Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6594/24
Номер провадження 1-кс/711/1710/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника адвоката - ОСОБА_6

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №00000203 від 23.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Уманського району Черкаської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, який не є особою з інвалідністю, розлучений, солдата, стрільця-помічника гранатометника 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №00000203 від 23.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.09.2024.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000203 від 23.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні солдат, у порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 56, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п 2.3.2 8.1, 8.2, 8.12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 Департаментом профілактики правопорушень Міністерства внутрішніх справ України, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 13.06.2024 близько 16 год. 15 хв. перебуваючи в салоні автомобіля «Сітроен», сірого кольору, на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2 збув ОСОБА_7 за 4 000 грн. два предмети зовні схожі на гранати, які відповідно до висновку експерта №КСЕ-19/124-24/9338 від 26.06.2024 є корпусом бойової оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, що споряджений зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності тротилом, корпусом бойової наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, що споряджений зарядом бризантної вибухової речовини нормальної потужності - тротил, та бойовими уніфікованими підривниками дистанційної дії до ручних гранат модернізованими УЗРГМ, що є засобами підриву для ручних гранат типу Ф -1, РГД 5, РГ 42. Конструктивне поєднання кожного корпусу ручної гранати гаранти Ф-1 та РГД -5 з будь яким із вказаних підривників УЗРГМ представляють собою боєприпас, які придатні для здійснення вибуху.

Він, же, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 27.06.2024 близько 14 год. 00 хв. перебуваючи в салоні «Mercedes-Benz», сірого кольору, поблизу будинку АДРЕСА_3 збув ОСОБА_7 за 15 000 грн. два згортки пластичної вибухової речовини, довжиною 8 та 9 см., що згідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 209 від 27.06.2024 відноситься до категорії обмежено небезпечних об`єктів, 1 підривник до ручних гранат УЗРГМ, що відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 207 від 27.06.2024 відноситься до категорії небезпечних об`єктів, та 1 електродетонатор ЕДП, що відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів № 208 від 27.06.2024 відноситься до категорії небезпечних об`єктів. ОСОБА_7 в свою чергу передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 15 000 гривень, як обумовлену плату за придбання бойових припасів та 27.06.2024 о 14 год. 20 хв. на відкритій ділянці місцевості навпроти житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а грошові кошти в сумі 15 000 гривень вилучено.

27.06.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.06.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Встановлено, що до скоєння кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Умань Уманського району Черкаської області, українець, громадянин України, неодружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

29.06.2024 слідчим суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто 25.08.2024, із можливістю внесення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яку на даний час не внесено.

Ініціатор клопотання вказує, що причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, а саме: даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , даними протоколу добровільної видачі від 13.06.2024, даними висновку експерта №КСЕ-19/124-24/9338 від 26.06.2024, даними протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 27.06.2024, даними протоколу огляду та вручення грошових коштів від 27.06.2024, даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 27.06.2024, даними висновку експерта № КСЕ-19/124-24/9829 від 11.07.2024, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 закінчується 25 серпня 2024 року. Однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, у зв`язку зі складністю провадження та необхідністю проведення ряду додаткових слідчих (розшукових) дій і прийняття процесуальних рішень, спрямованих на забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин злочинів та надання їм належної правової оцінки, а саме: розсекретити та долучити до матеріалів кримінального провадження результати негласних слідчих (розшукових) дій; отримати висновок судово балістичної експертизи; на підставі зібраних доказів вирішити питання про зміну раніше повідомленої підозри, надати доступ та ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, виконати інші слідчі та процесуальні дії, в яких виникне необхідність.

Обставинами, що перешкоджали здійсненню цих слідчих та процесуальних дій раніше є великий проміжок часу необхідний для розсекречування та долучення до матеріалів кримінального провадження матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, тривалість проведення судових експертиз, які є важливими для прийняття законного і обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні та значний обсяг необхідних слідчих та процесуальних дій.

Завершення проведення зазначених слідчих та процесуальних дій потребує додаткового часу, а їх результати мають вирішальне значення для судового розгляду в процесі доказування.

Постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 23.05.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 28.09.2024.

Враховуючи викладене, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу обраного відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, є встановлені під час досудового розслідування достатні фактичні дані про збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення (злочин), у якому підозрюється ОСОБА_5 зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

2. Підстави для застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою відсутні, тому що він притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, який посягає на громадську безпеку, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також встановлено обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та підтверджують наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ст. 177 КПК України а саме:

- підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем військового військової частини НОМЕР_2 та вважається таким, який самовільно залишив військову частину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кримінального Кодексу України та до адміністративної відповідальності, що свідчить про високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Разом з тим, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, передбаченого за інкриміноване йому правопорушення, матиме реальну можливість змінити місце проживання, та з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування. В даному кримінальному провадженні суворість покарання, що може бути призначене підозрюваному, має значення для оцінки ризику його переховування;

- незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме: свідка ОСОБА_7 , який виступив в ролі покупця, а також понятих, які були присутніми під час затримання та обшуків за місцем проживання підозрюваного. ОСОБА_5 перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження, зокрема, встановлення намірів та обізнаності вказаних свідків про злочинні наміри підозрюваного, а також об`єктивному встановленню факту причетності його до вчинення даного кримінального правопорушення. На даний час є реальні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може на них незаконно впливати, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз, що перешкоджатиме об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

3. У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній і призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованих діянь, це може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного тяжкого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду, шляхом незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виникла необхідність у обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливо запобігти переліченим ризикам, які на даний час не зменшилися та виправдовують його тримання під вартою.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, факти які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висування обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування («Мюррей проти Сполученого королівства»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівста»). У справі «Ілійкова про Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що для виконання зазначених процесуальних дій необхідний додатковий строк не менше місяця, тому слідчий за погодженням із прокурором, звернулась до слідчого судді з даним клопотанням, у якому просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 в ДУ «Черкаській слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.09.2024.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити. Додатково пояснила, що у даному кримінальному провадженні № 0000203 від 23.05.2024 здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Останній збув за грошові кошти дві бойові гранати. 27.06.2024 він повторно здійснив збут вибухових пристроїв, після чого був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Продовження строку обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 25.08.2024, покликаний продовженням існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишив військову частину, що вказує на можливість його переховування від органів слідства та суду. Крім того, останній також може здійснити вплив на свідків та понятих у даному кримінальному провадженні. Тому просила задовольнити клопотання та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.09.2024.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні лопотання, оскільки вважає, що достатнім запобіжним заходом відносно його підзахисного ОСОБА_5 буде домашній арешт в нічний час доби.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого адвоката та просив відмовити в задоволенні клопотання, пояснив, що домашній арешт може відбувати за місцем проживання. На запитання відповів, що військову частину залишив самовільно в квітні 2023, офіційно не працював, були підробітки, в частину не повертався.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, вивчивши надані сторонами докази приходить до наступних висновків.

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжних заходів.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000203 від 23.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

27.06.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28.06.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Аналіз змісту наданих органом досудового розслідування до матеріалів клопотання та досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності та з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачається покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.06.2024 (справа №711/5276/24) підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто 25.08.2024, із можливістю внесення застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., яку на даний час не внесено.

19.08.2024 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28.09.2024.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 , даними протоколу добровільної видачі від 13.06.2024, даними висновку експерта №КСЕ-19/124-24/9338 від 26.06.2024, даними протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 27.06.2024, даними протоколу огляду та вручення грошових коштів від 27.06.2024, даними протоколу затримання ОСОБА_5 від 27.06.2024, даними висновку експерта № КСЕ-19/124-24/9829 від 11.07.2024, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави слугувала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка та понятих у цьому ж кримінальному провадженні.

Метою для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає цілком обґрунтованими доводи прокурора та слідчого щодо наявності ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з огляду на тяжкість покарання за злочин, який ОСОБА_5 інкримінований в провину і санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з цим останній усвідомлюючи суворість покарання, у разі необрання запобіжного заходу матиме реальну можливість змінити місце проживання, переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів слідства та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, ризик незаконного впливу на свідка ОСОБА_7 , який є заявником та знайомим ОСОБА_5 , а також інших осіб, які були присутні під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_5 , обґрунтовується тим, що останній матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу, з метою зміни раніше наданих ними показань на його користь чи відмови від надання показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Таким чином, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені ухвалою слідчого судді від 29.06.2024 при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, не зменшилися та продовжують існувати.

Також підтверджено матеріалами службової перевірки, зокрема витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 , що ОСОБА_5 самовільно залишив місце проходження військової служби 08.04.2023 за №101 від 09.04.2023. Таким чином встановлено, що більше року ОСОБА_5 переховувався за місцем проживання, неодноразово притягувався до відповідальності, про що свідчить відбування ним покарань, призначених судом за місцем проживання, без влаштування на роботу, здійснюючи торгівлю небезпечними вибуховими речовинами. Тому можливість переховування та вказаний ризик дійсно має місце і є більшим, ніж просто допустимим, а також вказана поведінка додатково негативно характеризує особу підозрюваного і має бути врахована при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А тому перелічені ризики не змінилися, а додані про особу обставини у більшій мірі підтверджують їхню наявність.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не узявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Слідчий суддя приходить до висновку, з урахуванням наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків. Крім того, слідчий суддя вважає, що є неможливим застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, порука чи домашній арешт.

Так, враховуючи особливості події кримінального правопорушення та відомості про особу підозрюваного, вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки не може бути застосований до підозрюваного, оскільки до слідчого судді не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.

Домашній арешт, про який клопотала сторона захисту, не може бути застосований з огляду на те, що застосування такого запобіжного заходу не забезпечить гарантування усунення вищезазначених ризиків, а особливо можливості переховування від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем Збройних Сил України, який самовільно залишив частину, а також відомості з аналітичного досьє на останнього, відповідно до якого ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів) та адміністративної відповідальності. Зазначене свідчить про високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також нездатність останнього дотримуватись встановлених суспільних порядків через порушення правосвідомої поведінки, яка відбувається на суб`єктивному спрямованому рівні.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що продовження строку застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується за наявності підстав, передбачених КПК України, є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Крім того, на думку слідчого судді, відсутні як обставини, так і підстави вважати, що за станом здоров`я чи з інших обставин, підозрюваний не може утримуватися під вартою.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, особливості його життєдіяльності, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування, обставини кримінальних правопорушень (спосіб, місце, час вчинення, тяжкість наслідків, тощо), суспільну небезпеку інкримінованого органом досудового розслідування злочину, слідчий суддя вважає, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в кримінальному провадженні є тримання під вартою.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який ідеться в клопотанні, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого не завершене. Також відповідний ступінь втручання є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Під час оцінки виправданості втручання у права і свободи підозрюваного слідчий суддя також враховує доводи слідчого та прокурора про необхідність додаткового часу для проведення та завершення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, що мають важливе значення для кримінального провадження, а також доводи щодо обставин, які перешкоджали здійснити ці дії раніше та строку, необхідного для їх проведення або завершення.

Статтею 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

19.08.2024 постановою керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 28.09.2024.

З огляду на зазначене, враховуючи, що єдиним запобіжним заходом, спроможним досягнути мети його застосування в даному кримінальному провадженні є тримання під вартою, а тому такий запобіжний захід, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, має бути продовжений в межах строку досудового розслідування, а саме до 28.09.2024 включно.

Визначаючи питання щодо розміру застави слідчий суддя враховує, що її розмір спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з метою виконання покладених на нього обов`язків, недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень чи вчинення дій, спрямованих на перешкоджанню встановленні усіх обставин у кримінальному провадженні, при цьому розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, задля досягнення дієвості кримінального провадження, запобігання існуючим ризикам, недопущення негативного впливу підозрюваним на хід досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді, відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід залишити попередній - у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на момент обрання запобіжного заходу становив 121 120 грн. 00 коп., з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №00000203 від 23.05.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, тобто до 28.09.2024 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп., у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, вказаному в ухвалі на рахунок: рахунок отримувача - НОМЕР_3 ; Код банку отримувача (МФО) 820172; банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26261092, та надати документ, що підтверджує внесення застави слідчому, прокурору або суду у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №00000203, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.05.2024.

Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення підозрюваним або заставодавцем застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись за межі м. Умань Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) із свідком ОСОБА_7 та іншими свідками у даному кримінальному провадженні, доведених до його відома, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за його участі, а також участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 28.09.2024 року включно.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, слідчому, прокурору, направити захиснику та до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» МЮУ.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою - з моменту вручення її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 22.08.2024.

Слідчий суддя: ОСОБА_1