Справа № 346/5353/24
Провадження № 1-кп/346/677/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000664 від 17.09.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, пенсіонера, неодруженого, на утриманні нікого не має, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.06.2024 року, яка набрала законної сили 09.07.2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Однак, обвинувачений, будучи належним чином ознайомленим із вказаною постановою, умисно, в порушення вимог п.9 ст. 129 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не виконав вказане судове рішення в частині позбавлення права керування транспортними засобами, а саме 16.09.2024 року близько 15:47 год. в АДРЕСА_3 , керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», номерний знак « НОМЕР_2 », де був зупинений працівниками Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, та підтвердив, що керує транспортним засобом без права керування ним. Тобто, обвинувачений добровільно не виконав постанову суду, яка набрала законної сили, порушивши один із основних принципів судочинства обов`язковість судових рішень, за що передбачена кримінальна відповідальність.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.

30.09.2024 року між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_4 за участю ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до цієї угоди ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому вказаного кримінального правопорушення. Сторони також узгодили, що за скоєння даного кримінального правопорушення підозрюваному призначається покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, враховуючи його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також його особу, який раніше не судимий, не перебування на обліках в нарколога та психіатра, відсутність шкоди, завданоїкримінальним правопорушенням, та обставин, що обтяжують покарання. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити зазначену угоду.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який вже згідно з правилами ч. 2 ст.42 КПК України набув статусу обвинуваченого, також підтримав дану угоду, просить суд її затвердити. При цьому він пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє характер обвинувачення, зміст наданих йому законом прав, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, обмеження щодо права оскарження вироку, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди. При цьому, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, із запропонованим видом покарання погодився, а також зазначив, що знаючи про позбавлення його права керування транспортним засобом, у вересні 2024 року керував зазначеним транспортним засобом у особистих справах, зокрема, необхідністю поїздки в аптеку для придбання ліків, обіцяв в майбутньому подібного не вчиняти.Також обвинуваченому роз`яснено обмеження щодо права оскарження вироку та інші наслідки, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Обвинувачений заявив, що витрати за проведення експертизи сплатить в добровільному порядку.

Захисник зазначив, що укладення вказаної угоди є добровільним, відбувалось в його присутності, процесуальні умови її укладення дотримані та просить затвердити вказану угоду.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє права, визначені в п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом частин 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є відповідно до ст.12 КК України нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд також враховує особу ОСОБА_4 , який не судимий (а.п. 20), позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 30), на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 23, 24).

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Судом встановлено, що вказані обставини знайшли своє відображення в розглядуваній угоді про визнання винуватості.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, покарання, узгоджене прокурором та обвинуваченим, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умови вказаної угоди відповідають вимогам закону, угода не суперечить інтересам суспільства, не порушує законні права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, а також відсутні інші підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 374, 469, 470, 472- 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.09.2024 року між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - диск з двома відеозаписами з боді-камери поліцейського офіцера громади ОСОБА_6 від 16.09.2024 року за фактом зупинки транспортного засобу марки «ВАЗ 2101», номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження, які наявні в Коломийській окружній прокуратурі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою та сьомою статті 474 КПК України , в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1