Справа № 529/538/24
Провадження № 1-кп/529/130/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000507 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Чернещина Диканського району Полтавської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 23.08.2023 Диканським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 289 КК України до штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн., який станом на 01 серпня 2024 року взагалі не сплачено,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину у вигляді незаконного заволодіння транспортним засобом, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив новий злочин під час невідбутого покарання.

Так, 24 травня 2024 року близько 04 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства, що знаходиться по АДРЕСА_2 , та яке належить на праві користування ОСОБА_5 , на подвір`ї побачив скутер марки XinLing TXM 50 E синього кольору, який належить на праві власності ОСОБА_5 , яким вирішив заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, умисно, ОСОБА_4 підійшов до скутера марки XinLing TXM 50 E 2007 року випуску, викотив його з подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 на вулицю незаведеним, після чого покотив його до покинутого господарства у цьому ж селі, де заховав у кущах. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 8 063 грн 94 коп.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що дійсно 24 травня 2024 року близько 04 год. 00 хв. він, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , без отримання згоди власника ОСОБА_5 , викотив належний останньому скутер XinLing на вулицю незаведеним, після чого покотив його до покинутого господарства у цьому ж селі, де заховав у кущах. ОСОБА_4 вказав, що щиро кається у вчиненому та просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності. Потерпілий вказав, що він підтримує надані ним на досудовому розслідуванні показання та погоджується із визначеним судом покаранням обвинуваченому.

Прокурор вказав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у його вчиненні та призначити покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Враховуючи те, що злочин за даним вироком ОСОБА_4 вчинив під час невідбутого покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн, який взагалі не сплачено, то на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за даним вироком покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років повністю приєднати невідбуте покарання ОСОБА_4 за попереднім вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн, та остаточно визначити до відбування ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу в дохід держави в розмірі 17 000,00 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Диканського районного суду Полтавської області від 23.08.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн, виконувати самостійно. Просив, до набрання вироком законної сили, обрати обвинуваченому запобіжний захід утримання під вартою.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого, досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, наслідки вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру. Суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття.

При призначенні покарання суд також враховує висновки, викладені у досудовій доповіді уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до яких ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства є середніми, що свідчить про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства.

Суд зауважує, що висновки, викладені у досудовій доповіді уповноваженого органу з питань пробації, мають рекомендаційний характер та не є визначальними та категоричними для врахування при призначенні покарання. Тому, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує у сукупності як висновки досудової доповіді, так і обставини, характер вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд також бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, має незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у вигляді незаконного заволодіння транспортним засобом, злочин за даним вироком вчинив під час невідбутого покарання за попереднім вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.08.2023, за яким йому було призначено покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн. Судом встановлено, що ОСОБА_4 , навіть після розстрочення йому виплати цього штрафу на 10 місяців відповідно до ухвали Диканського районного суду Полтавської області від 15.11.2023, не здійснив жодного платежу на погашення цього штрафу та не надав суду жодних доказів, які б свідчили про поважність причин несплати визначеного судом штрафу. ОСОБА_4 , не виконавши попередній вирок суду, через незначний проміжок часу, а саме дев`ять місяців, знову вчинив аналогічний злочин у вигляді незаконного заволодіння транспортним засобом. Крім того, судом встановлено, що на теперішній час ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та утримується під вартою по зазначеному кримінальному провадженні.

Вказане вище у сукупності свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого, небажання останнього стати на шлях виправлення і підвищену суспільну небезпеку.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст. 69 КК України.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України). Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20, провадження № 51-3730км20.

Враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, враховуючи те, що ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, під час невідбутого покарання за попереднім вироком суду, через незначний проміжок часу вчинив умисний тяжкий аналогічний злочин, що свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та небажання останнього стати на шлях виправлення, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Враховуючи те, що злочин за даним вироком ОСОБА_4 вчинив під час невідбутого покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн, який взагалі не сплачено, то на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за даним вироком покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років слід повністю приєднати невідбуте покарання ОСОБА_4 за попереднім вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн, та остаточно визначити до відбування ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу в дохід держави в розмірі 17 000,00 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Диканського районного суду Полтавської області від 23.08.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000,00 грн, виконувати самостійно.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому по даному кримінальному провадженні не обирався. Враховуючи те, що на теперішній час ОСОБА_4 утримується під вартою по іншому кримінальному провадженні стосовно нього за ч. 4 ст. 408 КК України відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2024 у справі № 336/6899/24, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно нього продовжено до 22 вересня 2024 року включно, то суд вважає за доцільне не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання даним вироком законної сили.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення товаро-транспортної експертизи у розмірі 1 514,56 грн, то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч. 1, 4 ст. 71, ч. 3 ст. 72, ч. 2 ст. 289 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. ст. 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за даним вироком покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років повністю приєднати невідбуте покарання ОСОБА_4 за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2023 року у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн 00 коп, та визначити до відбування ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та штрафу в дохід держави в розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн 00 коп.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Диканського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17 000 (сімнадцяти тисяч) грн 00 коп, виконувати самостійно.

Строк покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення товаро-транспортної експертизи у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 коп.

Речовий доказ у вигляді скутера марки XinLing TXM 50 E синього кольору, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , - залишити останньому як його власність.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1