Справа № 761/8140/24
Провадження № 1-кп/761/2878/2024
УХВАЛА

про призначення спеціального судового розгляду

у кримінальному провадженні

27 червня 2024 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2018 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львів, громадянки України, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

установив:

І. Історія провадження.

01.03.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 надійшов (вх. № 21230) обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2018, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 761/8140/24 між суддями від 04.03.2024 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.03.2024 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

ІІ. Позиція, клопотання, скарги і заяви учасників судового провадження у підготовчому судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні за участі сторін кримінального провадження. Зазначив, що обвинувальний акт викладений з дотриманням вимог КПК України у частині його змісту і форми; кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду міста Києва; підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, відсутні.

Крім того, прокурор у судовому засіданні підтримав раніше подане ним через канцелярію суду (вхід. № 32357 від 02.04.2024) клопотання про здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_3 , зазначивши, що остання обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, яка умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики, переховується від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому, на думку прокурора, з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив злочини, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, у цьому кримінальному провадженні необхідно здійснити спеціальне судове провадження.

Обґрунтовуючи своє клопотання про здійснення спеціального судового провадження, прокурор посилався на такі обставини.

18.06.2019 ОСОБА_3 , у порядку ст. ст. 135, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КПК України.

28.09.2022 ОСОБА_3 , у порядку ст. ст. 135, 278 КПК України, повідомлено про нову підозру, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КПК України, та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КПК України.

Під час досудового розслідування підозрювана неодноразово викликалась до органу досудового розслідування, однак так і не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила.

У зв?язку з зазначеним у цьому кримінальному провадженні 23.07.2019 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваної ОСОБА_3 .

На виконання зазначеного процесуального рішення слідчого, на сайті Міністерства внутрішніх справ висвітлено інформацію про розшук підозрюваної ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 01.03.2023 № 91-9072/18/23-вих, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнула державний кордон України 22.04.2019 о 09 год 48 хв у пункті пропуску «Бориспіль» та авіаційним транспортом (рейс № 341 «Київ-Ларнака») виїхала в напрямку м. Ларнака (Республіка Кіпр), на територію України не повернулася.

У зв?язку з вищевикладеним, у цьому кримінальному провадженні 23.03.2023 винесено постанову про оголошення у міжнародний розшук підозрюваної ОСОБА_3 .

29.03.2023 відносно підозрюваної ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

12.05.2023 ухвалою слідчого судді надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 за підозрою ОСОБА_3 .

Захисники обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти клопотань прокурора.

Під час підготовчого судового засідання заявлено наступні скарги та клопотання:

-скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого відділу ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_7 від 23.07.2019 про оголошення ОСОБА_3 в розшук, яка мотивована тим, що станом на 23.07.2019 остання переховується від органів досудового розслідування, а її місцезнаходження не відоме. На думку адвоката ОСОБА_6 , оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки 1) слідчий не вказав про можливість та порядок її оскарження, а мотивувальна частина рішення є такою, що містить взаємовиключні підстави, які, у той же час, не відповідають дійсності; 2) орган досудового розслідування був повідомлений про постійне місцепроживання ОСОБА_3 на території Республіки Кіпр, однак свідомо проігнорував зазначену інформацію, жодного належного повідомлення про виклик у зазначеному кримінальному провадженні не здійснив, чим порушим вимоги ч. 7 ст. 135 КПК України, а тому слідчий під час винесення оскаржуваного рішення не дотримався вимог ст. ст. 110, 281 КПК України в частині наявності підстав для оголошення особи у розшук та дотримання змісту мотивувальної та резолютивної частин постанови; 3) 15.10.2019 адвокатом ОСОБА_6 подано скаргу на оскаржуване рішення слідчого, проте жодної відповіді не отримано. Таким чином, адвокат ОСОБА_6 просив суд скасувати постанову слідчого відділу ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_7 від 23.07.2019 про оголошення ОСОБА_3 в розшук та зобов`язати уповноважену особу вилучити із державних реєстрів інформацію стосовно розшуку обвинуваченої;

-скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 23.03.2023 про оголошення ОСОБА_3 в міжнародний розшук. На думку адвоката ОСОБА_6 , оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки 1) у мотивувальній частині прокурор посилався на постанову слідчого від 23.07.2019, відповідно до якої місцезнаходження ОСОБА_3 не відоме та остання не з`являється без поважних причин на виклик, при цьому прокурор також зазначив, що остання перетнула державний кордон України 22.04.2019 та виїхала в напрямку м. Ларнака (Республіка Кіпр), на територію України не повернулася, а тому мотивувальна частина оскаржуваного рішення є такою, що містить взаємовиключні підстави, які, у той же час, не відповідають дійсності; 2) прокурор повідомлявся про зміну ОСОБА_3 постійного місця проживання, про її переїзд на територію Республіки Кіпр із зазначенням конкретної адреси, однак він свідомо проігнорував зазначену інформацію, не вжив заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваної, жодного належного повідомлення про виклик у зазначеному кримінальному провадженні не здійснено, чим порушено вимоги ч. 7 ст. 135 КПК України. Таким чином, адвокат ОСОБА_6 просив суд скасувати постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 23.03.2023 про оголошення ОСОБА_3 в міжнародний розшук та зобов`язати уповноважену особу вилучити із державних реєстрів інформацію стосовно розшуку обвинуваченої;

-скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 07.02.2022 про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 07.03.2018 іншому органу досудового розслідування, а саме СВ Печерського УП ГУНП у місті Києві замість Бюро економічної безпеки України, у зв`язку з тим, що Постановою Кабінету Міністрів України № 1135 від 03.11.2021 «Про утворення територіальних органів Бюро економічної безпеки» передбачено утворення 23 територіальні підрозділи Бюро економічної безпеки України, які фактично не розпочали свою роботу, шо унеможливлює виконання ними вимог ст. 218 КПК України; надмірне навантаження на детективів Бюро економічної безпеки України; місцем вчинення кримінального правопорушення є територія міста Києва. На думку адвоката ОСОБА_5 , оскаржуване рішення прийнято в супереч вимогам ст. 110, ч. 4 ст. 216, ч. 1 ст. 218 КПК України, оскільки не містить 1) фактичних обґрунтувань, яких саме дій, рішень не вчинено, не виконано або виконано не належним чином детективами Бюро економічної безпеки України у зазначеному кримінальному провадженні; 2) фактичної оцінки «неефективності» вже вчинених процесуальних рішень, дій детективів Бюро економічної безпеки України, якій оцінено прокурором саме як неефективні, і що саме така «неефективність» є настільки істотною та значущою, що унеможливлює встановлення об?єктивної істини у кримінальному провадженні на стадії досудового слідства належним процесуальним органом у контексті дотримання вимог ч. 4, ч. 9 ст. 216 КПК України;

-клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, обґрунтовуючи його тим, що прокурору та слідчому у зазначеному кримінальному провадженні з 22.04.2019 відомо точну адресу проживання ОСОБА_3 на території Республіки Кіпр, однак, порушуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурор в обвинувальному акті зазначає, що останнє відоме місцепроживання ОСОБА_3 знаходиться за адресою у м. Львові. На думку адвоката ОСОБА_5 , зазначені відомості прокурором в обвинувальному акті щодо місця проживання ОСОБА_3 суперечать фактичним обставинам та матеріалам справи, а тому є недостовірними, що в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, є підставою для повернення прокурору обвинувального акту для усунення таких недоліків. Крім того, захисник зазначив, що у разі призначення судом обвинувального акту до судового розгляду з недостовірними анкетними відомостями про місцепроживання ОСОБА_3 , у суду з`являться перешкоди у реалізації гарантованих прав ОСОБА_3 щодо неналежного процесуального інформування про притягнення останньої до кримінальної відповідальності.

Крім того, під час підготовчого розгляду, 13.03.2024 надійшло (вхід № 24734) клопотання про здійснення викликів обвинуваченої ОСОБА_3 , в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України, яке обґрунтовано тим, що 18.04.2019 остання змінила своє постійне місцепроживання, переїхавши жити на територію Республіки Кіпр.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення вищезазначених скарг та клопотань сторони захисту, на його думку, доводи сторони захисту є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичними обставини справи, а відтак не містять підстав для їх задоволення.

III. Положення закону, яким керувався суд.

Із норм статті 314 КПК України вбачається, що після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до статті 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

2. З метою підготовки до судового розгляду суд:

1) визначає дату та місце проведення судового розгляду;

2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд;

3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді;

4) розглядає клопотання учасників судового провадження про:

здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту;

витребування певних речей чи документів;

здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Стаття 291 КПК України містить вичерпний перелік вимог, які ставляться до обвинувального акта.

Так, обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додаються: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу); 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; 5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Частиною 2 статті 318 КПК України встановлено, що судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Частиною 3 статті 323 КПК України визначено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Участь захисника у спеціальному судовому провадженні є обов`язковою.

З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Відповідно до частини 2 статті 297-1 КПК України визначено, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Частиною 5 статті 139 КПК України визначено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

IV. Висновки та мотиви суду.

Дослідивши матеріали судової справи, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд дійшов до такого висновку.

IV.І. Щодо можливості призначення судового розгляду.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні є самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Так, за наслідками підготовчого судового засідання судом встановлено, що угода про визнання винуватості до суду не надходила, про її укладення не повідомляли суд і сторони кримінального провадження. За таких обставин підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, судом не встановлено.

Обвинувальний акт містить відомості, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України. Він підписаний детективом та прокурором, який його затвердив. До акта додані визначені кримінальним процесуальним законодавством додатки (реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування).

Ознайомившись з обвинувальним актом, суд з`ясував, що у ньому наявний виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень та вказівка на відповідну статтю КК України, якою установлено кримінальну відповідальність за діяння яке, на переконання прокурора мало місце, наявне формулювання обвинувачення.

Суд вважає, що зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини у своїй сукупності дають уявлення щодо обставин кримінальних правопорушень, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Сформульоване обвинувачення в достатній мірі інформує як про підстави обвинувачення, так і про його характер.

Питання підсудності кримінального провадження № 0000021 від 07.03.2018 Шевченківському районному суду міста Києва сторонами не оспорювалось. За наведених обставин відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, - направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності.

Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надходило. Судом також не встановлені обставини, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, кримінальне провадження повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні із забезпеченням повного фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, суддею одноособово за участі учасників судового провадження.

IV.ІІ. Щодо здійснення судового розгляду у порядку спеціального судового провадження (in absentia).

Для здійснення спеціального судового провадження в порядку, визначеному процесуальним законом, необхідна сукупність таких обставин: 1) подання відповідного клопотання прокурором; 2) можливість здійснення спеціального судового провадження щодо конкретного кримінального правопорушення, обвинувачення щодо яких розглядається судом, з визначеного КПК України переліку; 3) оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук, та/або його виїзд, та/або його перебування на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором; 4) підтвердження обізнаності обвинуваченого про розпочате кримінальне провадження щодо нього; 5) підтвердження переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; 6) неприбуття обвинуваченого до суду на виклик більш як два рази без поважної причини.

02.04.2024 через канцелярію Шевченківського районного суду міста Києва подано (вхід. № 32357) клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про здійснення спеціального судового провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_3 . Під час підготовчого судового засідання зазначене клопотання підтримано прокурором.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Згідно із ч. 2 ст. 297-1 КПК України та ч. 3 ст. 323 КПК України, спеціальне судове провадження може здійснюватися, зокрема, щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

Отже, у цьому випадку законом передбачена можливість здійснення спеціального судового провадження (in absentia) щодо обвинуваченої ОСОБА_3 .

Досліджуючи питання щодо оголошення обвинуваченої у міжнародний розшук, слід зазначити, що КПК України не розкриває поняття «міжнародний розшук» та не визначає момент, з якого особа вважається оголошеною у міжнародний розшук. Обов`язок довести факт перебування підозрюваного, обвинуваченого в міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора. Втім, КПК України не визначає, які саме докази доводять те, що особа перебуває у розшуку, проте про оголошення розшуку орган досудового розслідування виносить постанову (ч. 2 ст. 281 КПК України).

Судом встановлено, що постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 23.03.2023 оголошено у міжнародний розшук ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи постанову прокурор зазначив, 18.06.2019 ОСОБА_3 , у порядку ст. 135, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КПК України. 28.09.2022 ОСОБА_3 , у порядку ст.ст. 135, 278 КПК України, повідомлено про нову підозру, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КПК України, та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КПК України. У зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_3 органу досудового розслідування не було відоме, остання не з`являється без поважних причин на виклик слідчого (детектива) та прокурора, 23.07.2019 винесено постанову про оголошення в розшук останньої. Відповідно до листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 01.03.2023 № 91-9072/18/23-вих, встановлено, що ОСОБА_3 перетнула державний кордон України 22.04.2019 о 09 год 48 хв в пункті пропуску «Бориспіль» та авіаційним транспортом (рейс № 341 «Київ-Ларнака») виїхала в напрямку м. Ларнака (Республіка Кіпр), на територію України не повернулася.

З матеріалів клопотання вбачається, що ця постанова направлена до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України (супровідний лист від 23.03.2023 № 08/1-44471-22).

Зважаючи на наявність відповідної постанови, суд дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 оголошена в міжнародний розшук, що може бути підставою для здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченої.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.03.2023 у справі № 761/10181/23 обрано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

У подальшому, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.05.2023 у справі № 761/16048/23 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, на стадії досудового розслідування ОСОБА_3 не була затримана і добровільно не з`явилася до органу досудового розслідування, у зв`язку з чим досудове розслідування закінчене за правилами спеціального досудового провадження.

Надаючи оцінку факту обізнаності обвинуваченої про існування кримінального провадження щодо неї, суд виходить із критерію, визначеного ЄСПЛ у рішенні від 01.03.2016 у справі «Сейдовіч проти Італії», де суд зазначив, що повідомлення особи про розпочате проти неї кримінальне провадження має бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою.

Під час проведення підготовчих судових засідань, суд ужив усіх можливих заходів щодо виклику обвинуваченої ОСОБА_3 . Зокрема, остання викликалась судом у підготовчі судові засідання шляхом розміщення оголошень про виклик на сайті суду та публікацій у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у виданні газети «Урядовий кур`єр».

Також, суд враховує, що ОСОБА_3 залучила для захисту своїх інтересів у кримінальному провадженні № 0000021 від 07.03.2018 захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , що свідчить про обізнаність обвинуваченої про розпочате кримінальне провадження.

Тому суд вважає, що на цей час вжито всіх можливих заходів для виклику ОСОБА_3 до суду та остання є поінформованою про висунуте їй обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень.

Крім того, зазначене підтверджує неприбуття обвинуваченої до суду на виклик суду більш як два рази без поважної причини.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України № 5-1кс15 від 19.03.2015, «під ухиленням від слідства або суду … слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду.».

Слід зазначити, що виїзд обвинуваченої за кордон хоча й відбувся до повідомлення їй про підозру та про нову підозру, але вважати цю обставину такою, що беззаперечно спростовує існування мети переховування спочатку від органу досудового розслідування, а тепер й від суду, було б необачно з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000021 триває з 07.03.2018, при цьому 16.08.2018 ОСОБА_3 допитувалась в якості свідка, тобто їй було відомо про наявність цього кримінального провадження та предмет досудового розслідування, що цілком могло вплинути на її рішення щодо виїзду за межі України.

Крім того, ОСОБА_3 не приїхала в Україну для виконання цілої низки покладених на неї процесуальних обов`язків, які вимагали її особистої участі. Посилання сторони захисту на воєнний стан, що запроваджено на території України та хвилювання обвинуваченої за своє життя у разі повернення до України, суд сприймає критично.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 67/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України введено воєнний стан та запроваджено заходи правового режиму воєнного стану терміном.

При цьому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 затверджено Перелік, відповідно до якого, з 25.04.2022 місто Київ та територіальні громади Київської області не перебувають у переліку тих, що розташовані у районі проведення воєнних (бойових) дій або у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). По всій території України, у тому числі місті Києві та Київській області, державою-агресором здійснюються бомбардування, що безсумнівно становить небезпеку для життя та здоров`я осіб. При цьому оповіщення про повітряну тривогу надходять завчасно та особи мають можливість прослідувати до бомбосховища/укриття.

Беручи до уваги вищевикладене, за умови дотримання безпекових заходів, вказане не свідчить про існування такої небезпеки для життя і здоров`я особи, яка б унеможливлювала прибуття ОСОБА_3 , яка перебуває за кордоном, в Україну для проведення необхідних процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим переховування обвинуваченої ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

А тому, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні слід здійснювати судовий розгляд відносно ОСОБА_3 , у порядку спеціального судового провадження (in absentia), із застосуванням положень ст. 323 КПК України.

IV.ІІІ. Щодо клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись положеннями п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплений ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Посилання захисника на зазначення прокурором в обвинувальному акті недостовірних анкетних відомостей про місце проживання обвинуваченої не є підставою для повернення обвинувального акту. Суд враховує, що прокурором в анкетних даних зазначено останню відому стороні обвинувачення адресу проживання ОСОБА_3 на території України. Слід зазначити, що судом можуть бути встановленні інші додаткові відомості про обвинувачену в ході судового розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства. Підстави для повернення обвинувального акта прокурору відсутні, а тому клопотання адвоката ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення.

IV.IV. Щодо скарг захисника на постанову слідчого відділу ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_7 від 23.07.2019 про оголошення ОСОБА_3 в розшук та постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 23.03.2023 про оголошення ОСОБА_3 в міжнародний розшук.

Суд враховує, що відповідно до ст. 281 КПК України оголошення підозрюваного у розшук під час досудового розслідування належить до повноважень слідчого або прокурора, зокрема, у тому випадку, коли місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Судом встановлено, що 23.07.2019 постановою слідчого відділу ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_7 оголошено на той час підозрювану ОСОБА_3 у розшук, враховуючи, що станом на 23.07.2019 остання переховувалася від органу досудового розслідування, її місцезнаходження не відоме та не встановлене.

У подальшому, 23.03.2023 постановою першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_3 органу досудового розслідування було не відоме та остання не з`являється без поважних причин на виклик слідчого (детектива) та прокурора, 23.07.2019 винесено постанову про оголошення розшук останньої; відповідно до листа Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 01.03.2023 № 91-9072/18/23-вих, встановлено, що ОСОБА_3 перетнула державний кордон України 22.04.2019 об 09 год 48 хв в пункті пропуску «Бориспіль» та авіаційним транспортом (рейс № 341 «Київ-Ларнака») виїхала в напрямку м. Ларнака (Республіка Кіпр), на територію України не повернулася.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к, у разі тимчасової відсутності особи за місцем її проживання дотримання її прав при врученні повідомлення про підозру полягає не у фактичному врученні їй цього документа, а у вжитті органом досудового розслідування усіх можливих заходів для того, щоб така особа могла дізнатись про факт повідомлення їй про підозру та суть викладених у ньому обставин з усіх доступних для неї джерел.

Суд не погоджується з доводами захисту, що стороною обвинувачення процесуальні дії відносно ОСОБА_3 мали бути виконані виключно за правилами ч. 7 ст. 135 КПК України, тобто з використанням інструментів міжнародного співробітництва, оскільки остання вже проживала за кордоном.

З цього приводу суд зазначає, що самого факту постійного місця проживання ОСОБА_3 за певною адресою на території Кіпру не є достатньо для висновків про те, що ОСОБА_3 змінила своє місцепроживання, згідно з законодавством України.

Аналіз положень ст. 135 КПК України, вказує на те, що законодавством передбачено низку альтернативних способів сповіщення особи про виклик/повідомлення, водночас такі способи не є взаємовиключними.

Враховуючи викладене, відомості, які містяться у матеріалах справи, на переконання суду доводять, що сторона обвинувачення дотрималася встановленого ст. 135 КПК України порядку щодо повідомлення про підозру у кримінальному провадженні та використала доступні способи сповіщення ОСОБА_3 про її виклик. Попри це, ОСОБА_3 на ці виклики не прибувала, у зв`язку з чим оголошена у розшук та міжнародний розшук.

Інших порушень під час винесення оскаржуваних постанов, за наявності у суду матеріалів, не встановлено.

IV.V. Щодо скарги захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 07.02.2022 про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування.

Суд зазначає, що положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це указує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).

Разом з тим, як передбачають вимоги цієї статті, слідчий суддя та суд при перевірці поданої скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора та при винесенні рішення за результатами розгляду такої скарги не повинен вирішувати питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні.

Згідно статті 94 КПК України, cлідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка судом під час підготовчого судового засідання законності проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого (детектива) чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, в цьому випадку порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

У зв`язку із цим, розгляд судом відповідних доводів сторони захисту, наведених у скарзі на постанову від 07.02.2022 можливий лише на стадії судового розгляду, під час якого суд, за участю сторін, на підставі дослідження наданих доказів, здійснює розгляд кримінального провадження і ухвалює за наслідками цього судове рішення.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини, наголошує, що вирішення даних обставин, повинно відбуватися під час змагальності сторін у судовому процесі, якими є, як сторона захисту так і обвинувачення, та які мають право надати суду, як докази на підтвердження таких обставин так і можливість надання доказів на їх спростування, що має бути предметом розгляду у кримінальному проваджені.

Таким чином суд вважає, що заявлена захисником вищезазначена скарга не підлягає задоволенню, а заявлені ними обставини - передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час судового розгляду.

IV.VI. Щодо клопотання про здійснення викликів обвинуваченої ОСОБА_3 , в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

Як вбачається зі змісту клопотання про здійснення викликів обвинуваченої ОСОБА_3 , в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України, остання з 19.12.2018 має місце реєстрації у місті Києві за адресою: АДРЕСА_1 , проте з 18.04.2019 постійно проживає на території республіки Кіпр, за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд враховує, що ч. 7 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Разом з тим, слід зазначити, що законодавство розрізняє поняття «місце проживання» і «місце перебування» особи. Зокрема місцем перебування особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. При цьому діюче законодавство України не виділяє окреме поняття «місце реєстрації», так як факт реєстрації будь-якої особи за певною адресою пов`язується виключно з місцем її проживання і саме за цією зареєстрованою адресою здійснюється офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

При цьому законодавство не передбачає юридичної можливості одночасного проживання особи за різними адресами, тобто згідно встановленої процедури реєстрації нового місця проживання має відбуватися із зняттям з реєстрації за попереднім місцем проживання (ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

З аналізу положень Законів України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»та «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Порядку провадження за заявами про оформлення документів для виїзду громадян України за кордон на постійне місце проживання, Податкового кодексу України, Порядку видачі довідки про сплату податку на доходи фізичних осіб платником податку - резидентом, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, у випадку зміни проживання у зв`язку з виїздом за кордон особа має виконати певні обов`язки та здійснити певні дії необхідні для зміни свого місця проживання, а саме: зняття з реєстрації місця проживання; внесення відомостей до паспорта громадянина України для виїзду за кордон в частині, що стосується оформлення виїзду на постійне проживання за кордон; подання довідки про реєстрацію місця проживання; подання декларації про майновий стан і доходи до органу державної фіскальної служби; зняття з військового обліку.

Без проходження вказаних процедур не може відбуватися автоматична зміна статусу відповідної особи і вона продовжує вважатися такою, що має постійне місцепроживання в Україні, оскільки зміна місця проживання не відбувається автоматично, з огляду на строк фактичного проживання особи за встановленою адресою. Визначення місця проживання особи для направлення повідомлень жодним чином не обумовлюється терміном її можливої відсутності за визначеною згідно законодавства адресою місця проживання (у тому числі від терміну відсутності відповідної особи на території України на протязі окремого періоду або певних років).

Процедура зміни місця проживання потребує від особи здійснення активних дій, а у разі зайняття пасивної позиції, особа свідомо наражає себе на можливі негативні наслідки, які можуть настати з причин не проведення відповідних процедур, пов`язаних зі зміною місця проживання.

ОСОБА_3 є громадянкою України, має місце реєстрації у місті Києві про що зазначено у клопотанні, проте матеріали справи не містять відомостей про оформлення нею виїзду на постійне проживання за кордон, а тому суд вважає, що наразі підстави для застосування норм ч. 7 ст. 135 КПК України, відсутні.

IV.VIІ. Строки призначення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно до ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частиною 2 ст. 316 КПК України передбачений граничний строк для призначення судового розгляду, зокрема, судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Керуючись статтями 135, 139, 297-1, 309, 314-316, 323, 376, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання про здійснення викликів обвинуваченої ОСОБА_3 , в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України - залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору - залишити без задоволення.

Скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого відділу ГСУ ФР ДФС України ОСОБА_7 від 23.07.2019 про оголошення ОСОБА_3 в розшук - залишити без задоволення.

Скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 на постанову першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 07.02.2022 про доручення здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні іншому органу досудового розслідування - залишити без задоволення.

Скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 23.03.2023 про оголошення ОСОБА_3 в міжнародний розшук - залишити без задоволення.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 07.03.2018, який відбудеться у приміщенні суду за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, 31-А - 01 липня 2024 року о 14 годині 00 хвилин.

Судовий розгляд кримінального провадження № 0000021 від 07.03.2018 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України, здійснювати у порядку спеціального судового провадження (in absentia), у відкритому судовому засіданні одноособово, із застосуванням положень ст. 323 КПК України.

Повідомити обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про здійснення спеціального судового провадження щодо неї шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_11