Справа № 289/1680/24
Номер провадження 1-кп/289/158/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000084 по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потіївка Радомишльського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.12.2001 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 81, 44, 45 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 03.11.2005 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289, ст. 69, 71 КК України до 3 років 3 місяців;

- 11.08.2009 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 122, ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 22.01.2014 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 07.06.2018 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на 1 рік 2 місяці 27 днів ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області;

- 30.07.2019 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 186, 70 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 71, 81 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, 03.06.2024 звільнений з ДУ «Коростенська колонія №71» у зв`язку з відбуттям покарання,

- 03.07.2024 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 162, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 16.07.2024 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу 1020,00 грн.,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2024 року у невстановлений в ході дізнання час, у ОСОБА_2 , який перебував в с. Потіївка, виник злочинний умисел на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з метою ночівлі.

Того ж дня, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_2 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел направлений на незаконне проникнення до житла, а саме до вищезазначеного житлового будинку в с. Потіївка, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_3 , без законних на те підстав, усвідомлюючи що його дії носять незаконний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, проник до подвір`я домоволодіння ОСОБА_3 та підійшов до приміщення будинку, де шляхом розбиття скла вікна таємно та незаконно проник у середину будинку, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_3 .

Таким чином, стороною обвинувачення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 у заяві від 08.08.2024 року, яка підписана останнім та його захисником ОСОБА_4 , зазначив, що він беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами його вчинення та надав згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

З поданої до суду потерпілим ОСОБА_3 заяви, вбачається, що останній не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду.

З огляду на позицію учасників судового провадження, враховуючи положення ст. ст. 381-382 КПК України, суд дійшов висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду цього обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.

Дослідивши докази, надані органом досудового розслідування на підтвердження викладених вище обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_2 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Призначаючи покарання, суд враховує, що від вчиненого обвинуваченим кримінального проступку тяжких наслідків не настало, особу винного, що за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття і визнання вини, та наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме повторне вчинення кримінального правопорушення.

Тому враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді 2 років обмеження волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Однак, враховуючи, що обвинувачений вчинив інкримінований йому кримінальний проступок після ухвалення попереднього вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.07.2024, яким останньому було призначено покарання у виді 2 років обмеження волі та підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, суд на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднує невідбуту ОСОБА_2 частину покарання за вказаним попереднім вироком суду.

При цьому, суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що міститься в постанові від 01 червня 2020 року по справі № 766/39/17, згідно якого суди, що призначають остаточне покарання, повинні виконувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Тому вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.07.2024, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначено останньому покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн, слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, арешт на майно не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 03.07.2024, остаточно ОСОБА_2 призначити покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання вироку.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.07.2024, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн - виконувати самостійно.

Речовий доказ, а саме пару кросівок, яка зберігається в кімнаті речових доказів ВП №3 Житомирського РУП - повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1