СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/194/24
ун. № 757/6441/21-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , у кримінальних провадженнях №0000178 від 27.02.2020 та № 0000822 від 27.08.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вале Ахалцихінського району Республіки Грузія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіка Вірменія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Макіївка Донецька області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження №0000178 від 27.02.2020 та кримінальне провадження № 0000822 від 27.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором ОСОБА_10 до суду подані клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 500 (п`ятсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., та з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Клопотання вмотивовані тим, що ризики, передбачені п.1,п.3,п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також обставини, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати та не зменшились. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та перешкоджатиме кримінальному провадженню.

Захисником ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подане клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, яке вмотивоване тим, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України відсутні, її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, не вчиняв жодних дій, які б могли свідчити про його наміри ухилитись від кримінальної відповідальності. Захисник ОСОБА_7 зауважує, що її підзахисний ОСОБА_6 , з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має місце проживання у м. Києві. Власник житла за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 , яка ознайомлена з усіма пред`явленими ОСОБА_6 обвинуваченнями, надала свою письмову згоду на проживання останнього за вказаною адресою. Окрім того, захисник звертає увагу на погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 за тривалий час перебування його під вартою. Також захисник ОСОБА_7 окремо зауважує на тому, що у даному кримінальному провадженні прокурор відповідно до спеціалізації, встановленої в Офісі Генерального прокурора, не уповноважений на розгляд даного кримінального провадження, також не була дотримана процедура перейняття кримінального провадження, матеріали досудового розслідування не перекладені українською мовою належним чином, що свідчить про істотні порушення кримінального процесуального закону.

Захисником ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подане клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, в обгрунтування якого захисник зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь- які докази, які б вказували на причетність його підзахисного до інкримінованого злочину, при перейнятті кримінального провадження з Республіки Вірменія було суттєво порушено норми процесуального права України та норми міжнародного права. Обвинувачений ОСОБА_9 тривалий час перебуває під цілодобовим домашнім арештом, що позбавляє його можливості працювати та забезпечувати своє існування. Окремо захисник звертає увагу суду на те,що його підзахисний звернувся до Європейського суду з прав людини зі скаргою щодо надмірної тривалості та необгрунтованості застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а також неналежних умов тримання його під вартою, та 18.01.2024 ЄСПЛ вирішив, що частина поданої його підзахисним заяви має бути доведена до відома уряду України та що вона може бути водночас розглянута щодо прийнятності та щодо суті.

В судовому засіданні прокурор підтримав подані клопотання, просив їх задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , просив відмовити. Зауважив на тому, що ухвалою Київського апеляційного суду від 15.05.2023 обвинуваченому ОСОБА_9 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на період судового розгляду та ухвалення судом першої інстанції судового рішення, а відтак підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Захисник ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , просила її клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на особисте зобов`язання задовольнити, якщо суд дійде висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки попередньо визначений судом розмір застави є непосильним для її підзахисного. У задоволенні клопотання прокурора просила відмовити з огляду на те, що правові підстави для утримання її підзахисного під вартою відсутні та прокурором не доведено доцільність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_8 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_9 , просив задовольнити його клопотання та змінити його підзахисному запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання. Заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до його підзахисного ОСОБА_5 , зауваживши на тому, що прокурором не доведені заявлені у клопотанні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, окремо звернув увагу суду на надмірну тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши подані клопотання та наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства продовження застосування будь-якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, може бути зумовлено тим, що заявлені при застосуванні запобіжного заходу ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України..

Ухвалою суду від 28.05.2024 обвинуваченому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді заставиу розмірі 500 (п`ятсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., та з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу спливає 26.07.2024 та з огляду на стадію судового провадження (дослідження доказів), завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжного заходу неможливо.

При вирішенні заявлених клопотань стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд враховує те, що прокурором доведено, що наразі продовжують існувати наступні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик переховування від суду обгрунтовується тим, що усвідомлюючи невідворотність покарання за інкримінований злочин ( позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі), з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть вдатитися до відповідних дій, оскільки у останніх, з врахуванням відомостей про іхню особу, відсутні достатні стримуючи фактори. Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, до обставини, яка збільшує ризику втечі, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях. Також при встановлені ризику переховування обвинувачених від суду, судом враховано, що у період з 14.08.2020 по 13.04.2021 ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , переховуючись від органів досудового розслідування та суду, за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання не перебували, а 13.04.2021 були затримані у спеціально облаштованій кімнаті для проживання під час проведення обшуку у складському приміщенні в одному з промислових районів міста Києва, право володіння та користування яким фактично належало третій особі.

Зважаючи на те, що суд обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він сприймав безпосередньо під час судового засідання, ймовірним ризиком вбачається суду і ризик впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які наразі ще не допитані судом, зокрема шляхом підкупу, погроз, для схиляння їх до формування показань на користь обвинувачених.

З огляду на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні №0000804 від 17.07.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, що дає підстави вважати, що вони можуть бути особами, схильними до вчинення протиправних дій, суд вважає що існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Стан здоров`я обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не виключає можливість перебування їх під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні факти, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики зменшились або перестали існувати.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, враховуючи стадію судового провадження, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та запобігти встановленим ризикам, а відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню, натомість у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на особисте зобов`язання слід відмовити.

Водночас, беручи до уваги підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, суд вважає за доцільне залишити попередньо визначений обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, яку вважає співмірною з наявними в кримінальному провадженні ризиками, та покладає на них обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України в разі внесення застави.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_8 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.05.2023 обвинуваченому ОСОБА_9 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні; прибувати за кожною вимогою до суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю. Строк дії ухвали встановлено на період судового розгляду та ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу було наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, а відтак, зважаючи на тяжкість та реальність покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину за цим кримінальним провадженням, він може вдатись до відповідних дій. Також наявний ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого, який підтверджується тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні насильницьких кримінальних правопорушень та перебуваючи на волі, він може шляхом погроз, вмовлянь, незаконно вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни їх показань.

Беручи до уваги визначений апеляційною інстанцією строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , враховуючи відомості про його особу, з огляду на тяжкість покарання за злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , а також враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили свою актуальність, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, а тому клопотання захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що застосовані до обвинувачених запобіжні заходи, відповідають характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, а тривалість судового провадження обумовлена, зокрема, процесуальною поведінкою сторони захисту та наслідками війни (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення в приміщенні суду).

Також суд вкотре наголошує, що всі інші питання, на яких акцентує увагу сторона захисту, зокрема, щодо винуватості чи не винуватості в скоєні кримінальних правопорушень, належності та допустимості доказів, питання щодо законності перейняття кримінального провадження із Республіки Вірменія, вирішуються під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,181, 183, 194, 196, 199, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , до 20 вересня 2024 року включно та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у межах 500 (п`ятсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до суду;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього, для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , до 20 вересня 2024 року включно та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у межах 500 (п`ятсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до суду;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього, для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_9 , - відмовити.

Ухвалу передати на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк дії ухвали визначити до 20 вересня 2024 року включно.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині - оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2 .

Суддя: ОСОБА_3