Справа № 457/1178/24
провадження №1-кп/457/78/24
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою

28 жовтня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001234 від 26.12.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які мотивовані тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність лише у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання. З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 покладених на них процесуальних обов`язків, як обвинувачених, наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України до останніх було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 13.07.2024 року, однак в даний час наявні підстави для його продовження, саме: наявні докази, які дають підстави обґрунтовано обвинувачувати ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні особливо тяжкого злочину є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку, у разі визнання винуватим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 їм загрожує покарання лише у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання, вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяють застосування до них запобіжного заходу з позбавленням волі. Оцінюючи особи обвинувачених та вчинення ними особливо тяжкого кримінального правопорушення, сторона обвинувачення приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування запобіжного заходу, з огляду наявності обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть: переховуватися від суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання і це може стимулювати до втечі. Вказані обставини, в тому числі відсутність міцних соціальних зв`язків та інші відомості, отримані під час досудового розслідування дають підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть переховуватися від суду з метою уникнення передбаченої законом відповідальності. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від суду. Крім цього, у даному кримінальному провадженні є потерпілий, відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину можуть незаконно впливати на потерпілого для того щоби він не надавав показання у кримінальному провадженні, шляхом вчинення неправомірних дій відносно останнього, його близьких та родичів. Вказані вище дії можуть вчинити як сам ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , а також і залучити для цього інших осіб. Вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки зважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили особливо тяжке кримінально-каране діяння вчинене із погрозою застосування насильства щодо потерпілого, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, з ретельною підготовкою до вчинення такого правопорушення, зокрема розподілу ролей всіх співучасників, та виконання спільно розробленого плану, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення. Крім цього ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі і пов`язані з незаконним впливом на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, що може утворювати склад окремого кримінального правопорушення, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Враховуючи викладені вище обставини менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обов`язків, а тому сторона обвинувачення просить суд про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки такий запобіжний захід необхідний для виконання завдання кримінального провадження та неможливістю запобігання ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів.

Потерпілий в судове засідання не з`явився.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та просив суд змінити запобіжний захіж з тримання під вартою на домашній арешт або визначити розмір застави при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинувачених, їхнього захисника, суд вважає, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до задоволення з наступних підстав.

На розгляді Трускавецького міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає належним чином вмотивованим, викладені в клопотанні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах провадження доказами та обставинами кримінального провадження, оскільки особи обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, у тому числі тяжкість покарання, яке може бути призначено за скоєне діяння, зокрема те, що за ч. 4 ст. 189 КК України може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_3 становить підвищену суспільну небезпеку, окрім того, у даному кримінальному провадженні є потерпілий, відтак, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину можуть незаконно впливати на потерпілого для того щоби він не надавав показання у кримінальному провадженні, шляхом вчинення неправомірних дій відносно останнього, його близьких та родичів, обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, в разі їхнього перебування на волі, можуть вчиняти кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, та проти громадського порядку та моральності, а тому застосування щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Строк тримання під вартою спливає о 13 год. 40 хв. 01 листопада 2024 року.

До вказаної дати неможливо завершити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Аналізуючи викладені у клопотанні обставини, розглядаючи клопотання щодо продовження запобіжного заходу, суд враховує, особи обвинувачених, зокрема те, що ОСОБА_4 вироком від 11.11.2013 року Ялтинського міського суду АР Крим визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі, звільнений 28.08.2020 року, обвинувачений ОСОБА_3 суспільно-корисною діяльністю не займається, не має міцних соціальних зв`язків, а також те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років, що з урахуванням тяжкості покарання дає підстави вважати про існування ризику переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушеннь, окрім цього ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою забезпечення свого не притягнення до передбаченої законом відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину можуть незаконно впливати на потерпілого та свідків для того щоби вони не надали показання у кримінальному провадженні. Також існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , слід продовжити, оскільки обставини у справі з часу обрання обвинуваченим, запобіжного заходу - тримання під вартою не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , більш м`якого запобіжного заходу, так як такі не можуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, прокурор довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу. В даний час кримінальне провадження перебуває у провадженні суду та розглядається по суті.

Твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він має на утриманні дружину та малолітніх дітей, само по собі не може слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведена обставина не може підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені захисником у судовому засіданні не спростовують наведених доводів у клопотанні про продовження запобіжного заходу.

Також не заслуговують на увагу твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки наведені в судовому засіданні захисником підстави не можуть підтвердити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного суд приходить до переконання, що в задоволенні клопотання захисника обвинувачених про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Суд погоджується з доводами прокурора про неможливість застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Відтак, суд прийшов до висновку, що доводи сторони обвинувачення про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених є достатніми для переконання, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшилися і виправдовують тримання обвинувачених під вартою і будь-який більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання таким ризикам, у зв`язку з чим доводи сторони захисту про можливість обрання менш суворого виду запобіжного заходу є необґрунтовані.

За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

А відтак враховуючи, підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що обвинувачені вчинили злочин з погрозою застосування насильства над потерпілим, суддя вважає недоцільним визначати обвинуваченим заставу.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 197, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, починаючи з 16 год. 20 хв. 28 жовтня 2024 року до 16 год. 20 хв. 26 грудня 2024 року включно, без визначення застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, починаючи з 16 год. 20 хв. 28 жовтня 2024 року до 16 год. 20 хв. 26 грудня 2024 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та скерувати ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19» (м. Львів, вул. Городоцька, 20) для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня

її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1