Справа № 1-кп/593/129/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Потерпілої - ОСОБА_4

Захисника (адвоката) - ОСОБА_5

Обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження №-0000078 від 09 квітня 2024 року про обвинувачення: - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Бережани Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, інваліда 3 групи, батька багатодітної сім`ї, постійного місця роботи немає, депутатом не обирався, раніше не судимого,- за ч.2 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Близько 11 год З0 хв. 07 квітня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у кімнаті кухні житлового будинку за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , виявив на холодильнику банківську картку АТ «Ощадбанк», яка належала його тещі ОСОБА_4 , і у цей час у нього виник кримінально-протиправний умисел спрямований на таємне викрадення офіційного документу з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, на викрадення офіційного документу, ОСОБА_6 , перебуваючи у тому ж місці та у той же час, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, таємно, впевнившись, що його дії є таємними для оточуючих, шляхом вільного доступу взяв офіційний документ - банківську платіжну карту АТ «Ощадбанк» з № НОМЕР_1 яка належить потерпілій ОСОБА_4 , та яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого на її ім`я, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим офіційним документом зник, розпорядившись ним у корисливих мотивах, а саме задля вчинення крадіжки грошових коштів шляхом його використання.

Досудовим розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 357 КК України КК України, - викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Окрім цього, Верховною радою України 24 лютого 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на З0 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема строк дії воєнного стану продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 № 49/2024, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 14 лютого 2024 строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 квітня 2024 року, близько 11:48 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_6 , який перебував за місцем проживання, за адресою АДРЕСА_1 , та який мав із собою банківську картку АТ «Ощадбанк» з № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів останньої з вказаної банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, 07 квітня 2024 року, близько 11:48 години, ОСОБА_6 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, підійшов до банкомату АТ «ПриватБанк», за адресою вул. Степана Бандери 11, м. Бережани, Тернопільської області, та наперед знаючи пін-код банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , викрав грошові кошти у сумі 2200 гривень, які знаходилися на рахунку вище вказаної банківської карти, шляхом зняття грошових коштів у вказаному банкоматі, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Досудовим розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

04 липня 2024 року у м. Бережани Тернопільської області між прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 з однієї сторони, з отриманням в порядку ч.4 ст. 469 КПК України письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 на укладення такої угоди, та з іншої сторони підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із умовами угоди, прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 357 та за ч.4 ст.185 КК України за вказаними в обвинувальному акті кримінальними правопорушеннями.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_6 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у його вчиненні й сторони погодилися на таке покарання обвинуваченому, саме:

-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України обмеження волі строком на 1 (один) рік.

-за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити підозрюваному ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять років).

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування такого покарання з випробуванням та встановленням задля цього іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода підозрюваного ОСОБА_6 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним вказаних кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті; також повідомив, що цілком розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання та обов`язки, які до нього будуть застосовані в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості від 04 липня 2024 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просить затвердити дану угоду, розуміє надані йому та його підзахисному законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у засіданні суду підтвердив, що йому також зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердила свою письмову згоду, надану прокурору на укладення угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні, згідна на вид й розмір покарання, яке визначено в умовах угоди, претензій будь-якого змісту до обвинуваченого не заявлено, тим самим фактично підтвердила факт добровільного та повного відшкодування обвинуваченим їй, як потерпілій збитків, заподіяних вчиненням кримінальних правопорушень.

Відповідно до правил ст. 468, п.4 ч.4 ст.469 КПК України … укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України відносяться, відповідно, до кримінальних проступків та тяжких злочинів.

Потерпіла у цьому кримінальному провадженні надала прокурору письмову згоду на укладення ним (прокурором) угоди про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні й підтвердила таку згоду особисто у судовому засіданні.

У порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Прокурору і захиснику також відомі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості, укладеної 04 липня 2024 року у цьому кримінальному провадженні відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_6 , 07 квітня 2024 року, за обставин, вказаних в обвинувальному акті, діючи незаконно та умисно, діючи з корисливих спонукань вчинив таємне викрадення офіційного документа (банківської картки АТ «Ощадбанк») та таємне викрадення чужого майна (крадіжку) грошових коштів потерпілої, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357 та ч.4 ст. 185 КК України.

За такими кримінальними правопорушенням обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 04 липня 2024 року.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50,65 КК України, санкціям ч.1 ст. 357 та ч.4 ст.185 КК України.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завдані збитки. Судом також враховується й тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є кримінальним проступком, а інше - тяжким злочином; поряд з цим також приймається до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання відомості, які б його негативно характеризували відсутні, є інвалідом 3 групи, є батьком багатодітної сім`ї, має на утриманні троє неповнолітніх дітей.

Обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин у судовому засіданні не встановлено.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, є можливим без ізоляції обвинуваченого від суспільства й визначене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі у запропонованому терміні (мінімальне по санкції) є обґрунтованим, а також є наявними підстави для застосування у даному випадку положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від такого покарання із випробуванням та встановлення йому задля цього іспитового строку мінімальним терміном, а також покладення на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1-4 ч.5 ст. 194 КК України, терміном на 2 місяці.

На даний час строк дії такого запобіжного заходу не закінчився, прокурор клопотав про продовження його дії до набрання вироком законної сили, захисник та обвинувачений щодо задоволення клопотання прокурора не заперечили.

Про процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні, речові докази та інші, вжиті судом заходи забезпечення, суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 з однієї сторони та з іншої сторони підозрюваним (обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні) ОСОБА_6 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 , укладену 04 липня 2024 року в м. Бережани Тернопільської області у кримінальному провадженні, внесеному 09 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000078.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 КК України та ч.4 ст. 185 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 04 липня 2024 року покарання:

- - за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 ( один) рік;

- з ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

За сукупністю вчинених злочинів, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за ч.1 ст. 357 КК України більш суворим покарання, визначеним ч.4 ст. 185 КК України, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Із застосуванням ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання і покладеними обов`язками, згідно ухвали слідчого судді від 05 червня 2024 року залишити без змін і вважати продовженим до набранням вироком законно сили

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1