Справа № 539/403/24
Провадження № 1-в/539/166/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни подання Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ашмахад, Туркменія, громадянина України, освіта середня, без постійного місця проживання,

установив:

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебувають матеріали подання провідного інспектора Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування вказаного подання представник органу пробації зазначає, що ОСОБА_5 з 21.03.2024 року перебуває на обліку в Лубенському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року, за яким засуджений за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік. Вирок набрав законної сили.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна, чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно нової редакції ст. 51 КУпАП України, відповідальність за ч. 1 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідальність за ч.2 ст. 51 КУпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з 09.08.2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року ОСОБА_5 засуджений за те, що він 03.01.2024 таємно викрав грошові кошти належні ОСОБА_7 у сумі 500 грн, 05.01.2024 таємно викрав грошові кошти належні ОСОБА_7 у сумі 500 грн, 10.01.2024 таємно викрав грошові кошти належні ОСОБА_7 у сумі 400 грн.

Відповідно до положень ч.2 ст. 74 КК України особа засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Орган з питань пробації просить привести вирок суду від 11.03.2024 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

В судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти приведення вироку у відповідність до вимог закону, який звільняє від покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду подання, причину неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Заслухавши представника органу пробації та прокурора, дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання органу пробації підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з ч.2 ст.74 КК України особа засуджена за діяння, карність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК України).

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від призначеного покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України застосовується після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, в тому числі коли особа звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року, за яким засуджений за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Вартість викраденого засудженим майна за вироком суду становила 03.01.2024 - 500 грн, 05.01.2024 - 500 грн, 10.01.2024 - 400 грн.

Суд зазначає, що 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в новій редакції, та передбачає, що дрібним є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку із прийняттям даного закону з 09.08.2024 втратив чинність Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна», відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна» була викладена в новій редакції, та передбачала, що дрібним є викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 3028 грн.

Відповідно, 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб установленого на 01.01.2024 становить 1514 грн.

З зазначеного вбачається, що з 09.08.2024 особа підлягає адміністративній відповідальності за крадіжку вчинену особою, якщо вартість викраденого майна не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на дату вчинення кримінального правопорушення складає 3028 грн.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.08.2024, справа № 567/507/23, провадження №51-7110км23.

Крім того, дана позиція висвітлена в постанові Об`єднаної палати Касаційного суду Верховного Суду від 07.10.2024 згідно якої: «Закон № 3886?IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886?IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст.51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п.5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886?IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.»

Згідно з ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння (а саме 3028 грн.), законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень, що посягають на власність, та такі діяння не є кримінально караними відповідно до диспозицій статті 185 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого майна шляхом крадіжки становила 500 грн, 500 грн та 400 грн, що на момент вчинення правопорушення не перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то ОСОБА_5 є засудженим за діяння, караність якого законом на теперішній час усунена, внаслідок чого він підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання, відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення подання органу з питань пробації та приведення вироку у відповідність до чинного законодавства і звільнення засудженого від покарання у виді 5 років позбавлення волі, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року.

В той же час, слід врахувати, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, яке є кримінально-караним діянням.

З огляду на вищевикладене, вважати ОСОБА_5 засудженим вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України, до обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_5 звільненим від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, суд вважає за необхідне виключити з вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч.1 ст.70 КК України.

Керуючись ст.5, 74, 185 КК України, ч.2 ст.165 КВК України, ст.369-372, 376, 537-539 КПК України, суд

постановив:

Подання Лубенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про приведення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року у відповідність до вимог закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, стосовно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 75, 76 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, від покарання призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням караності діяння.

Виключити з вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16.02.2024 року за ч. 1 ст. 357 КК України, до обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України вважати ОСОБА_5 звільненим від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строк на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, визначених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1