Справа № 953/8698/24
н/п 1-кп/953/1085/24
"01" жовтня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, із середньою освітою, без реєстрації місця мешкання, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-28 травня 2008 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-19 вересня 2013 року Алуштинським міським судом Автономної Республіки Крим за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 України до 3 років позбавлення волі; 17 липня 2015 року на підставі ухвали Орджонікідзеського районного суду м. Харкова від 09.07.2015 звільнений умовно-достроково на не відбуту частину призначеного покарання у виді 11 місяців 14 днів позбавлення волі,
- 19.02.2018р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч.1 ст. 70, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 25.11.2019р. Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.3 ст. 185,ч.1 ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, 08.10.2020р. звільнився по відбуттю строку покарання
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
У судовому засіданні підозрюваний зазначив, що згоден із закриттям провадження, у зв`язку з декриміналізацією діяння відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», що набув чинності 09.08.2024.
Згідно пред`явленої підозри, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, судимість за яких не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, будучи офіційно не працевлаштованим та не маючим постійного джерела доходів, з корисливих мотивів, діючи умисно, повторно із прямим умислом, спрямованим на забезпечення злочинного результату та вчинення злочину пов`язаного із незаконним заволодінням чужого майна вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин:
19.05.2024, приблизно о 19:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 зустрівся на ринку «Солі Плюс», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , зі своїм знайомим - потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав у своїй руці мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі «SM-G570F», 2016 року випуску. Під час розмови з останнім, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману.
Реалізуючи свій, раптово виниклий, злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність свого діяння, діючи повторно, в ході спілкування з раніше знайомим йому потерпілим ОСОБА_5 попрохав у останнього, під приводом необхідності здійснення дзвінка, мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі «SM-G570F», 2016 року випуску, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4707 від 11.06.2024 склала - 933 гривень. Отримавши від ОСОБА_5 мобільний телефон для, начебто, здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_4 з даним мобільним телефоном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 933 гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).
Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.
Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..
Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібним викраденням майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_4 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за шахрайство, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у заволодінні майном вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого ОСОБА_4 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні заволодіння якого він підозрюється складає - 933 грн.
Зважаючи на те, що підозрюваний не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.
Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Судові витрати на залучення експерта в сумі 3029 грн. 12 коп. підлягають стягненню з підозрюваного на користь держави.
Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, ст. 5 КК України, п.4-1 ч.1 ст. 284, ст. 479-2 КПК України, суд,
Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Речовий доказ мобільний телефон торгової марки «Samsung» моделі «SM-G570F», залишити у потерпілого ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3029 грн. 12 коп.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 7-денний строк з моменту її проголошення, через Київський районний суд м.Харкова.

Ухвала набирає законної сили, після закінчення строку на її оскарження.

Суддя ОСОБА_1