справа №176/1754/24
провадження №1-кп/176/160/24
у х в а л а

08 серпня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисникаОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Жовті Води Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000046 від 17.06.2024 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого(розлученого), військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця-оператора, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.04.2024 року за ч.2 ст.263 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

по підозрі у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшов обвинувальний акт з додатками (матеріалами кримінального провадження) відносно ОСОБА_5 по підозрі останнього у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Обвинувальним актом надійшов до суду разом з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 червня2024 року вказане кримінальне провадження передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Враховуючи наявністю підстав для перевірки матеріалів кримінального провадження, з`ясування достатності фактичних і юридичних підстав для прийняття рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України, вирішення питання, пов`язаних з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду, ухвалою судді від 01 липня 2024 року в даному кримінальному провадженні відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку та вирішено необхідним призначити підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання 08.08.2024 законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлена, про що свідчить довідка про доставку смс повідомлення, не з`ялилась. Про причини неприбуття суд не повідомила. Однак, неприбуття потерпілого не є перешкодою для проведення підготовчого судового засідання.

Прокурор вважає необхідним постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Захисник заперечував проти призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, зазначивши що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та заявив про його повернення прокурору. Так, захисник ОСОБА_4 зазначає, що зміст та форми кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, як верховенство права і законність.

Про невиконання вимог закону при складанні обвинувального акта свідчать наступні факти.

Частиною 1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Одже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визначається обвинувачений правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

В обвинувальному акті викладено обставини підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. В подальшому, в обвинувальному акті зазначається, всупереч вимозі п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, кваліфікація проступку передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. Тобто, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, а не обвинувачуються.

За таких обставин, за вказаним обвинувальним актом ОСОБА_5 має статус не обвинуваченого, а підозрюваного, так як відповідно до положень ст. 277 КПК України вказане становлять зміст повідомлення про підозру, а не обвинувального акту.

Захисник звертає увагу суду, що підозра це ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. Це відрізняє підозру від підсумкового висновку слідчого чи прокурора про винуватість особи, який формулюється у обвинувальному акті, та має бути з точки зору сторони обвинувачення обґрунтованим, достовірним та остаточним (безсумнівним). Саме тому обвинувачення, відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України, Підозра не може бути твердженням, її сутність полягає в тому, що це тільки припущення, яке необхідно перевірити під час нового етапу досудового розслідування, який наступає після повідомлення про підозру конкретної особи.

Таким чином, направлений до суду обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , як того вимогають положення п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, і саме в такій послідовності, а в ньому лише наявні відомості про підозру у вчиненні, кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Тобто, відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, що за переконанням захисника, позбавляє можливості обвинуваченого належно усвідомлювати та захищатися від обвинувачення, що є грубим порушенням права на захист, яке підлягає реалізації на будь якій стадії кримінального провадження та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Обвинувальний акт, в даному кримінальному провадженні дублює повідомлення про підозру, що є неприпустимим.

Також, захисник ОСОБА_4 зазначає, що правова кваліфікація кримінального проступку з посиланням на положення закону і статей, в даному випадку ч.1 ст. 164 КК України, повинна бути зазначена в обвинувальному акті до формулювання обвинувачення і після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що також є порушенням порядку послідовності зазначення відомостей в обвинувальному акті, оскільки в наданому суду обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального проступку не викладена на початку формулювання обвинувачення, а тільки після викладу фактичних обставин кримінального проступку в якості підозри. Формулювання обвинувачення взагалі відсутне в даному обвинувальному акті.

Вважає, що таким чином був порушений порядок висування його підзахисному обвинувачення у вчиненні кримінального проступку і тому судове провадження за даним обвинувальним актом є неможливим, що за переконанням захисника, позбавляє можливості обвинуваченому належно усвідомлювати та захищатися від обвинувачення, що є грубим порушенням права на захист, яке підлягає реалізації на будь якій стадії кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши прокурора, думку захисника та його підзахисного, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 32, 33 КПК України дане кримінальне провадження підсудне Жовтоводському міському суду Дніпропетровської області.

Підстав для зупинення чи закриття провадження у справі немає.

Але, обвинувальний акт до судового розгляду призначене бути не може, та має бути повернутий прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, оскільки зазначений обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які мають міститися в обвинувальному акті і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Обвинувальний акт це важливий процесуальний документ досудового розслідування, його процесуальне значення полягає в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення (ч.1 ст.337 КПК України).

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таку послідовність складових частин обвинувального акта визначив законодавець.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Як вбачається із надісланого прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону обвинувального акту ці вимоги закону органом досудового слідства та прокурором виконані не були.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відсутне формулювання обвинувачення в розумінні вимог ст. 3 КПК України, згідно яких обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.

Так, після викладення фактичних обставин у підозрі вчиненого проступку ОСОБА_5 , наведена правова кваліфікації кримінального проступку щодо особи викладені встановлені досудовим розслідуванням обставини, тобто фактичні обставини кримінального правопорушення/проступку, які прокурор вважає встановленими, що не є формулюванням обвинувачення.

Таким чином, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального проступку щодо особи, і не містить формулювання обвинувачення.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Дані положення випливають і з п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини, рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п. 79).

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визначається обвинувачений правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

В обвинувальному акті викладено обставини підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, а не обвинувачення. Формулювання обвинувачення обвинувальний акт не містить взагалі.

Орган досудового розслідування не дотримався вказаних вимог закону, що призвело до викладання неконкретного обвинувачення, що є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України та порушенням права обвинуваченого на захист.

Європейським судом з прав людини неодноразово зазначалось, що важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду у кримінальній справі є надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи («Камасінскі проти Австрії», «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Відсутність зазначених судом обставин робить формулювання обвинувачення неконкретним, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Необхідно звернути увагу на наступне:

- при прийнятті даного рішення суд не досліджував жодного доказу, а тому не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості;

- суд не давав оцінку обставинам кримінального правопорушення, а лише зазначив на відсутність обов`язкових даних у формулюванні обвинувачення викладеному в обвинувальному акті;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, чи розглянути в спрощеному провадженні, який не містить обов`язкових даних в формулюванні обвинувачення означало б призвести до порушення права на захист обвинуваченого і до можливого скасування вищою інстанцією судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи судом, з підстав порушення права на захист;

- призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, який не містить обов`язкових даних в формулюванні обвинувачення, розраховуючи на зміну обвинувачення прокурором в майбутньому, суд не може, так як по-перше: зміна обвинувачення це право, а не обов`язок прокурора, а по-друге: вказані недоліки не можуть бути виправлені під час судового розгляду в порядку ст. 338 КПК України шляхом зміни обвинувачення в суді, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Слід також зазначити, що ч.4 ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік документів, які мають додаватись до обвинувального акту, а саме: реєстр матеріалів досудового розслідування, який повинен відповідати положенням ст.109 КПК України, цивільний позов, якщо був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів кримінального провадження.

Так, у відповідності до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Вказані вимоги закону органом досудового слідства належним чином не виконано. Слід зазначити, що реєстр матеріалів досудових розслідувань є незмістовним, не відображає в повному обсязі проведених процесуальних дій.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, відсутні дані про проведення такої процесуальної дії: реєстр не містить роз`яснення прав і обов`язків законного представника потерпілого. Окрім того відсутні відомості чи забезпечено надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копії матеріалів дізнання шляхом їх вручення.

Отже, відсутність у реєстрі матеріалів досудового розслідування переліку всіх проведених процесуальних дій під час проведення досудового розслідування, є суттєвим порушенням вимог КПК України, що суперечить вимогам ст. 109 КПК України.

Таким чином, до обвинувального акту, в порушення вимог ч.1 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України, не додано реєстр матеріалів досудового розслідування, який би відповідав вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Зазначені недоліки обвинувального акту та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування позбавляють суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

З огляду на те, що в підготовчому судовому засіданні судом безспірно встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України він має бути повернутий прокурору, що його направив до суду.

Керуючись ст. 8,9, 302, 314, 371-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженню № 0000046 від 17.06.2024 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по підозрі у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України повернути прокурору Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі на протязі 7 днів апеляційнї скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1