Справа № 953/8868/24
н/п 1-кс/953/7114/24
"27" вересня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
встановив :
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що 28.07.2024 приблизно о 22:10 в м. Харкові в районі перехрестя вул. Григорія Сковороди та вул. Студентської автомобілем «Mercedes-Benz GL450» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ДТП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження та доставлена до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги імені проф. О.І.Мещанінова.
28.07.2024 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_6 транспортний засіб автомобіль марки «Mercedes-Benz GL450», р.н. НОМЕР_1 , під час огляду місця події було оглянуто та повернуто власнику на відповідальне зберігання.
Автомобіль «Mercedes-Benz GL450», р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з його участю в ДТП відповідно ст.98 КПК України, є речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберегли на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, з метою зберігання речових доказів відповідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України виникла необхідність у арешті автомобілю «Mercedes-Benz GL450», р.н. НОМЕР_1 .
Сторона обвинувачення зазначає, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.
На підставі викладеного, з метою забезпечення зберігання слідової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно.
В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах справи міститься заява прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , в якій він просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі (а.с. 20).
В судове засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, на електрону адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 , в якій він зазначає, що проти арешту не заперечує, просить місцем зберігання автомобіля визначити за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 . Вказує, що на теперішній час за матеріалами кримінального провадження проведено експертизи технічного стану автомобіля, а також судова медична експертиза, також з автомобілем проведено слідчий експеримент. В зв`язку з викладеним просить обрати місцем зберігання автомобіля за його місцем реєстрації (а.с. 22).
Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
28.07.2024 з 23.10 год. до 00.25 год. згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в районі перехрестя вул. Григорія Сковороди та вул. Студентської, проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого нічного не вилучалося (а.с. 6-12).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля «Mercedes-Benz GL450», р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15, 16).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
При цьому, згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» №7011 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, на момент експертного огляду та до моменту дорожньо-транспортної пригоди робоча гальмова система автомобіля «Mercedes-Benz GL450», д.н.з. НОМЕР_1 виконувала свої функції, тобто знаходилася в працездатному стані. На момент експертного огляду та до моменту дорожньо-транспортної пригоди рульове керування автомобіля «Mercedes-Benz GL450», д.н.з. НОМЕР_1 виконувало свої функції, тобто знаходилося в працездатному стані. На момент експертного огляду та до моменту дорожньо-транспортної пригоди ходова частина автомобіля «Mercedes-Benz GL450», д.н.з. НОМЕР_1 виконувала свої функції, тобто знаходилася в працездатному стані (а.с. 19).
Враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, враховуючи, що з автомобілем вже проведена судова автотехнічна експертиза, слідчий суддя вважає можливим арештоване майно передати на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, та попередити останнього про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Прийшовши до такого висновку про можливість передати на відповідальне зберігання вказане майно його власнику, слідчий суддя виходить також з необхідності дотримання загальних засад кримінального судочинства, в тому числі недоторканості права власності (ст. 7 КПК України).
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль «Mercedes-Benz GL450», р.н. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Передати автомобіль «Mercedes-Benz GL450», р.н. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1