УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 Справа №607/12883/14-к Провадження №1-кп/607/853/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , у м. Тернополі в залі суду під час розгляду кримінального провадження № 0000499, стосовно ОСОБА_4 , про обвинувачення за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_4 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подав клопотання, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 .

Для забезпечення участі обвинуваченої у розгляді вищевказаного клопотання враховуючи неможливість забезпечення її явки за викликом, прокурор звернувся до суду із клопотанням про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні прокурора про дозвіл на затримання зазначено наступне: «Тернопільським міськрайонним судом проводиться розгляд кримінального провадження № 0000499 від 18.12.2012, за обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

31.07.2014 до Тернопільського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000499 від 18.12.2012 за обґрунтованим обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Підволочиськ, Тернопільської області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, з незакінченою середньо-спеціальною освітою, не одружена, не працює, не депутат, на підставі ст. 89 КК України є раніше не судимою обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

Встановлено, що 03.10.2012 близько 07.00 год. у ОСОБА_4 , яка перебувала у квартирі N АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , виник намір на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір 03.10.2012, близько 07.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, та її дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу, таємно, із корисливих мотивів, викрала із шухляди тумбочки спальної кімнати срібні сережки загальною вагою 6,44 грама, вагою без цирконієвих камінців 5,94 грама, вартістю 178,2 гривні, які належать ОСОБА_5 .

В подальшому, ОСОБА_4 із місця вчинення злочину втекла чим завдала ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 178 гривень 20 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, встановлено, що 03.07.2014 близько 19:00 год у ОСОБА_4 , яка перебувала у будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , (яка є скарбником релігійної громади «Храму Вознесіння Господнього», ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться по вул. Львівській у м. Тернопіль) виник намір на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, 03.07.2014 близько 19.00 год ОСОБА_6 перебуваючи на кухні будинку, що по АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, із корисливих мотивів викрала із жіночої сумки чорного кольору, яка знаходилась у темно синьому пакеті із намальованими на ньому квітами, гроші в сумі 10000 гривень, які належать релігійній громаді «Храму Вознесіння Господнього», ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться по вул. Львівській у м. Тернопіль.

В подальшому із викраденими грошима ОСОБА_6 із місця вчинення злочину втекла, чим завдала релігійній громаді «Храму Вознесіння Господнього», ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться по вул. Львівській у м. Тернопіль, матеріальну шкоду на загальну суму 10000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

10.07.2014 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

10.07.2014 стосовно ОСОБА_4 слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном 09.09.2014 (справа № 607/11401/14-к).

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст.185 КК України, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які досліджувались слідчим суддею при обранні зазначеного запобіжного заходу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України, підставою застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування та суду.

Так, під час проведення досудового розслідування зазначеного провадження, після вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 , слідчим неодноразово зупинялось досудове розслідування у зв`язку із оголошенням підозрюваної ОСОБА_4 у розшук, а саме 13.11.2012 та 31.12.2012.

Після направлення обвинувального акту до суду, у зв`язку із систематичною неявкою в судові засідання обвинуваченої ОСОБА_4 та неможливістю виконання ухвал суду про привід обвинуваченої, судом 27.11.2014 винесено ухвалу про розшук обвинуваченої, провадження у справі зупинено.

Працівниками органів внутрішніх справ обвинувачену ОСОБА_4 знайдено та 06.11.2015 доставлено в суд.

В подальшому, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09.11.2015 до ОСОБА_4 застосовано привід в судове засідання через органи внутрішніх справ. Станом на 28.01.2016 зазначену ухвалу суду виконати не надалось за можливе, у зв`язку з відсутністю за місцем проживання обвинуваченої та відсутністю будь-якої інформації про можливе місце її знаходження, про що надано суду вмотивовані рапорти працівників поліції.

Тому, 28.01.2016 судом винесено ухвалу про розшук обвинуваченої ОСОБА_4 , провадження у справі зупинено.

Очевидним є те, що ОСОБА_4 переховувалась від органу досудового розслідування та на даний час переховується від суду.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, зокрема, позбавлення волі до 5 років, будучи належним чином повідомлений про час і місце проведення з ним слідчих дій та судових засідань, навмисно переховувалась від органу досудового розслідування та на даний час переховується від суду з метою уникнення відповідальності. Крім того вона ніде не працює, офіційних доходів не отримує.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріплено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

2) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 відомо місце проживання свідків та потерпілих, у зв`язку із чим, обвинувачена може впливати на свідків та потерпілих у провадженні, чинити відповідний психологічний тиск, погрожувати фізичною розправою, а також схиляти до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, що узгоджується із санкцією статті за якою обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 .

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченої, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінуються, обсягу обвинувачення. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи обвинуваченої ОСОБА_4 .

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.

Таким чином, застосувавши більш м`який запобіжний захід неможливо запобігти ризикам викладеним у клопотанні, а саме запобігти: можливості переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, які останній добре відомі.»

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснив, що наявні підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак враховуючи те, що на даний час до обвинуваченої запобіжні заходи не застосовані та наявні підстави вважати, що вона переховується від суду, з метою забезпечення його безпосередньої участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу необхідно отримати дозвіл на її затримання з метою приводу.

Суд ознайомившись зі змістом клопотань сторони обвинувачення, оглянувши наявні матеріали судового провадження приходить до переконання про доцільність надання дозволу на затримання обвинувачуваного ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи із наступних підстав.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст.188 КПК України, прокурор, має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

В свою чергу на підставі ст. 28, 318 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки; проведення судового розгляду у розумні строки забезпечує суд; судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

З журналів судових засідань вбачається, що ОСОБА_4 тривалий час систематично не з`являлась до суду. Крім того, не повідомляла про причини неявки. За таких обстави суд вважає, що ОСОБА_4 умисно не прибуває до суду та заздалегідь не повідомляє про причини, тобто порушує свої обов`язки передбачені ст.42 КПК України, і в такий спосіб перешкоджає здійсненню правосуддя. У зв`язку з неявкою до суду стосовно ОСОБА_4 неодноразово застосовувався привід, згідно ухвал суду від 22 жовтня 2014 року та від 09 листопада 2015 року. Крім того, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2016 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про місце перебування ОСОБА_4 , її було оголошено в розшук.

На даний час до обвинуваченої запобіжні заходи не застосовані, при цьому наявні підстави вважати, що вона переховується від суду.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, що узгоджується із вимогами п.3 ч.2 ст. 183 КПК України. Наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, що слідує із реєстру матеріалів досудового розслідування.

Прокурором доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 переховувалася від органу досудового розслідування та суду, перешкоджала кримінальному провадженню, що підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Також доведено обставини котрі свідчать про існування ризиків визначених ст. 177 КПК України, зокрема: ризику переховуватись від суду та ризику незаконного впливу на свідків.

Крім цього пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови) передбачено, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_4 узгоджується з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де поміж іншого зазначено, що необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для тримання особи під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Європейський Суд також визнає, що, враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Однак слід врахувати, що метою надання дозволу на затримання обвинуваченої є саме забезпечення її явки для участі у вирішенні поданого прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що безумовно не свідчить про вирішення вказаного клопотання на даному етапі а є рішенням суду, який створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу ухиляється від явки до суду, тим самим перешкоджає здійсненню судового розгляду, існує реальна загроза, що обвинувачена буде і надалі переховуватися від суду, що приведе до затягування судового розгляду кримінального провадження, крім цього перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідків, відтак наявні достатні підстави для надання дозволу на її затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про тримання під вартою, тому суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про дозвіл на затримання обвинуваченої, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід задовільнити.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 22, 28, 187, 189, 190, 318 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання задовільнити. Надати дозвіл на затримання обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; 2) закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; 2-1) добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

Строк дії ухвали закінчується 08 лютого 2025 року в 23 год. 59 хв.

Контактні дані прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , номери телефону (0352) 52-13-63, НОМЕР_1 .

Копію ухвали надіслати прокурору Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 для відома і контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1