Справа № 451/1775/23
Провадження № 1-кп/451/29/24
ВИРОК

іменем України

25 липня 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 451/1775/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000844 від 27.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Терешківці, Горохівського району, Волинської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 3-ої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представники потерпілих ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

за участю прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілих ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 - 27 серпня 2023 року близько 07 годин 21 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись у напрямку м. Львів по проїжджій частині автодороги Н-17 (Львів- Луцьк) у селі Сабанівка Червоноградського району Львівської області, з перевищенням допустимої в межах населеного пункту швидкості, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожніх знаків 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч», 1.4.7 «Напрямок повороту», 1.39 «Аварійно небезпечна ділянка (інша небезпека)», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 7.21.1 «Вид небезпеки» розділу 33 ПДР України, та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням вказаного автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час у напрямку міста Луцьк, їхав керований потерпілим ОСОБА_6 автомобіль марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та зіткнувся з ним, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України - п.1.2. - «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п. 1.3. - «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху»; п.1.5. - «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п.2.3. - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну ..., стежити за ... технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; п.12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.12.4 - «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; а також вимоги суцільної лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій т/з - потерпілий ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми (поєднаної травми), відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середньої важкості, перелому склепіння черепа з переходом на основу, пневмацефалії, двобічної нижньодольової пневмонії, правобічного пневмотораксу, відкритого перелому лівого стегна зі зміщенням, відкритого перелому наколінника, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення та пасажир т/з - потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми лівої руки у вигляді перелому третьої п`ясної кістки та забійних ран, травми правої руки у вигляді перелому шиловидного відростка променевої кістки та забою лівої легені, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини справи як викладено вище у вироку, а саме, що дійсно - 27 серпня 2023 року близько 07 годин 21 хвилин, керував автомобілем марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухався ним у напрямку м. Львів по проїжджій частині автодороги Н-17 (Львів - Луцьк) у селі Сабанівка Червоноградського району Львівської області із швидкістю 90 км/год, на повороті зменшив швидкість, однак визнає, що проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку і на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час у напрямку міста Луцьк їхав автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого він з ним зіткнувся. У результаті ДТП, тілесні ушкодження отримали потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , після даної події потерпілим була надана медична допомога; шкодує за вчинене та просить суворо не карати. З часу ДТП кілька разів навідувався до потерпілого ОСОБА_6 в лікарню та привозив донорів для здачі крові для ОСОБА_6 , також через маму ОСОБА_6 передав на лікування потерпілому ОСОБА_6 - 20 000 грн., бо він перебував у важкому стані; постійно телефонував і цікавився станом здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , просив пробачення. Останній раз коли він відвідував потерпілого ОСОБА_6 , то його мама попросила їх не турбувати і не приїжджати, також в телефонному режимі просила їх не торбувати. Після того, він контактував із дружиною потерпілого ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 , цікавився їх здоров`ям у лікарів; намагався контактувати із потерпілим ОСОБА_6 , однак останній від нього не брав слухавку. Додому до потерпілих перестав навідуватися після розмови із мамою потерпілого ОСОБА_6 та погроз їхніх родичів і сусідів. Під час розгляду справи частково відшкодував моральну шкоду, зокрема потерпілому ОСОБА_6 переказав 15 000 грн., потерпілому ОСОБА_7 5000 грн., оскільки вважає, що внаслідок ДТП завдав потерпілим моральної шкоди; вважає, що ним заподіяна потерпілим моральна шкода на загальну суму 70 000 грн. і він не відмовляється в подальшому решту суми доплатити, однак на даний час у нього скрутне матеріальне становище. Просив суворо не карати, не позбавляти волі та права керувати транспортними засобами, оскільки є інвалідом 3-групи, займається с/г роботами та допомагає ЗСУ, тому буде більш корисним, якщо буде працювати та зможе відшкодувати потерпілим моральну шкоду. Щодо поданих потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до нього цивільних позовів, то такі не визнав, оскільки потерпілим частково моральну шкоду відшкодував, крім того цивільна відповідальність застрахована і вважає, що відповідати за позовами має страхова компанія; про страховий випадок повідомили вчасно. Просив в задоволенні таких відмовити з підстав зазначених у відзивах.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доводиться зібраними та дослідженими у справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 27 серпня 2023 року близько 07 годин 21 хвилин, керував автомобілем марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 та рухався ним у напрямку міста Луцьк по проїжджій частині автодороги Н-17 (Львів - Луцьк) у селі Сабанівка Червоноградського району Львівської області, їхав з допустимою в межах населеного пункту швидкістю, в салоні крім нього перебував його батько - потерпілий ОСОБА_7 . В цей час в напрямку м. Львова їхав автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого, який виїхав на смугу зустрічного руху, по якій їхав він разом із потерпілим ОСОБА_7 та здійснив з його автомобілем зіткнення. Внаслідок ДТП, він отримав тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження. Події ДТП він не пам`ятає, оскільки одразу після зіткнення а/б він втратив свідомість і лише в лікарні через деякий період часу прийшов до свідомості. Зі слів його батька, йому відомо, що обвинувачений разом із потерпілим ОСОБА_7 надали йому першу допомогу, приїхала швидка та поліція; а також те, що обвинувачений кілька разів приходив до нього в лікарню; особисто у нього, обвинувачений пробачення не просив і до нього не телефонував; останній забезпечував донорами для здачі крові; не заперечує, що обвинувачений частково відшкодував йому моральну шкоду, однак вважає, що сума відшкодування повинна бути набагато більшою. У щире каяття обвинуваченого не вірить, оскільки при такому, він би мав відшкодувати повністю моральну шкоду, а не частково. Внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження і йому призначена друга група інвалідності, із 27.08.2023 по даний час періодично лікується. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, стягнути із обвинуваченого в його користь моральну шкоду в розмірі 400 000 грн., однак врахувати те, що обвинувачений йому відшкодував 15 000 грн., тому залишається відшкодувати 385 000 грн. Просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, разом з тим приймає його вибачення.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 27 серпня 2023 року близько 07 годин 21 хвилин, він в якості пасажира їхав в автомобілі марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував потерпілий ОСОБА_6 та рухались а/б у напрямку міста Луцьк по проїжджій частині автодороги Н-17 (Львів - Луцьк) у селі Сабанівка Червоноградського району Львівської області. В цей час в напрямку м. Львова їхав автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченого, який виїхав на смугу зустрічного руху, по якій їхали вони із потерпілим ОСОБА_6 та здійснив з їхнім автомобілем зіткнення. Внаслідок ДТП, він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілий ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження. Після ДТП його ритм життя змінився, постійно болить рука, сума 20 000 грн., яка йому відшкодована обвинуваченим не є достаньою. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, стягнути із обвинуваченого в його користь моральну шкоду в розмірі 200 000 грн., однак врахувати те, що обвинувачений йому відшкодував 5 000 грн., тому залишається відшкодувати 195 000 грн. Просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, вибачення обвинуваченого приймає.

У судовому засіданні представники потерпілих - адвокат ОСОБА_8 ( с/з 27.02.2024, 03.06.2024), адвокат ОСОБА_9 ( с/з 25.07.2024), підтримали цивільні позови, з підстав та доводів, викладених у позовних заявах. Просили позови задовольнити повністю.

Захисник обвинуваченого зазначив, що обвинувачений повністю визнав свою вину, при обставинах, які викладені в обвинувальному акті. Цивільні позови обвинувачений заперечує, відзиви на позовну заяву підтримують в повному обсязі та просять такі врахувати при винесенні рішення. У відзивах на позовні заяви, а саме щодо підстав для відмови у позові потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 захисник зазначав, що пункт 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини».

Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р, «обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих у наслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників».

Вважає, що Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

Виходячи із наведеного, зазначає, що між власником транспортного засобу марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було укладено поліс № АТ/3419651 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (те саме вказано й в ст. 6 Закону). Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн. - 320 000 грн., за шкоду життю та здоров`ю.

Також зазначає, що відповідно до роз`яснень п. 16 Постанови № 4, «Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди житло, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо - транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі».

Таким чином, вважає, що оскільки в ході розгляду справи позивачами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не пред`являються вимоги до AT «Страхова група «ТАС», а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди завданої в результаті ДТП задоволенню не підлягають. Просить врахувати, що згідно ст. 23 Відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено: 23.1. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Зазначає, що вказаний висновок, також ґрунтується на підставі ст. 1194 ЦК України, в якій зазначено, що «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Відповідно до п. 9.1. Закону «Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування».

Також, у відзиві на позовну заяву захисник надав заперечення щодо відшкодування моральної шкоди, а саме щодо фізичного болю та страждань, то зазначає, що позивачі - потерпілі стверджують, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27 серпня 2023 р., вони зазнали душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них самих та інших членів сім`ї та близьких родичів. Душевних страждань, яких фізична особа зазнала із знищенням чи пошкодженням майна.

Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Зазаначає, що крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Вважає, що визначений розмір потерпілим ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 200 000 грн. та визначений розмір потерпілим ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 400 000 грн. є абсолютно не обгрунтованим, завищеним, а позивачами не доведено та не надано доказів, що саме на таку суму їм заподіяну моральну шкоду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України доводиться також зібраними та дослідженими у справі письмовими доказами:

Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.08.2023 зі схемою та фототаблицями до нього (т. 1 а.с. 144-169), видно, що такий проведено старшим слідчим СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 , за участі понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_3 .. Місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано на 62 км+980 метрів автодороги н-17 ( Львів-Луцьк) в межах села Сабанівка Червоноградського району Львівської області. Транспортний засіб № 1 - автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , локалізація пошкоджень на транспортному засобі: наявні численні пошкодження задньої правої частини (бокової), деформовані металеві конструкції кузова, численні подряпини, інші пошкодження. Транспортний засіб № 2 - автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 , локалізація пошкоджень на транспортному засобі: наявні численні пошкодження передньої частини, деформовані металеві конструкції кузова, подряпини, розбите скло, інші пошкодження. Переднє ліве колесо розгерметизовано. Автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 поміщено для зберігання на територію по АДРЕСА_2 . Огляд розпочато 27.08.2023 о 09.55 год, закінчено 27.08.2023 о 10.40 год.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 р.в. видно, що такий належить ОСОБА_13 Посвідчення водія № НОМЕР_3 видано на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( т.1 а.с. 170).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 , 1976 р.в. видно, що такий належить ОСОБА_14 Посвідчення водія № НОМЕР_4 видано на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Т.1 а.с. 171).

Згідно копії полісу № АТ/3139601 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 застрахований в АТ «СГ`ТАС» (приватне) з 31.08.2022 по 30.08.2023 включно, тобто на час ДТП був застрахований ( т.1 а.с. 172).

Згідно копії полісу № АТ/3419651 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 застрахований в АТ «СГ`ТАС» (приватне) з 05.11.2022 до 04.11.2023 включно, тобто на час ДТП був застрахований ( т.1 а.с. 77).

Як видно з висновку експерта № СЕ-19/114-23/16692-ІТ від 10.11.2023 на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією; на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції передбачені конструкцією ( т.1 а.с. 198-202).

Як видно з висновку експерта № СЕ-19/114-23/16673-ІТ від 10.11.2023 на момент огляду ОСОБА_15 система досліджуваного автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться в стані повної відмови по причині її розгерметизації внаслідок пошкодження та зриву з місця свого кріплення бачка головного гальмівного циліндру, а також затискання деформованими елементами кузова педалі гальма; на момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться в непрацездатному стані внаслідок деформації та зміщення з місця свого штатного розташування рульового колеса разом з рульовою колонкою, а також обмеження кута повороту керованих коліс із-за порушення нормального геометричного просторового розташування рульової трапеції та затискання переднього лівого керованого колеса деформованими елементами кузова; пошкодження та руйнування, які призвели до стану повної відмови робочої гальмівної системи та непрацездатного стану системи рульового управління досліджуваного автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 утворились під час ДТП. Питання про можливість водієм виявити вказані несправності перед виїздом чи під час експлуатації т/з втрачає технічний зміст ( т.1 а.с. 203-208).

Як видно з висновку експерта № 92/2023 від 15.11.2023 згідно із медичної карти стаціонарного хворого № 10727/380 на ім`я ОСОБА_6 , потерпілому встановлено діагноз «Політравма (поєднана травма). Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку середнього ступеня важкості. ...контузій не вогнище задньої задньої лобної частки справа. Перелом склепіння черепа з переходом на основу. Перелом лицевого черепа. Забійна рана лобної ділянки та в ділянці підборіддя. Закрита тупа травма грудної клітки. Забій легень. Правобічний пневмоторакс. Стан після дренування. Двобічна нижньодолева пневмонія, клінічна група III. Двобічний гідроторакс. Відкритий відламковий перелом лівого стегна зі зміщенням, тип II. Відкритий перелом правого передпліччя, тип II. Множинні садна кінцівок». Діагноз заключний клінічний: «Політравма поєднана травма. Відкрита ЧМТ. Забій головного мозку середньої важкості. Перелом склепіння черепа з переходом на основу. Пневмацефалія. Двобічна нижньодольова пневмонія. Правобічний пневмоторакс. Відкритий перелом лівого стегна зі зміщенням. Відкритий перелом наколінника». Вказані тілесні ушкодження могли виникнути незадовго до госпіталізації від контакту з тупими предметами та може відповідати показам потерпілого, а саме виникнення внаслідок ДТП до виступаючих частин салону автомобіля 27.08.2023 року та за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень ( Т.1 а.с. 178-180).

Як видно з висновку експерта № 69/2023 від 23.10.2023 при обстеженні ОСОБА_7 , лікарями було встановлено діагнози: «Забійні рани лівої кисті. З/перелом основи Шї п`ясної кістки лівої кисті. 3/перелом правої променевої кістки. Забій нижньої долі лівої легені», «Забій грудної клітки, лівої легені, кровохаркання». Вказані діагнози підтверджуються даними

КТ-обстеження та рентгенологічних досліджень. Під час судово-медичної експертизи постраждалого було виявлено 2 рубці на тильній поверхні лівої кисті, що можуть бути слідами загоєних ран. Таким чином, слід вважати, що у гр. ОСОБА_7 мали місце травма лівої руки у вигляді перелому 3-ї п`ясної кістки та забійних ран, травма правої руки у вигляді перелому шиловидного відростка променевої кістки та забій лівої легені.

Вказані тілесні ушкодження утворились від неодноразової дії тупого

предмета (предметів), або від ударів об такі, могли виникнути внаслідок ДТП при вказаних обставинах, 27 серпня 2023 року, як вказано у «Постанові» та постраждалим. Зазначені ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості ( т.1 а.с. 181-182).

Як видно із відповіді В.о. директора КП «ЦМЛЧМР» від 04.09.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27.08.2023 о 09.00 був доставлений ПЕМД в приймальне відділення із діагнозом: Політравма. Поєднана травма. Госпіталізований у ВАІТ. У зв`язку з важкістю стану хворого дихальний тест апаратом «Алкофор 505» не проводився, клінічно тверезий (Т.1 а.с. 173).

Як видно із відповіді В.о. директора КП «ЦМЛЧМР» від 04.09.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 27.08.2023 о 09.00 поступив у приймальне відділення із діагнозом: Відкритий вивих 11 пальця лівої кисті. Рвана рана 11 пальця лівої кисті. Садно лівої ділянки обличчя.ЗЧМТ? Обстеження на алкогольне сп`яніння апаратом «Алкофор 505», результат 0,00%. Скерований на амбулаторний прийом. (т.1 а.с. 176-177).

Як видно з висновку КНП «Радехівська ЦРЛ» № 57 від 27.08.2023 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведено огляд ОСОБА_3 .. Висновок огляду у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено ( т.1 а.с. 227).

Як видно з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.11.2023 до якого долучена схема та фототаблиця (Т. 1 а.с. 183-190), такий проведено старшим слідчим СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_16 , за участі потерпілого ОСОБА_7 , у присутності понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .. Слідчий експеримент проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення місцем проведення слідчого екпертименту являється 62 км. автодороги Н-17 (Львів-Луцьк). Слідчим експериментом встановлено: Прибувши за місцем проведення слідчого експерименту на 62-ий кілометр автодороги Н-17 (Львів-Луцьк) у с. Сабанівка, Червоноградського району, потерпілий ОСОБА_7 вказав, що 27.08.2023 близько 07.30 год. він як пасажир їхав автомобілем «ВАЗ 2101» вказаною ділянкою дороги та їдучи з приблизною швидкістю у 50 км/год. по правій смузі руху у напрямку до м. Луцьк в певний момент виявив зустрічний автомобіль «Ford Focus», який їхав з приблизною швидкістю понад 90 км/год. та на заокругленні дорожнього полотна даний автомобіль чомусь вильнув, від чого його занесло та він раптово виїхав на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 .

На запитання слідчого ОСОБА_7 вказав на проїжджій частині місце зіткнення транспортних засобів та замірами встановлено, що воно знаходиться на правій по напрямку до м. Луцьк смузі руху, на відстані у 1.10 метра від осьової лінії розмітки та на відстані у 27,0 метра в сторону м.Львів від 63-го кілометрового стовпчика.

Після цього, ОСОБА_7 на пропозицію слідчого відтворив розташування автомобіля «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 у момент, коли автомобіль «Ford Focus» вперше перед ДТП перетнув осьову лінію розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху. Проведеними замірами встановлено, що у момент коли автомобіль «Ford Focus» вперше перед ДТП перетнув осьову лінію розмітки, виїхавши на смугу зустрічного руху, то передня частина автомобіля «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 знаходилася на відстані у 4,70 метри, а боковий інтервал від лівого борту даного автомобіля до осьової лінії розмітки становив 0,85 метри.

Після цього, ОСОБА_7 було запропоновано вказати місце, де автомобіль «Ford Focus» вперше перед ДТП перетнув осьову лінію розмітки, проте ОСОБА_7 повідомив, що не може цього вказати.

Далі ОСОБА_7 на запитання слідчого вказав, що перед зіткненням автомобіль «ВАЗ 2101» їхав зі швидкістю у 50 км/год., а автомобіль «Ford Focus» перед ДТП рухався з приблизною швидкістю у понад 90 км/год.

Як видно з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.11.2023 до якого долучена схема та фототаблиця (т. 1 а.с. 191-197), такий проведено старшим слідчим СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_16 , за участі обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_19 у присутності понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_18 .. Слідчий експеримент проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення місцем проведення слідчого екпертименту являється 62 км. автодороги Н-17 (Львів-Луцьк). Слідчим експериментом встановлено: Прибувши за місцем проведення слідчого експерименту на 62-ий кілометр автодороги Н-17 (Львів-Луцьк) у с. Сабанівка, Червоноградського району, обвинувачений ОСОБА_21 вказав, що 27.08.2023 близько 07.30 год. він керував автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався вказаною ділянкою автодороги Н-17 у напрямку до м. Львів, їхав по своїй правій смузі, з приблизною швидкістю 60-70км/год. та на заокругленні дорожнього полотна вказаний автомобіль занесло, він став некерований і виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із зустрічним автомобілем «ВАЗ 2101». З якою швидкістю перед ДТП їхав автомобіль «ВАЗ 2101» ОСОБА_3 на запитання слідчого повідомити не зміг.

Після цього, на пропозицію слідчого ОСОБА_3 вказав на проїжджій частині місце зіткнення та замірами встановлено, що воно знаходиться на зустрічній для автомобіля «Ford Focus» смузі руху (смуга призначена для руху до м. Луцьк) на відстані у 27,0 метра від кілометрового стовпчика «63 км» та на відстані у 1,0 метра від осьової лінії розмітки (див. план схему). Після цього, ОСОБА_3 на запитання слідчого повідомив, що не може відтворити місце, де знаходився автомобіль «ВАЗ 2101» у момент коли автомобіль «Ford Focus» вперше перед ДТП перетнув осьову лінію розмітки.

Як видно з висновку експерта № СЕ-19/114-23/16689-ІТ від 14.11.2023 Під час огляду наданого на дослідження автомобіля «ВАЗ-2101»

реєстраційний номер НОМЕР_2 було виявлено пошкодження його передньої

(більше лівої) частини (передній бампер, капот, переднє ліве крило та ін.), яка контактувала з групою відносно твердих предметів (виступаючими частинами іншого транспортного засобу), і відносне пересування цих предметів (іншого т/з) проходило в напрямку спереду назад та зліва направо по відношенню до його поздовжньої осі.

Під час огляду наданого на дослідження автомобіля «Ford Focus»

реєстраційний номер НОМЕР_1 було виявлено пошкодження його задньої

правої частини (задній бампер, кришка багажника, заднє праве крило та ін.),

яка контактувала з групою відносно твердих предметів (виступаючими

частинами іншого транспортного засобу), і відносне пересування цих предметів (іншого т/з) проходило в напрямку ззаду наперед та справа наліво по відношенню до його поздовжньої осі.

В даній дорожній ситуації, мало місце за напрямком руху зустрічно -

перехресне зіткнення автомобілів «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 (в момент зіткнення

автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував в стані

правого бокового заносу), і поздовжні їх осі, в початковий момент зіткнення,

знаходились під кутом 50 + 5 градусів.

Автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 в початковий

момент зіткнення, контактував своєю передньою (більше лівою) частиною з

задньою правою частиною автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер

НОМЕР_1 .

Зіткнення між автомобілями «ВАЗ-2101» реєстраційний номер

НОМЕР_2 та «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулося на лівій смузі руху відносно напрямку до м. Львів, в районі зафіксованих осипу грунту та початку потертостей дорожнього полотна ( т.1 а.с. 209-216).

Як видно з висновку експерта № СЕ-19/114-23/17564-ІТ від 15.11.2023 В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Ford Focus»

реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був керуватись

вимогами п.п. 1.2., 12.1., 12.4. та вимогами горизонтальної дорожньої розмітки (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка» ПДР.

В даній дорожній ситуації, водій автомобіля «ВАЗ-2101»

реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 повинен був керуватись вимогами п. 12.3. ПДР.

В даному випадку, технічна можливість у водія автомобіля «Ford

Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначалась

виконанням ним вимог п.п. 1.2., 12.1. та вимог горизонтальної дорожньої

розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка» ПДР, для

дотримання яких в нього не було завад технічного характеру.

В умовах розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, водій

автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 своїми

односторонніми діями був позбавлений технічної можливості уникнути

зіткнення з автомобілем «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З технічної точки зору, при заданих слідством вихідних даних,

причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стала суперечність дій водія автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам п.п. 1.2., 12 1. та вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка» ПДР ( т.1 а.с. 217-220).

Також судом досліджені процесуальні документи на підтвердження правомірності проведення слідчих дій під час досудового розслідування, надані стороною обвинувачення:

- постанова про визнання предмета речовим доказом до кримінального провадження від 28.08.2023 (т. 1 а.с. 226);

- ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 29.08.2023 про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ( т.1 а.с. 174, 175);

- довідки про витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/114-23/17564-ІТ від 15.11.2023, № СЕ-19/114-23/16689-ІТ від 14.11.2023, № СЕ-19/114-23/16673-ІТ від 10.11.2023, № СЕ-19/114-23/16692-ІТ від 10.11.2023 ( т. 1 а.с. 228-231).

Крім цього, стороною захисту долучена до матеріалів кримінального провадження та судом досліджені:

- інформація з АТ «СГ`ТАС» (приватне) на підставі адвокатського запиту від 28.04.2024 згідно якої - 27.08.2023 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_2 та автомобіля FORD Focus н.з. НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля FORD Focus н.з. НОМЕР_1 . на дату дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT 3419651 від 05.11.2022. ОСОБА_7 звернуся до AT «СГ «ТАС» (приватне) із письмовим повідомленням про вказану дорожньо-транспортну пригоду. AT «СГ «ТАС» (приватне) було заведено страхову справу № 17127/16/2023/53. Станом на 29.04.2024 ані потерпілий, ані інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, до AT «СГ «ТАС» (приватне) заяву про страхове відшкодування, не подавав. Оскільки, потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, до АТ «СГ «ТАС» (приватне) не подав заяву про страхове відшкодування, у страховика відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування ( т. 1 а.с. 232-233);

- довідки КП «ЦМЛ ЧМР» згідно якої для хворого ОСОБА_6 , який був на лікуванні у КП «ЦМЛ ЧМР» здали кров донори у кількості 5 чоловік; довідки КП «Волинська обласна клінічна лікарня» від 04.09.2023 згідно якої для хворого ОСОБА_6 здали кров донори у кількості 5 чоловік у КП «Волинський обласний центр служби крові»; довідки КП «Волинська обласна клінічна лікарня» від 20.09.2023 згідно якої для хворого ОСОБА_6 здали кров донори у кількості 5 чоловік у КП «Волинський обласний центр служби крові» ( т. 1 а.с.234-235);

- копія розписки від 30.08.2023 згідно якої ОСОБА_22 , яка є мамою потерпілого ОСОБА_6 отримала від обвинуваченого ОСОБА_3 у присутності свідків 20 000 грн. по факту ДТП, яке сталося 27.08.2023 в селі Сабанівка Радехівського району Львівської області ( т. 1 а.с. 239);

- копії квитанцій про переказ коштів потерпілому ОСОБА_7 в сумі 5 000 грн., потерпілому ОСОБА_6 в сумі 15 000 грн. ( т. 2 а.с. 17,18)

Крім того, у судовому засіданні були досліджені докази, які надані стороною обвинувачення та захисту, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта; вимога про судимість обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_3 раніше не судимий; довідки, видані 16.11.2023 КП «Горохівська Багатопрофільна лікарня», згідно яких ОСОБА_3 за медичною допомогою до лікаря -нарколога та лікаря-психіатра не звертався; довідки - характеристики, видані старостою села, згідно яких обвинувачений характеризується позитивно (одружений, виховує з дружиною доньку, інвалід 3 групи, тимчасово не працює, спокійний, не конфліктний, приймає активну участь у громадському житті села); характиристика голови правління Горохівського ТПО УТОС; копія довідки від 27.11.2023 та копія посвідчення згідно яких, ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи довічно; копія довідки Відділення № 1 м. Горохів від 27.12.2023 згідно якої ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту та ветеранської політики і одержував допомогу внаслідок психічного розладу за ОСОБА_23 . інвалідом 2 групи.

Також, представником потерпілих долучена до матеріалів кримінального провадження та судом досліджені:

- копія довідки від 15.02.2024 згідно якої, ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи загального захворювання ( інвалідність встановлено до 01.02.2025) ( т. 1 а.с. 101);

- копія виписки із медичної картки амбулаторного хворого № 1229 від 04.03.2024 згідно якої потерпілому ОСОБА_6 01.03.2024 проведено операцію, а саме видалено металоконструкцію з правого надколінника ( т. 1 а.с. 243);

- копія виписки із медичної картки амбулаторного хворого № 69 від 24.05.2024 згідно якої потерпілому ОСОБА_6 в період 14.05.2024-24.05.2024 проведено відновлювальне лікування внаслідок ДТП 27.08.2023 ( т. 2 а.с. 2-4).

Оцінюючи дані докази та зазначені документи у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердилися, пред`явлене обвинувачення доведене.

Так, під час судового розгляду є повністю доведеним той факт, що обвинувачений під час керування транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням свого автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час їхав керований потерпілим ОСОБА_6 автомобіль, внаслідок чого відбулось зіткнення вищевказаних транспортних засобів, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження і потепілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При цьому, в сукупності всіх обставин, що належать до предмета доказування, з огляду на особливості складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено та доведено наявність причинного зв`язку між порушеннями обвинуваченим, як водієм, ПДР та наслідками що настали у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження та потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження, і такий суспільно небезпечний наслідок у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження та потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив ПДР, що і стало причиною настання даної автопригоди.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КК України, кримінальна відповідальність настає за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

А згідно із ч. 2 ст. 286 КК України, кримінальна відповідальність настає за ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Як зазначено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» ( Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року N 18) - роз`яснити судам, що порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, яке спричинило наслідки, передбачені різними частинами ст. 286 КК України, слід кваліфікувати як один злочин за тією частиною цієї статті, яка передбачає більш тяжкі наслідки.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена, а його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 286 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Як зазначив ККС ВС в постанові по справі № 523/12810/15-к (провадження № 51-266км20), аналізуючи конкретні обставини справи в аналогічній ситуації кримінального провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, слід враховувати зміст та обсяг допущених обвинуваченим порушень правил безпечного дорожнього руху і одночасно врахувати невідповідність цим правилам дій потерпілого.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення. Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень ), склад сім`ї , його матеріальний стан, тощо.

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 Кримінального кодексу України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Так, з урахуванням наведеного, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, і внаслідок таких протиправних дій заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження та потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття.

Верховним Судом у постанові від 20.09.2023 по справі № 944/5954/22 наведено тлумачення прояву щирого каяття обвинуваченого. Так, у вищевказаній постанові витлумачено, що при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Із вищезазначеного, суд неспростовно переконався в усвідомленні обвинуваченим протиправності вчинених ним дій та небезпеки наслідків, що настали, готовий нести покарання за скоєне.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Із врахуванням того, що обвинувачений добровільно частково відшкодував потерпілим завдану моральну шкоду, тому суд відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнає таке часткове відшкодування шкоди, як пом`якшуючу покарання обставину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебував та не перебуває, характеристика позитивна, одружений, інвалід 3-ої групи, свою вину в скоєнні правопорушення визнав у повному обсязі, кається в скоєному.

Приймаючи рішення про міру покарання обвинуваченому, суд також враховує інформацію, викладену в досудовій доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої встановлено низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Орган пробації вказав, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75, ч. 1 ст. 76 КК України.

Така позиція органу пробації відповідає матеріалам кримінального провадження. Доказів на її спростування суду не надано. Враховуючи це суд бере до уваги при призначенні покарання інформацію, яка характеризує особу обвинуваченого, наведену у висновку органу пробації, оскільки враховуючи характер вчиненого злочину, обставини за яких його було вчинено, часткове добровільне відшкодування обвинуваченим моральної шкоди потерпілим та дані про особу обвинуваченого, у досудовій доповіді наведено належну оцінку ризиків.

Враховуючи наведене, суд, за сукупності обставин вчиненого злочину, ступеню його тяжкості, обставин, які пом`якшують покарання, даних про особу винуватого, визнає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання здійсненню ним нових злочинів, а також враховує характер вчинених дій обвинуваченого - що його дії потягли за собою настання незворотних наслідків у виді заподіяння потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження та вважає можливим призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України .

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Виходячи зі змісту ст. 75 КК України, її положення застосовуються лише у тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

Також згідно із п.9 ППВС України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

З урахуванням викладеного, вирішуючи питання про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставин за яких воно було вчинено, в тому числі, передумови та причини ДТП, під час якого було скоєно кримінальне правопорушення, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, а саме, те, що обвинувачений не перешкоджав досудовому розслідуванню, брав участь в усіх слідчих діях, не заперечував проти своєї причетності до подій, після вчиненого надавав першу допомогу потерпілим, прийшов до потерпілого ОСОБА_6 та його батьків попросити вибачення за вчинене, забезпечував неодноразово донорами крові, пропонував грошову допомогу на лікування потерпілого ОСОБА_6 та надав таку у розмірі 20 000 грн., під час судового розгляду, добровільно частково відшкодував моральну шкоду потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 15 000 грн., потерпілому ОСОБА_7 5 000 грн. та зобов`язався в подальшому відшкодувати решту суми (моральну шкоду), в судовому засіданні просив вибачення у потерпілих, які такі вибачення прийняли.

Суд зазначає, що врахування тяжкості, ступеня суспільної небезпеки злочину, як підстави для посилення кримінальної відповідальності поза зв`язком з іншими конкретними обставинами справи й даними про особу винного не ґрунтується на принципі індивідуалізації, що передбачає диференційований підхід як обов`язкову умову справедливості кримінальної відповідальності.

Відтак, суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи, позитивну характеристику з місця проживання, визнав свою вину так як причетний до подій, що мали місце 27.08.2023, жалкує про те, що так відбулось, настали негативні наслідки для потерпілих, однак такі не є невідворотними, послідовно і в повному обсязі надав показання суду щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, попросив вибачення в потерпілих під час судового розгляду, не допускав зловживання правом на захист, не перешкоджав встановленню усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до висновків якої враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, низький ризик його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд не залишає поза увагою думку потерпілих та їх представника щодо реальної міри покарання для обвинуваченого, однак суд зазначає, що думка потерпілих може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною для суду, а за конкретних обставин у цьому кримінальному провадженні, на переконання суду, така позиція потерпілих пов`язана з їх негативним відношенням до обвинуваченого, який спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , який внаслідок ДТП є інвалідом 2-ї групи і спричинив середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , а також те, що обвинувачений, як вони це сприймають, не проявив моральності, повністю не відшкодував завданої їм моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_3 та запобігання останнім нових злочинів, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, він відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, відповідно зменшивши ймовірний тягар його утримання у місцях позбавлення волі.

Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Щодо додаткового покарання, то суд не залишає поза увагою належне поводження потерпілого ОСОБА_6 , як учасника дорожнього руху водія автомобіля марки «ВАЗ 2101», який здійснював рух по своїй смузі руху і саме на смузі зустрічного руху відбулось ДТП керованого обвинуваченим автомобіля марки «Ford Focus» з автомобілем марки «ВАЗ 2101» під керуванням потерпілого ОСОБА_6 ..

Також, враховуючи наведене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 , маючи достатні навички керування транспортним засобом, посвідчення водія кат. «А1, А, В1, В, С1, С» видане 20.10.2015р. (новий зразок), зі слів обвинуваченого посвідчення водія ( старого зразка) отримав у 1993 році, порушив вимоги Правил дорожнього руху, з якими був ознайомлений, легковажно розрахував на запобігання шкідливим наслідкам своєї протиправної поведінки, не вжив заходів для забезпечення безпеки інших учасників дорожнього руху, тому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами буде доцільним.

Тому, враховуючи обставини кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 додаткове покарання, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК Україниу виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки дане додаткове покарання покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню та перевихованню, як учасника дорожнього руху.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих до обвинуваченого, суд виходить з наступних міркувань та положень закону.

11.01.2024 до суду подана позовна заява цивільного позивача ОСОБА_7 до цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовна заява обгрунтована тим, що обвинувачений ОСОБА_3 - 27 серпня 2023 року, близько 07 годин 21 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Форд Фокус» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що являється засобом підвищеної небезпеки, рухаючись у напрямку міста Львів по проїжджій частині автодороги Н-17 (Львів- Луцьк), у селі Сабанівка, Червоноградського району, Львівської області, з перевищенням допустимої в межах населеного пункту швидкості, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожніх знаків 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч», 1.4.7 «Напрямок повороту», 1.39 «Аварійно небезпечна ділянка (інша небезпека)», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 7.21.1 «Вид небезпеки» розділу 33 ПДР України, та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням вказаного автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час у напрямку міста Луцьк, їхав керований потерпілим ОСОБА_6 автомобіль «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті таких протиправних дій водія ОСОБА_3 на зустрічній для нього смузі автодороги Н-17 (Львів-Луцьк), відбулося зіткнення керованого ним автомобіля «Форд Фокус» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди він - пасажир автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми лівої руки у вигляді перелому третьої п`ясної кістки та забійних ран, травми правої руки у вигляді перелому шиловидного відростка променевої кістки та забою лівої легені, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості. У зв`язку з викладеним, у кримінальному провадженні № 0000844 відповідачу була оголошена підозра за ч.2 ст. 286 КК України, у даному провадженні він ОСОБА_7 визнаний потерпілим. Під час досудового розслідування відповідач надавав кошти в сумі 20 000 грн, які лише частково покривають розмір моральної шкоди. Злочинними діями йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав фізичного та душевного болю внаслідок ДТП. Тривалий час не міг жити нормальним життям, внаслідок стресу та фізичного болю, що йому довелось пережити. Він змушений був проходити численні медичні обстеження та консультації лікарів, перебував на лікуванні, затрачаючи на це значну кількість часу. Вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості розмір заподіяної йому моральної шкоди становить 200 000 грн (з урахуванням сплачених 20000 грн). В позовній заяві зазначає, що критеріями розміру суми є : - ступінь вини особи, яка завдала шкоду; - індивідуальні особливості його як потерпілого (отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження); - обставини справи (груба необережність та недбальство винуватця ДТП). Вважає, що вказана сума коштів зможе хоча б частково компенсувати розмір душевних та фізичних страждань. Покликаючись на преамбулу до Загальної Декларації прав людини, на преамбулу до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, на Конституцію України, ч. 1 ст. 23 ЦК України, п.10 ч. 1 ст. 56 КПК України, ч.ч. 1,5 ст. 128 КПК України, ч. 2 ст. 61 КПК України, просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 завдану йому моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.( з урахуванням сплачених 20000 грн.)

Також, 11.01.2024 до суду подана позовна заява цивільного позивача ОСОБА_6 до цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Позовна заява обгрунтована тим, що обвинувачений ОСОБА_3 - 27 серпня 2023 року, близько 07 годин 21 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Форд Фокус» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що являється засобом підвищеної небезпеки, рухаючись у напрямку міста Львів по проїжджій частині автодороги Н-17 (Львів-Луцьк), у селі Сабанівка, Червоноградського району, Львівської області, з перевищенням допустимої в межах населеного пункту швидкості, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожніх знаків 1.2 «Небезпечний поворот ліворуч», 1.4.7 «Напрямок повороту», 1.39 «Аварійно небезпечна ділянка (інша небезпека)», 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 7.21.1 «Вид небезпеки» розділу 33 ПДР України, та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 ПДР України, на заокругленні дорожнього полотна ліворуч не впорався з керуванням вказаного автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час у напрямку міста Луцьк, їхав керований ним - ОСОБА_6 автомобіль «ВАЗ- 2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті таких протиправних дій водія ОСОБА_3 , на зустрічній для нього смузі автодороги Н-17 (Львів-Луцьк), відбулося зіткнення керованого ним автомобіля «Форд Фокус» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди він як водій автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми (поєднаної травми), відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середньої важкості, перелому склепіння черепа з переходом на основу, пневмацефалії, двобічної нижньодольової пневмонії, правобічного пневмотораксу, відкритого перелому лівого стегна зі зміщенням, відкритого перелому наколінника, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Доказами вказаних обставин є матеріали кримінального провадження № 0000844. У зв`язку з викладеним, у кримінальному провадженні відповідачу була оголошена підозра за ч. 2 ст. 286 КК України. У вказаному провадженні він визнаний потерпілим. Під час досудового розслідування відповідач йому не надавав жодних коштів. Злочинними діями йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав фізичного та душевного болю внаслідок ДТП. Тривалий час він не міг жити нормальним життям внаслідок стресу та фізичного болю, що йому довелось пережити. Він змушений був проходити численні медичні обстеження та консультації лікарів, перебувати на стаціонарному лікуванні, затрачаючи на це значну кількість часу. Вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості розмір заподіяної йому моральної шкоди становить 400 000 грн. В позовній заяві зазначає, що критеріями розміру суми є: - ступінь вини особи, яка завдала шкоду; - індивідуальні особливості його як потерпілого (отримав тяжкі тілесні ушкодження); обставини справи (груба необережність та недбальство винуватця ДТП). Вважає, що вказана сума коштів зможе хоча б частково компенсувати розмір душевних та фізичних страждань. В позовній заяві покликається на преамбулу до Загальної Декларації прав людини, на преамбулу до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, на Конституцію України, ч. 1 ст. 23 ЦК України, п.10 ч. 1 ст. 56 КПК України, ч.ч. 1,5 ст. 128 КПК України, ч. 2 ст. 61 КПК України. Вважає, що за таких обставин своїми протиправними діями відповідач завдав йому значної моральної шкоди, яку він визначив у розмірі 400 000 грн. Просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 завдану йому моральну шкоду в розмірі 400 000 грн.

У відзивах на позовні заяви, які подані представником відповідача адвокатом ОСОБА_24 , а саме щодо підстав для відмови у позові потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 захисник зазначав, що у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини». Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, «обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих у наслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників». Вважає, що Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди. У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб. Виходячи із наведеного, зазначає, що між власником транспортного засобу марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» було укладено поліс № АТ/3419651 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (те саме вказано й в ст. 6 Закону). Даним полісом забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн та 320 000 грн, за шкоду життю та здоров`ю. Також зазначає, що відповідно до роз`яснень п. 16 Постанови № 4, статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо - транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі». Таким чином, вважає, що оскільки в ході розгляду справи позивачами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не пред`являються вимоги до AT «Страхова група «ТАС», а тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди завданої в результаті ДТП задоволенню не підлягають. Просить врахувати, що згідно ст. 23 Відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено: 23.1. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Зазначає, що вказаний висновок, також ґрунтується на підставі ст. 1194 ЦК України, в якій зазначено, що «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)». Також, у відзиві на позовну заяву захисник надав заперечення щодо відшкодування моральної шкоди, а саме щодо фізичного болю та страждань, де зазначає, що позивачі - потерпілі стверджують, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27 серпня 2023 р., вони зазнали душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них самих та інших членів сім`ї та близьких родичів. Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Вважає, що визначений розмір потерпілим ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 200 000 грн та визначений розмір потерпілим ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 400 000 грн є абсолютно необгрунтованим, завищеним, а позивачами не доведено та не надано доказів, що саме на таку суму їм заподіяну моральну шкоду.

В судовому засіданні потерпілі (цивільні позивачі), представник потерпілих (представник цивільних позивачів) заявлені цивільні позови про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити та дали аналогічні пояснення тим, які викладені у позовній заяві. Вказали, що грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_7 від цивільного відповідача ОСОБА_3 одержали в сумі спочатку - 20 000 грн, а вже в ході судового розгляду на суму 15 000 грн ОСОБА_6 , 5000 грн ОСОБА_7 , проте такі не є співмірними із завданою їм моральною шкодою, внаслідок вказаного ДТП. Представник потерпілих вказала, що вони також будуть звертатися за відшкодуванням шкоди, внаслідок вказаного ДТП до страхової компанії, проте моральна шкода підлягає відшкодуванню саме обвинуваченим, тому не залучали в якості співвідповідача страхову компанію ( таке право їм було роз`яснено судом), оскільки страхова виплата моральної шкоди у даному випадку є недостатньою.

Прокурор у судовому засіданні при вирішенні цивільних позовів потерпілих поклався на розсуд суду, в судових дебатах просив такі задовольнити.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог із врахуванням позицій, які викладені у відзивах на позовні заяви, проте підтвердили, що моральну шкоду почали відшкодовувати як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду, зокрема потерпілому (цивільному позивачу) ОСОБА_6 відшкодовано загалом 35 000 грн. та ОСОБА_7 5 000 грн. Загалом завдану моральну шкоду ОСОБА_6 визнають у розмірі 50 000 грн., а ОСОБА_7 - 20 000 грн, а пред`явлені цивільними позивачами суми є явно завищеними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши думку учасників, давши належну оцінку зібраним доказам з точки зору їх належності та допустимості, дійшов переконливого висновку, що цивільні позови про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, суд застосовує вимоги ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Згідно копії полісу страхування цивільно-правової відповідальності АТ/3419651, страховиком є АТ «СГ «ТАС» (приватне), страхувальником ОСОБА_3 , забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розмір франшизи 1 600 грн, строк дії договору страхування з 05.11.2022 до 04.11.2023, ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду завдану майну 160 000,00 гривень, за шкоду завдану здоров`ю 320 000,00 гривень.

Відповідно до листа - повідомлення з АТ «СГ`ТАС» (приватне) - 27.08.2023 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «FORD Focus» н.з. НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «FORD Focus» н.з. НОМЕР_1 , на дату дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне), згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AT 3419651 від 05.11.2022. Потерпілий ОСОБА_7 звернувся до AT «СГ «ТАС» (приватне) із письмовим повідомленням про вказану дорожньо-транспортну пригоду. AT «СГ «ТАС» (приватне) було заведено страхову справу № 17127/16/2023/53. Станом на 29.04.2024 ані потерпілий, ані інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, до AT «СГ «ТАС» (приватне) заяву про страхове відшкодування, не подавав.

Як видно із копії розписки від 30.08.2023 ОСОБА_22 , яка є мамою потерпілого ОСОБА_6 отримала від обвинуваченого ОСОБА_3 у присутності свідків 20 000 грн по факту ДТП, яке сталося 27.08.2023 в селі Сабанівка Радехівського району Львівської області.

Як видно із квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 26.06.2024 №0578 ОСОБА_3 здійснив грошовий переказ ОСОБА_6 на суму 15 000 грн, призначення платежу - переказ коштів без відкриття рахунку (відшкодування).

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 26.06.2024 № 0576 ОСОБА_3 здійснив грошовий переказ ОСОБА_7 на суму 5 000 грн, призначення платежу - переказ коштів без відкриття рахунку (відшкодування).

Так, сторона захисту заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог та просить суд відмовити у таких з підстав незалучення до участі у справі страхової компанії, оскільки моральна шкода, яка була завдана потерпілим була завдана джерелом підвищеної небезпеки, проте суд вважає, що такі доводи є безпідставними та задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом укладають із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Таким чином, заподіяння потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Разом з тим, така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Однак, деліктне та договірне зобов`язання не виключають одне одного, тому потерпілий (кредитор) на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги про відшкодування шкоди виключно до особи, яка завдала таку шкоду, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Як випливає із змісту ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернулися до цивільного відповідача ОСОБА_3 з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог не було зазначено як цивільного відповідача страхову компанію.

Проте, потерпілим належить право вимоги в обох видах зобов`язань як в деліктному та і в договірному. Потерпілі вільно, на власний розсуд обирають спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоду, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, що завдала шкоди, у випадку, коли суми страхового відшкодування буде недостатньо для покриття фактично спричиненої шкоди ( ст. 1194 ЦК України).

У відповідності до ст. 26-1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З наведеного положення Закону потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 внаслідок заподіяння джерелом підвищеної небезпеки шкоди здоров`ю, вправі претендувати на відшкодування моральної шкоди в розмірі лише 5 відсотків від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Так, оскільки право цивільних позивачів потребує дієвого захисту, при розв`язанні позову слід застосувати положення законодавства про правовідносини, що витікають із спричинення шкоди, водночас вирішення питання про відшкодування шкоди шляхом отримання страхового відшкодування від страховика відповідальної за спричинення шкоди особи є неефективним, оскільки розмір моральної шкоди, на отримання якого від страховика вправі претендувати потерпілі, є вочевидь неспівмірним з глибиною моральних страждань потерпілих.

Вказане узгоджується із висновками, які містяться у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 22 червня 2023 року справа №461/2896/20, де вказано, що потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, у рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. .

Крім того, суд бере до уваги добровільне відшкодування моральної шкоди обвинуваченим як до, так і під час судового розгляду, без розрахунку розміру страхових виплат потерпілим в рахунок страхового відшкодування моральної шкоди.

Такими чином, у зв`язку з тим, що внаслідок вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України спричинено шкоду здоров`ю потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , право яких не може бути ефективно реалізовано з використанням положень цивільного законодавства, що регулюють правовідносини в сфері страхування, суд вважає за необхідне застосувати правовідносини, які витікають із спричинення шкоди.

У ході вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Сторона цивільного відповідача вказує, що визначений потерпілим ОСОБА_7 розмір моральної шкоди в сумі 200 000 грн та визначений розмір потерпілим ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 400 000 грн є абсолютно не обгрунтованим, завищеним, а позивачами не доведено та не надано доказів, що саме на таку суму їм заподіяну моральну шкоду.

В судовому засіданні встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_7 вказує, що злочинними діями йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав фізичного та душевного болю через ДТП, тривалий час не міг жити нормальним життям, внаслідок стресу та фізичного болю, що йому довелось пережити, змушений був проходити численні медичні обстеження та консультації лікарів, перебував на лікуванні, затрачаючи на це значну кількість часу. Вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості розмір заподіяної йому моральної шкоди становить 200 000 грн, водночас цивільний відповідач ОСОБА_3 визнає завдану моральну шкоду на суму 20 000 грн (з урахуванням сплаченої суми 5000 грн).

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди цивільному позивачу ОСОБА_7 , що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останньому обвинувачений спричинив тілесні ушкодження, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що призвело до змін у його житті та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані.

Суд вважає, що завдана моральна шкода потерпілому ОСОБА_7 підтверджується, зокрема, завданням останньому тілесного ушкодження у виді травми лівої руки у вигляді перелому третьої п`ясної кістки та забійних ран, травми правої руки у вигляді перелому шиловидного відростка променевої кістки та забою лівої легені, яке утворилося внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 .

Водночас потерпілий ОСОБА_7 вказуючи на необхідність проходити численні медичні обстеження та консультації лікарів, перебування на лікуванні, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надав суду всіх доказів на підтвердження розміру заподіяної йому моральної шкоди, а тому в суду немає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Крім цього, суд вказує, що витрати на лікування, внаслідок ДТП, відшкодовуються потерпілому в порядку шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого.

При цьому вказівка у позовній заяві та в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 на те, що під час досудового розслідування відповідач ОСОБА_3 надавав кошти в сумі 20 000 грн, які лише частково покривають розмір завданої йому моральної шкоди, суд не бере до уваги, так як у розписці від 30.08.2023 ОСОБА_22 , яка є мамою потерпілого ОСОБА_6 отримала від обвинуваченого ОСОБА_3 20 000 грн по факту ДТП, яке сталося 27.08.2023, крім того цивільний відповідач в судовому засіданні вказав, що вказані кошти він надавав як відшкодування моральної шкоди саме ОСОБА_6 , оскільки останній був в тяжчому стані.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_7 , їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, та оцінює моральну шкоду в сумі 30 000 грн, тому з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 30 000 грн моральної шкоди, з урахуванням відшкодованої шкоди на суму 5000 грн, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 26.06.2024 № 0576 ( 30 000 грн. 5000 грн.= 25 000 грн.).

Вирішуючи питання щодо розміру завданої моральної шкоди цивільному позивачу ОСОБА_6 , що підлягає стягненню, суд бере до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілого, оскільки останньому обвинувачений спричинив тілесні ушкодження, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, що призвело до істотних змін у його житті та негативно позначилося на його моральному та психологічному стані.

В судовому засіданні встановлено, що цивільний позивач ОСОБА_6 вказує, що злочинними діями йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що злочинними діями ОСОБА_3 йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що внаслідок протиправних дій відповідача він зазнав фізичного та душевного болю внаслідок ДТП, тривалий час він не міг жити нормальним життям внаслідок стресу та фізичного болю, що йому довелось пережити, змушений був проходити численні медичні обстеження та консультації лікарів, перебувати на стаціонарному лікуванні, затрачаючи на це значну кількість часу. Вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості розмір заподіяної йому моральної шкоди становить 400 000 грн, водночас цивільний відповідач ОСОБА_3 визнає завдану моральну шкоду на суму 50 000 грн (з урахуванням сплаченої суми 35000 грн).

Суд вважає, що завдана моральна шкода потерпілому ОСОБА_6 підтверджується, зокрема, завданням останньому тілесного ушкодження у вигляді політравми (поєднаної травми), відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середньої важкості, перелому склепіння черепа з переходом на основу, пневмацефалії, двобічної нижньодольової пневмонії, правобічного пневмотораксу, відкритого перелому лівого стегна зі зміщенням, відкритого перелому наколінника, які утворилися внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 ..

Суд бере до уваги, обставини, при яких відбулося вчинення відносно потерпілого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкі поєднані травми, внаслідок ДТП, затяжний процес одужання та як наслідок інвалідність ІІ групи, постійний страх та тривогу.

Водночас суд враховує можливість одержання потерпілим ОСОБА_6 страхових виплат у зв`язку із шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , їх тривалість, у зв`язку з протиправним тяжким ушкодженням здоров`я, яке з огляду на ступінь його тяжкості характеризується непоправними наслідками, що супроводжуватимуть потерпілого протягом усього життя, та як наслідок для потерпілого інвалідність ІІ групи, зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, та оцінює моральну шкоду в сумі 100 000 грн, а отже з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 100 000 грн моральної шкоди, з урахуванням відшкодованої шкоди на суму 35 000 грн, згідно копії розписки від 30.08.2023 та квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 26.06.2024 № 0578 ( 100 000 грн.- 35 000 грн.= 65 000 грн.).

Визначаючи саме такі розміри грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому на підставі ст. 1167 ЦК України така шкода підлягає відшкодуванню і з урахуванням наведених норм права та встановлених судом обставин справи. Такі суми, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду, відповідають вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не можуть вважатися явно завищеними, надмірними чи заниженими.

Арешт накладений на автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 29.08.2023 та арешт накладений на автомобіль марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 29.08.2023 слід скасувати відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ст.124 КПК України.

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 12.12.2023 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 12.02.2024, такий запобіжний захід не продовжувався.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 30 000 (тридцять тисяч) гривень моральної шкоди. Зарахувати до присудженої у відшкодування моральної шкоди суму 5 000 (п`ять тисяч) грн., добровільно виплачених ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 ..

В іншій частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 100 000 (сто тисяч) гривень моральної шкоди. Зарахувати до присудженої у відшкодування моральної шкоди суму 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн., добровільно виплачених ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 ..

В іншій частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання закінчився 12.02.2024 та в подальшому такий не продовжувався і не обирався.

Речовий доказ 1) автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території по АДРЕСА_2 після набрання вироком законної сили повернути - власнику ОСОБА_13 ; 2) автомобіль марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який зберігається на території по АДРЕСА_2 після набрання вироком законної сили повернути - ОСОБА_6 ;

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/17564-ІТ від 15.11.2023 у розмірі 2 390, 00 грн., судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/16673-ІТ від 10.11.2023 у розмірі 2 390, 00 грн., судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/16689-ІТ від 14.11.2023 у розмірі 3585, 00 грн., судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/16692-ІТ від 10.11.2023 у розмірі 2 390, 00 грн. на загальну суму 10 755 грн. в користь держави.

Арешт накладений на автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 29.08.2023 та арешт накладений на автомобіль марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на підставі ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 29.08.2023 скасувати на підставі ч.4 ст.174 КПК України.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок ухвалено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_25