ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000884 від 07.11.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ на всій території України введено воєнний стан, дію якого неодноразово продовжено, який діяв на момент вчинення злочину і діє до наявного часу, скоїла кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 03.10.2023 року в період часу з 18:00 год. по 23:00 год. ОСОБА_6 перебувала за адресою: АДРЕСА_1 де також в той час знаходився ОСОБА_8 .

У зазначений період часу у ОСОБА_6 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, предметом свого злочинного посягання вона безпосередньо обрала мобільний телефон марки «Samsung M21», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 у корпусі синього кольору, який належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись що її дії залишаються непомітними для оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, скориставшись тим що потерпілий ОСОБА_8 спав, а поруч відсутні інші сторонні особи, які могли б завадити її злочинним діям, ОСОБА_6 взяла мобільний телефон марки «Samsung M21», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 у корпусі синього кольору, що належить ОСОБА_8 , який знаходився в квартирі та забрала собі.

В подальшому, ОСОБА_6 , покинула місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме 08.10.2023 року близько об 11:37 год. здала до ломбардного відділення ПТ «Ломбард «Гроші Тут» (скарбниця), чим завдала потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 6000 гривень.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнала повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаялась, зазначивши, що на даний час вона зробила для себе позитивні висновки та негативно відноситься до події.

Потерпілий ОСОБА_8 про дату, час та місце проведення судового провадження неодноразово викликався судом у встановленому законом порядку за наявними у розпорядженні суду контактами, які надані стороною обвинувачення. Водночас, наявний в матеріалах кримінального провадження мобільний телефон знаходиться не в мережі, а судові виклики адресовані за адресою його проживання до суду не повертались до суду. Таким чином, з урахуванням того, що судом вичерпані всі процесуальні можливості задля виклику потерпілого у судове засідання, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без участі потерпілого ОСОБА_8 .

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_6 , доказів, що характеризують особу обвинуваченої та документів, що стосуються речових доказів, підтверджують процесуальні витрати і заходи забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 дала суду показання, що дійсно вона завідомо знаючи, що на території України введено воєнний стан та його дію, 03.10.2023 року знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , вирішила викрасти телефон свого співмешканця. Так, коли потерпілий спав, вона взяла його телефон марки Самсунг, синього кольору та пішла з дому. В подальшому, 08.10.2023 року вона занесла його до ломбарду, отримала гроші, які витратила на свої власні потреби. Після крадіжки вона бачилась з потерпілим, він забирав речі з її житла, будь-яких претензій матеріального характеру він до неї не мав.

Таким чином, допитавши обвинувачену, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні нею злочину, та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України, викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила умисний корисливий злочин проти власності, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, малолітню дитину на утриманні, дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, судимостей не має.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_6 необхідно для її виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винній.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченою покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, усвідомлення останньою протиправності своєї злочинної поведінки, її позитивну поведінку після вчинення злочину, щире каяття, дані про особу винної, її досить молодий вік, наявність в неї малолітньої дитини, те, що вона заявила суду, що зробила для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Також, суд враховує, що до обвинуваченої зі сторони потерпілого будь-яких претензій матеріального характеру не заявлялось. За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винної та запобігання вчиненню нею нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_6 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, покладає на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання про заходи забезпечення кримінального провадження, суд керуючись приписами ч.11 ст.182 КПК України, прийшов висновку, що застава, застосована як запобіжний захід до обвинуваченої, яка була внесена, як альтернатива триманню під вартою відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 року (справа №522/22567/23, провадження № 1-кп/522/2511/24), після набрання вироком законної сили, має бути скасована та повернута застоводавцю.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 08.11.2023 року, суд вирішує у відповідно до положень ст. 100 КПК України, а саме: - оптичний носій диск DVD-R білого кольору «PSP664YC1B0623» на якому містяться фрагменти відеозаписів обставин подій, які мали місце 08.10.2023 року в період часу з 11:37 год. по 11:44 год., слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, арешти майна як заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_6 звільнити з-під варти в залі суду негайно у зв`язку з внесенням застави, та після набрання вироком законної сили, в силу ч.11 ст.182 КПК України, заставу, яка була внесена відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 18.09.2024 року, після набрання вироком законної сили, скасувати та повернути застоводавцю.

Речові докази по справі:

- оптичний носій диск DVD-R білого кольору «PSP664YC1B0623» на якому містяться фрагменти відеозаписів обставин подій, які мали місце 08.10.2023 року в період часу з 11:37 год. по 11:44 год., залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

23.09.2024

Єдиний унікальний номер справи: №522/22567/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/2511/24

Головуючий суддя ОСОБА_1