Справа № 639/5267/24
Провадження 1-в/639/381/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»

вироку Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021 (зміненого в частині призначення покарання вироком Луганського апеляційного суду від 11.05.2021) у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» ОСОБА_4 про приведення вироку Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021 (зміненого в частині призначення покарання вироком Луганського апеляційного суду від 11.05.2021) до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що вироком Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 164 КК України 1 рік обмеження волі, за ч. 1 ст. 309 2 роки обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначене покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 своїми протиправними діями 25.04.2020 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, та завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 1566, 67 грн.

Вироком Луганського апеляційного суду від 11.05.2021 скасовано вирок суду 1 інстанції в частині призначення покарання.

ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінальних правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 164 КК України 1 рік обмеження волі, за ч. 1 ст. 309 2 роки обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначене покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06.05.2019 та призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі вищевикладеного, начальник ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» просить привести вищевказаний вирок у відповідність до Закону №3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Від адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» та засудженого надійшли заяви, в яких вони просили клопотання розглядати без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України (п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2020 рік становило 2102 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, де останній своїми протиправними діями 25.04.2020 року завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 1566,67 грн., що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2102 грн.) Вказаний вирок суду скасовано в частині призначення покарання з постановленням нового вироку Луганським апеляційним судом від 11.05.2021 року.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення..

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Частиною 2 статті 74 КК України, передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021, скасованого вироком Луганського апеляційного суду від 11.05.2021 в частині призначення покарання (завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст. 74 КК України. При цьому ОСОБА_5 вважати засудженим за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років обмеження волі.

Разом із цим, при призначенні остаточного покарання необхідно врахувати наступне.

При постановленні вироку 11.05.2021 Луганський апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_5 остаточне покарання, визначив його за правилами ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання за нові кримінальні правопорушення (3 роки 6 місяців позбавлення волі) покарання за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06.05.2019 та призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Зазначеним вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06.05.2019 засуджено ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Питання про приведення вказаного вироку у відповідність до вимог КК України або звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за ним засудженим або адміністрацією установи виконання покарань не ініціювалось. У той же час суд зазначає, що відповідно до вироку ОСОБА_5 28.09.2018 вчинив крадіжку майна та спричинив шкоду потерпілому в розмірі 6813,94 грн., що є значно більшим за розмір двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна (у 2018 році 1762 грн.)

При призначенні покарання за вироком Луганського апеляційного суду від 11.05.2021 відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06.05.2019 у розмірі 6 місяців позбавлення волі.

Разом із цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, після звільнення ОСОБА_5 від покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 повинно бути призначено за правилами ч. ч. 1, 4 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом повного приєднання до покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 2 років обмеження волі (за вироком Луганського апеляційного суду від 11.05.2021, яким скасовано вирок Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021), невідбутої частини покарання за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06.05.2019 року та остаточно необхідно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

За таких обставин, клопотання начальника ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021 року (скасованого в частині призначеного покарання вироком Луганського апеляційного суду від 11.05.2021 року), в частині призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вирок Луганського апеляційного суду від 11.05.2021 року, яким скасовано в частині призначення покарання вирок Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021 року, привести у відповідність до Кримінального кодексу України.

Вважати ОСОБА_5 засудженим:

за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі,

за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень вважати ОСОБА_5 засудженим до покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Біловодського районного суду Луганської області від 06.05.2019 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В іншій частині вирок Луганського апеляційного суду від 11.05.2021 року, яким скасовано в частині призначення покарання вирок Біловодського районного суду Луганської області від 09.02.2021 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1