В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, угоду про визнання винуватості укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001654 від 17.08.2024 року між прокурором та обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 , українцем, громадянином України, з середньою освітою, тимчасово не працюючим, розлученим, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимим,-

В С Т А Н О В И В :

17.08.2024 року, близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_4 , будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом, керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, їдучи по вулиці Шумній, що у місті Ужгород порушив правила дорожнього руху, а саме п. 2.3 «в» ПДР (порушення правил користування ременями безпеки).

Екіпаж «Т-2» в складі інспекторів взводу №1 ТОР УПП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та лейтенанта поліції ОСОБА_7 , а також поліцейського взводу № 2 ТОР цього ж управління поліції сержанта поліції ОСОБА_8 які здійснювали патрулювання на службовому автомобілі, та стали очевидцями порушення ПДР водієм автомобіля «Volkswagen» моделі «Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , ввімкнули проблискові маячки на службовому автомобілі, наказуючи тим самим водію зупинити керований ним автомобіль на законну вимогу працівників поліції.

Після чого, до водія підійшов ОСОБА_8 , який попросив пред`явити для перевірки документи на право керування вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , в свою чергу, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно усвідомлюючи що працівники поліції які стали безпосередніми очевидцями порушення ним ПДР України, перебувають при виконанні службових обов`язків, по припиненню його протиправних дій які носять характер порушення ПДР, злісно виражаючи небажання виконувати законні вимоги працівників поліції, демонструючи небажання виконувати законні вимоги працівника поліції в особі сержанта поліції ОСОБА_8 розпочав рух автомобіля. В той час ОСОБА_8 з метою не дати змоги правопорушнику втекти, стрибнув на підніжку (поріг) транспортного засобу зі сторони водія, утримуючись руками за дверці та дах автомобіля і в такому положенні у якому опинився в результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 проїхав близько 100 м, в ході чого, поліцейський зумів ключами вимкнути двигун, при цьому отримавши тілесні ушкодження, а саме згідно талону №2346/69 ОСОБА_8 отримав забійні садна нижньої та верхньої третини лівого стегна, забій правого ліктьового суглобу, забійні садна внутрішньої поверхні лівого ліктьового суглобу, забій м`яких тканин голови. Відповідно до висновку експерта, дані тілесні ушкодженні могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів. Вищевказані тілесні ушкодження згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків

26.09.2024 року між прокурором у кримінальному провадженні № 0001654 прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі статей 468, 469, 472 КПК України, було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.345 КК України визнав повністю, кається у вчиненому.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 345 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.345 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, заявивши при цьому, що наслідки укладення такого він розуміє в цілому та зобов`язується в подальшому не вчиняти нових злочинів.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між його підзахисним та прокурором.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України. Просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак його не явка, відповідно до вимог ч.2 ст. 474 КПК України, не є перешкодою для розгляду угоди про винуватість.

Згідно наявної в матеріалах кримінального провадження заяви ОСОБА_8 , останній відповідно до положень ч.4 ст. 469 КК України, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 та його захисника, думку прокурора, дослідивши зміст укладеної між прокурором та ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 468 КПК України визначено в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України кваліфікуючими ознаками якого є умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Даний злочин відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до категорії не тяжких злочинів.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Обвинувачена цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_4 .

Оцінивши в сукупності наведені вище обставини, зважаючи на те, що укладена між прокурором та ОСОБА_4 угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приходить до висновку, що така може бути затверджена судом.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі, суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394,395,475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.09.2024 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні № 0001654 прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання, затверджене угодою, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 60 560 грн., до набранням вироком законної сили - залишити без змін.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2024 року на автомобіль марки «Фольксваген Кадді», д/н НОМЕР_2 скасувати.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Фольксваген Кадді», д/н НОМЕР_2 повернути власнику, або його представнику за дорученням.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1