У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/405/24, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000884, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.12.2023 року, за ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород, Закарпатської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесяти) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання з 18 год. 05 хв. 03 червня 2024 року.

Строк дії ухвали про тримання під вартою встановлено до 20 липня 2024 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800,00 грн. (триста дві тисяч вісімсот) грн. (100х3028).

У разі внесення зазначеної застави підозрювана ОСОБА_7 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначено по 20 липня 2024 року.

В ухвалі слідчий суддя вважає обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_7 підозру, про що свідчать вагомість доданих до клопотання доказів, зокрема і копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваної ОСОБА_7 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Так, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрівається у вчиненні особливо тяжких злочинів може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Поряд з цим, за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється кримінальним законом передбачено виключно покарання у виді позбавленням волі. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на даних етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зважаючи на встановлені обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя вважав, що наявні чинники та обставини, які підтверджують існування небезпеки того, що підозрювана ОСОБА_7 може вдатися до переховувавння від органів досудового розслідування та/або суду.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду наразі якщо не збільшився, то залишився високим.

Також слідчий суддя вважав доведеним ризик можливості незаконного впливу підозрюваної на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з метою зміни їх показів вигідних для неї та інших учасників злочинної організації

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують зазначений вище ризик.

Крім того, зважаючи на характер, обставини та тривалість вчинення кримінальних правопорушень, на переконання суду, перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_7 може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

Окрім цього, перебуваючи на волі підозрювана ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що наразі досудовим розслідуванням вживаються заходи до встановлення місцезнаходження речей і документів, які додатково можуть підтвердити обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Отже, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Зменшити розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив задоволенню апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрювана ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_10 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених 193 КПК України.

Обґрунтованим є висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України кримінального правопорушення.

Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про те, що вчинені ОСОБА_7 діяння підпадають під ознаки передбаченого ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК Україникримінального правопорушення.

Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджує обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які на даний момент можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрювана причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Тому, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 апеляційний суд відхиляє. При цьому, береться до уваги те, що сторона захисту не посилається на будь-які обставини та докази у підтвердження цих доводів.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення у своїй сукупності з тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винуватою за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, які у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та даними про особу підозрюваного повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

Колегія суддів вважає, що підозрювана ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищезазначеним ризикам.

Доводи апеляційної скарги про те, що ризики, вказані у клопотанні слідчого нічим не доведені, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Апеляційний суд вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. 183 КПК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваній ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, зокрема передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про те, що інший, менш суворий, запобіжний захід, у тому числі й домашній арешт, не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обгрунтовано взяв до уваги і положення ст. 183 КПК України, та визначив розмір застави у кримінальному провадженні, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, що становить - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 302 800,00 грн., оскільки, на думку суду саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Щодо зменшення розміру застави, колегія констатує наступне.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, приймаючи рішення про визначення розміру застави, суд першої інстанції у повній мірі врахував усі обставини, даних про його особу, майновий стан, та дійшов вірного висновку, що саме такий розмір застави буде цілком достатній для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення береться до уваги і те, що сторона захисту як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, не посилалась на наявність у ОСОБА_7 захворювань, які перешкоджають триманню її під вартою, і підозрювана із урахуванням захворювань не може триматися під вартою, так як тримання її під вартою може негативно відобразитись на стані її здоров`я.

Строк тримання ОСОБА_7 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2024 року, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді