Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/3154/24

Номер провадження: 1-кс/511/746/24

15.08.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Первомайськ Слободзейського району Республіки Молдова, громадянина України, одруженого та маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2013 та 2015 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу та перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 24 травня 2024 року до відділення № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеської області надійшли матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000315 від 5 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, за фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 (не прибув із медичного закладу міста Одеси після проходження ВЛК) 9 грудня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході досудового розслідування було встановлено, що 1 березня 2022 року ОСОБА_5 було призвано на службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 22 від 1 березня 2022 року солдата ОСОБА_5 визнано таким, що з 1 березня 2022 року зараховано до списків частини, справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків на посаді стрільця 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 103 від 13 квітня 2023 року солдата ОСОБА_5 призначено на посаду старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , та з 13 квітня 2023 року визнано таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків на вказаній посаді.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №15-РС (витяг №172) від 20 червня 2023 року солдата ОСОБА_5 було увільнено від займаної посади старшого навідника мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, є день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_2 або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України.

Відтак, з 1 березня 2022 року, тобто з дня направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець, відповідно до вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Будучи військовослужбовцем військової служби, призваним за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 у відповідності до вимог статей 9, 11, 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях.

Так, солдат ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 9 грудня 2023 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , та ухиляється від проходження військової служби до теперішнього часу, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

В подальшому, 22 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України та його дії кваліфіковані як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується наступними доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , матеріалами службового розслідування з в/ч НОМЕР_1 від 10 грудня 2023 року, військово-обліковою документацією на ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Водночас, стороною обвинувачення встановлено ряд ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість санкції, продовженість вчинення кримінального правопорушення.

З метою запобігання встановленим ризикам, сторона обвинувачення вважає доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили задовольнити.

Підозрюваний та його захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Відділенням № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000315 від 5 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Частина 1 статті 177 КПК України регламентує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положенння частини другої статті 177 КПК України визначають, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В Україні діє воєнний стан з 24 лютого 2022 року по теперішній час.

Санкція частини 5 статті 407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Пункт 4 частини 2 статті 183 КПК України визначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Диспозиція частини першої статті 194 КПК України регламентує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до практики ЄСПЛ за статтею 5 ЄКПЛ обгрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наразі стороною обвинувачення доведена наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з вчиненням вказаного злочину та їх кількість достатня для подальшого розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, прокурором не доведена наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки як встановлено у судовому засіданні, підозрюваний з моменту повідомлення про підозру не переховувся від органів досудового розслідування, обов`язки, як підозрюваної особи не порушував, що підтвердив особисто у судовому засіданні прокурор та слідчий.

Вказаний ризик прокурор вимірює небезпекою можливості переховуватися від правосуддя лише і виключно наявністю самої такої можливості, при цьому не наводячи жодних об`єктивних даних.

Підозрюваний у судовому засіданні пояснив, що бажає продовжити службу на посадах, визначених у довідці Гарнізонної військово - лікарської комісії від 27 червня 2024 року №4105, а саме: за придатністю його до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та буде з`являтись за першою вимогою до слідчого, прокурора та суду.

Відповідно до частини другої статті 194 КПК України слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1