ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000101 від 10.04.2024 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2024 року про часткове накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 19.07.2024 року звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 18.07.2024 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківську картку ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 ; банківську картку АТ «Монобанк»» № НОМЕР_5 , які поміщено в спецпакет № НОМЕР_6 ; грошові кошти в сумі 333 000 гривень (поділених на 6 частин, перемотаних резинками), що знаходилися в поліетиленовому пакеті білого кольору, наступними купюрами: купюри номіналом по 500 гривень 4 штуки на суму 2 000 гривень; купюри номіналом по 500 гривень 100 штук на суму 50 000 гривень; купюри номіналом по 1000 гривень 29 штук на суму 29 000 гривень; купюри номіналом по 1 000 гривень 104 штуки на суму 104 000 гривень; купюри номіналом по 1 000 гривень 48 штук на суму 48 000 гривень; купюри номіналом по 1 000 гривень 100 штук на суму 100 000 гривень, які поміщено в спецпакет № WAR1929950; грошові кошти, які знаходилися в гаманці чорного кольору: в сумі 455 Євро наступними купюрами: купюри номіналом по 100 Євро 2 штук на суму 200 Євро; купюри номіналом по 50 Євро 5 штук на суму 250 Євро; купюра номіналом 5 Євро 1 штука; 10 злотих однією купюрою; в сумі 11 058 доларів США наступними купюрами: купюра номіналом 5 доларів США 1 штука; купюра номіналом 1 долар США 1 штука; купюри номіналом 50 доларів США 5 штук на загальну суму 250 доларів США; купюри номіналом 100 доларів США 108 штук на загальну суму 10 800 доларів США, які поміщено в спецпакет №CRI266785; купюра номіналом 100 доларів США серія і номер HK 34072537C; купюра номіналом 100 доларів США серія і номер HL 97523486D, які поміщено в спецпакет №CRI266784; ноутбук марки «ASUS» K 53 SWAR1929915, s/n: K53SJB6NOAAS32394124E з зарядним пристроєм та сумкою чорного кольору, який поміщено в спецпакет № WAR1747358; мобільний телефон марки «IPHONE», модель: А1661, JD: НОМЕР_7 , ІС:579С-Е3087А, який поміщено в спецпакет № WAR192991, а також на мобільний телефон марки «Samsung», Sm-H125F/DSN, imei: НОМЕР_8 , з сім-карткою оператора «Vodafon» НОМЕР_9 , який був вилучений 17.07.2024 року під час огляду місцевості на столі в бесідці, що знаходиться на території Волинського обласного санаторію «Лісова пісня» за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 .

Клопотання мотивував тим, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 10.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.368, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369-2 КК України.

Оскільки в ході проведення обушку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 від 18.07.2024 року а огляду місцевості на території Волинського обласного санаторію «Лісова пісня» за адресою: Волинська область, Ковельський район, село Гаївка, вулиця Пісочна, 6 від 17.07.2024 року було виявлено та вилучено вищевказане майно та грошові кошти, які, на думку слідчого, відповідають критеріям речових доказів, слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2024 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 .

Накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на: банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 ; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківську картку ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_4 ; банківську картку АТ «Монобанк»» № НОМЕР_5 , які поміщено в спецпакет №WAR 1929902; купюра номіналом 100 доларів США серія і номер НОМЕР_10 ; купюра номіналом 100 доларів США серія і номер HL 97523486D, які поміщено в спецпакет №CRI266784; ноутбук марки «ASUS» K 53 SWAR1929915, s/n: K53SJB6NOAAS32394124E з зарядним пристроєм та сумкою чорного кольору, який поміщено в спецпакет № WAR1747358; мобільний телефон марки «IPHONE», модель: НОМЕР_11 , JD: НОМЕР_7 , ІС:579С-Е3087А, який поміщено в спецпакет № WAR192991; мобільний телефон марки «Samsung», Sm-H125F/DSN, imei: НОМЕР_8 , з сім-карткою оператора «Vodafon» НОМЕР_9 . Заборонено користуватися, відчужувати та розпоряджатися майном, на яке накладено арешт. У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно незаконною та необгрунтованою, оскільки судом першоїінстанції не враховано доводи сторони обвинувачення щодо необхідностінакладення арешту на майно, а саме грошових коштів, з метою конфіскаціїмайна як виду покарання та не наведено відповідної мотивації в описовій частині рішення.

Зокрема, стороною обвинувачення в ході судового розгляду клопотання про арешт майна наголошувалось, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000101 від 10.04.2024 року здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369- 2 КК України. У свою чергу, оскільки ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, а санкція статті передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, саме тому з метою конфіскації майна, як виду покарання, на вилучені грошові кошти необхідно накласти арешт.

До того ж у поданому клопотанні слідчого вказувалось, що арешт пропонується накласти на предмети, які визнані речовими доказами з метою їх збереження та проведення всіх необхідних слідчих дій, у зв`язку з цим постановою слідчого вищевказане майно визнано речовим доказом.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи сторони обвинувачення, що істотно вплинуло на його висновки про відсутність правових підстав для арешту частини майна, зокрема грошових коштів, вилучених 18.07.2024 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.07.2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, вказане в клопотанні слідчого.

В судове засідання не з`явивсявласник майна ОСОБА_9 , хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою від 26.07.2024, яка міститься в матеріалах провадження. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Заслухавши думку учасників провадження, які не заперечували щодо слухання справи у відсутності власник майна ОСОБА_9 , апеляційний суд вирішує розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги; думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; представника власника майна, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив; пояснення слідчого; перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення, відповідно до ст.370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що апелянт фактично оскаржує судове рішення в частині відмови у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти в сумі 333 000 гривень (поділених на 6 частин, перемотаних резинками), що знаходилися в поліетиленовому пакеті білого кольору, наступними купюрами: купюри номіналом по 500 гривень 4 штуки на суму 2 000 гривень; купюри номіналом по 500 гривень 100 штук на суму 50 000 гривень; купюри номіналом по 1000 гривень 29 штук на суму 29 000 гривень; купюри номіналом по 1 000 гривень 104 штуки на суму 104 000 гривень; купюри номіналом по 1 000 гривень 48 штук на суму 48 000 гривень; купюри номіналом по 1 000 гривень 100 штук на суму 100 000 гривень, які поміщено в спецпакет № WAR1929950; грошові кошти, які знаходилися в гаманці чорного кольору: в сумі 455 Євро наступними купюрами: купюри номіналом по 100 Євро 2 штуки на суму 200 Євро; купюри номіналом по 50 Євро 5 штук на суму 250 Євро; купюра номіналом 5 Євро 1 штука; 10 злотих однією купюрою; в сумі 11 058 доларів США наступними купюрами: купюра номіналом 5 доларів США 1 штука; купюра номіналом 1 долар США 1 штука; купюри номіналом 50 доларів США 5 штук на загальну суму 250 доларів США; купюри номіналом 100 доларів США 108 штук на загальну суму 10 800 доларів США, які поміщено в спецпакет №CRI266785. В іншій частині судове рішення апелянтом не оскаржується, а тому апеляційному перегляду в даному провадженні відповідно до положень ст.404 КПК України не підлягає.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст.ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

- збереження речових доказів. У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу;

- конфіскації майна як виду покарання. У даному випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КПК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна;

- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У даному випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя має діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, має врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався повністю.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а також конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Також, приписами ч.5 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п.3 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею вірно зазначено, що стороною обвинувачення не доведено, що грошові кошти здобуті кримінально-протиправним шляхом, чи відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Окрім цього, стороною захисту у судовому засіданні суду першої інстанції подано ряд документів, що підтверджують законність походження вилучених грошових коштів, які слідчий суддя прийняв до уваги, оскільки вони не спростовані стороною обвинувачення належними та допустимими доказами.

Також стороною обвинувачення в клопотанні зазначалося, що арешт необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, проте в суді апеляційної інстанції підставою для арешта вказується подальша можливість конфіскації грошових коштів, що фактично змінює первинні мотиви клопотання.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна на грошові кошти, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, врахував правову підставу для відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в цій частині.

За наведених обставин, апеляційний суд доходить висновку, що прокурором не доведено необхідності у накладенні арешту на грошові кошти з метою забезпечення їх збереження, як речових доказів, з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та накладення арешту грошові кошти, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, оскільки доводи прокурора не знайшли свого підтвердження, його апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2024 року про часткове накладення арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий:

Судді: