.

Представник потерпілого підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Потерпілий повідомлений про апеляційний розгляд, але не з`явився, його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор вважали вирок законним та обґрунтованим, просили залишити вирок без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд дотримався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, а також кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 185 КК України є правильними.

З огляду на межі вимог апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, апелянтом не оспорюються. Тому вирок в цій частині, відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, не переглядається.

Що стосується призначеного покарання ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, то воно призначено відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Вирок в цій частині представником потерпілого не оскаржується, оскільки судом першої інстанції призначено за видом та розміром таке покарання, яке і просить апелянт.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням дотримано.

Суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів.

Достатньо враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої за місцем проживання обвинуваченого, скарг щодо поведінки ОСОБА_6 від жителів селища та сусідів не надходило, ОСОБА_6 є інвалідом ІІІ групи, за характером спокійний та врівноважений.

Відповідно до досудової доповіді, ОСОБА_6 з 2023 року має інвалідність, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_6 без реального позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, так як він не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав щире каяття. Щире каяття висловлено обвинуваченим також при апеляційному розгляді.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції достатньо врахував обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, висновок досудової доповіді органу пробації, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, є інвалідом, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання.

Також, за вироком суду речовий доказ, мобільний телефон "Samsung", який добровільно було видано обвинуваченим під час досудового розслідування, повернуто потерпілому ОСОБА_8 . Отже, висловлене обвинуваченим щире каяття є дійсним

Отже, рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням є вмотивованим.

Враховуючи виключно позитивні дані про особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання з випробуванням.

На переконання колегії суддів, призначене покарання з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин у кримінальному провадженні у їх сукупності та таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 , є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання відповідатиме цілям та загальним засадам призначення покарання.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з врахування даних про особу винного, обставин та ступеню тяжкості вчиненого злочину.

Щодо неврахування думки потерпілого в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченого, як про це зазначає апелянт, то колегія суддів вважає їх безпідставним. Так, суд першої інстанції заслухав у судових дебатах думку представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 .

Проте, хоча представник потерпілого висловив думку про призначення покарання у виді позбавлення волі, без застосування вимог ст. 75 КК України, але ця вимога потерпілого при призначенні покарання не є вирішальною, оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з урахуванням вимог ст. 50, 65 КК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За такого, апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3