ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/600/24 Номер провадження 11-кп/814/1857/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000012, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 18 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця села Нижня Ланна, Карлівського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, водія ПП « ОСОБА_9 », раніше судимого: 1) 15.05.2023 Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських на строк 150 годин. 30.08.2023 знятий з обліку на підставі відбуття установленого строку громадських робіт; 2) 14.12.2023 Карлівським районним судом Полтавської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік 6 місяців, визнано винуватим та засуджено:

- за ст. 126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 14.12.2023 у виді двох років обмеження волі, що відповіднодо ст.72 КК України відповідає одному року позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

До набрання вироком законної сили змінено запобіжний захід на тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту в залі суду.

Строк відбування покарання встановлено рахувати з 18.06.2024.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично, упродовж тривалого часу вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_10 , з якою останній спільно проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до її психологічних страждань, погіршило якість життя потерпілої та призвело до отримання нею легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_7 маючи на меті єдиний злочинний умисел щодо вчинення систематичного домашнього насильства, відносно своєї матері ОСОБА_10 , вчинив:

13.10.2023, близько 22:30 год. перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав свою матір ОСОБА_10 нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

За вказані дії постановою Карлівського районного суду від 08.11.2023 ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_10 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 11.11.2023, близько 14:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 , а саме ображав нецензурною лайкою, намагався затіяти бійку, погрожував фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю останньої. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

За вказані дії постановою Карлівського районного суду від 26.12.2023 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_10 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність. 17.12.2023 близько 18:50 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

За вказані дії постановою Карлівського районного суду від 31.01.2024 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_10 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 26.12.2023 близько 19:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_10 , умисно, з метою заподіяння тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, наніс декілька ударів по голові потерпілої обома руками та схопив рукою за праве передпліччя, в результаті чого остання отримала тілесне ушкодження у вигляді синця на правому вусі та синця на внутрішній поверхні правого передпліччя, які утворилося від дії тупого (тупих) предмета (предметів) з обмежено-діючою травмуючою поверхнею, що відповідно до висновку експерта кваліфікується, як легкі тілесні ушкодження.

Згідно комісійної судово-психологічної експертизи ОСОБА_10 , має негативні зміни в умовах життя, а також в емоційному стані й індивідуальності, які полягають в неможливості повноцінно користуватися своїм житлом і розпоряджатися власним часом, у підвищеній тривожності, відчутті постійної небезпеки і необхідності бути насторожі, страху, зневаги, приниження, відчаю, безсилля, які виникли внаслідок дій ОСОБА_7 (що визначені в судових рішеннях як домашнє насилля, вчинене ним).

Ситуація вчинення ОСОБА_7 домашнього насилля відносно потерпілої ОСОБА_10 позбавляє її можливості вільно будувати своє щоденне життя відповідно до своїх цілей і потреб, є для неї психотравмувальною та призводить до існування психічних страждань.

Отже, в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», ОСОБА_7 , безпричинно, умисно, систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_10 , яка являється матір`ю останньому, що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, та є для неї психотравмувальною ситуацією та призводить до існування психічних страждань.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_10 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років шести місяців обмеження волі.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевим судом не в повній мірі взято до уваги, що ОСОБА_7 протягом судового засідання, визнавав вину у вчиненні кримінального правопорушення, але не визнавав способу вчинення домашнього насильства, пояснював, що матір не бив.

Вважає, що покарання у виді обмеження волі буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього та просили її задовольнити. Прокурор заперечила проти доводів скарги та просила вирок суду залишити без змін. Потерпіла до суду апеляційної інстанції не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд скарги у її відсутність та просила суворо ОСОБА_7 не карати.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону. Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо сооби, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої - є правильним та обґрунтований належними і допустимими доказами та детально наведений у вироку, як того вимагає ст. 370 КПК України, і учасниками судового провадження не оспорюється у апеляційній скарзі.

Доводи захисника про суворість призначеного покарання обвинуваченому та можливість його виправлення без повної ізоляції від суспільства, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою, за місцем проживання характеризується посередньо, є особою з інвалідністю, працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Суд не знайшов обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а обставинами, що його обтяжують визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

На підтвердження своїх висновків про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства суд врахував те, що ОСОБА_7 маючи припис залишити будинок потерпілої, не виконав його, вину не визнав, не покаявся та не вибачився перед потерпілою, має судимість за вчинення аналогічного злочину щодо своєї матері.

Отже, будучи засудженим за вчинення аналогічного кримінального правопорушення щодо своєї матері ОСОБА_10 , обвинувачений не зробив належних висновків та повторно через дуже короткий проміжок часу продовжив вчиняти протиправні дії, що вказує на його небажання стати на шлях виправлення, відсутність стримуючого фактора для ОСОБА_7 щодо можливого відбування покарання у виді обмеження волі. За таких обставин, призначене судом покарання у виді позбавлення волі відповідає його меті та цілям, є достатнім для виправлення обвинуваченого та не є надмірним.

Колегія суддів враховує думку потерпілої про необхідність призначення менш суворого покарання її сину - обвинуваченому по справі, проте на правильність судового рішення вона не впливає.

Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3