Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/1606/2024 Справа № 641/4780/24
УХВАЛА
22 липня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ відділу поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення за фактом того, що в період часу з 20.00 15.05.2024 по 10.00 16.05.2024 невідомі особи вчинили крадіжку майна з автомобіля ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , біля 5 під`їзду, чим сричинили матеріальну шкоду ОСОБА_4 .
В ході досудового розслідування встановлено, що викраденим майном є: домкрат механічний важільно-винтовий, чорного кольору на автомобіль ВАЗ 2110, на якому зазначено рік виготовлення - 05.2007, на 0.8 т, також зазначено код виробника 2110-3913210-02, потерпілий придбав в стані б/в за 500 грн на ОЛХ в березні 2024 року, в кого саме не пам`ятає. На момент крадіжки домкрат знаходився в справному стані, з механічними потертостями та незначними облущеннями фарби. Зі слів потерпілого, через те, що на його районі часто вчиняються крадіжки з автомобілів ВАЗ, потерпілий вирішив помітити домкрат, надряпавши біля серійного номера свої ініціали « ОСОБА_5 ».
18.07.2024 в період часу з 11:55 по 12:10 проведений огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , біля входу в супермаркет «Будмен» під час якого вилучено: домкрат механічний важільно-винтовий, чорного кольору, 0.8 т, на якому зазначено код виробника 2110-3913210-02, в справному стані, з механічними потертостями та незначними облущеннями фарби, біля серійного номера знаходиться напис, залишений шляхом надряпання - « ОСОБА_5 », домкрат поміщено до сейф-пакета НYQ0101245 з підписами учасників слідчої дії.
18.07.2024 винесено постанову про визнання вилученого предмету речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню.
Користувачем вищевказаного майна є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .
Прокурор вважає що вилучені речі, мають доказове значення у кримінальному провадженні, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та є предметом або знаряддям вчинення злочину.
Прокурор та власник майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому ними надано заяви про розгляд клопотання без їх участі.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучена річ, вказана прокурором у клопотанні, має доказове значення у кримінальному провадженні та на неї необхідно накласти арешт з метою забезпечення їх збереження та проведення експертного дослідження.
Крім того, слід зазначити щодо вимог прокурора у клопотанні про визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, що це питання вирішується слідчим або прокурором відповідно до ч. 4 ст. 168 КПК України.
Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , біля входу в супермаркет «Будмен», а саме домкрат механічний важільно-винтовий, чорного кольору, 0.8 т, на якому зазначено код виробника 2110-3913210-02, в справному стані, який поміщено до сейф-пакета НYQ0101245 з підписами учасників слідчої дії, власником вищезазначеного майна є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1