Кримінальне провадження №629/3453/21
Номер провадження 1-кп/629/15/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лозова Харківської області кримінальне провадження №0000931 від 08.10.2019, яке надійшло з територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської області від 04.01.2023, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з вищою освітою, оперуповноваженого СКР Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

встановив:

Органом досудового розслідування та прокурором, як стороною обвинувачення, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 07.10.2019, приблизно о 19-30 год., водій ОСОБА_6 , рухаючись по просп.Перемоги м.Лозова, Харківської області, зі сторони мікрорайону №1 м.Лозова Харківської області у напрямку мікрорайону №6 м.Лозова Харківської області, керував технічно несправним транспортним засобом ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому в порушення вимог пунктів 31.4, 31.4.5 (г), (а) Правил дорожнього руху України були встановлені шини передніх коліс із залишковою висотою малюнка протектора, менше мінімально допустимої, а також на кожній вісі встановлено шини з різним малюнком протектора.

У цей час, водій ОСОБА_6 під час руху в темний час доби, всупереч вимогам пунктів 12.1,12.2,12.4,12.9(б) Правил дорожнього руху України, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася на ділянці дороги поблизу будинку АДРЕСА_2 , не врахувавши технічний стан керованого ним транспортного засобу, необравши безпечну швидкість, рухаючись зі швидкістю, яка перевищувала максимальну швидкість руху, дозволену у межах населеного пункту, необравши прийоми керування транспортним засобом при яких він мав би змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини в районі будинку АДРЕСА_2 , здійснивши наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева, яке розташовано поблизу правого краю проїзної частини, за напрямом руху транспортного засобу.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги пунктів 12.1,12.2,12.4,12.9(б),31.4.5(а), (г) Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: - п.12.1. під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; - п.12.2. у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; - п.12.4. у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.; - п.12.9.(б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил; - п.31.4. забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: - п.п.31.4.5.(а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т - 1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм; -п.п.31.4.5.(г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю ВАЗ 21101 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи від 06.02.2020 №12-14/12-ЛЗ/20 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у вигляді закритого уламкового перелому лівої вертлюгової западини зі зміщенням.

Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №16776/17108/17109/5636/5638 від 26.03.2021 швидкість руху автомобіля ВАЗ 21101 становить приблизно 90 км/год. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 21101 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.1,12.2,12.4,12.9(б),31.4,31.4.5(а),(г) Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля ВАЗ 21101 ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п.12.1,12.4,12.9(б) Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ 21101 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п.12.1,12.4,12.9(б) Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, просив виправдати у зв`язку із недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та надав показання, згідно яких з 25.06.2018 він працює на посаді оперуповноваженого СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області. Належний йому автомобіль ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває у користуванні його батьків (матері та вітчима). За технічним станом даного автомобіля слідкує вітчим. З потерпілим по справі ОСОБА_4 є колегами, останній також працює оперуповноваженим СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області. 07.10.2019 він відпрацював повний робочий день та поїхав додому. У цей день була сильна злива. Через деякий час, приблизно о 19-00 год., у додатку «Телеграм», у групі співробітників карного розшуку, надійшло повідомлення, що у с.Техопілля Лозівського району сталося захоплення заручників. У зв`язку із даною подією усьому складу було необхідно прибути до відділку поліції, для подальшого реагування. Взявши автомобіль у батьків, він виїхав на роботу, де по дорозі йому зателефонував, точно не пам`ятає хто саме із співробітників карного розшуку, ОСОБА_4 чи ОСОБА_8 щоб він підвіз їх на своєму автомобілі на роботу. ОСОБА_4 він забрав біля кіоску «Кулиничі» на мкрн. АДРЕСА_3 , який сів на переднє пасажирське сидіння і пристебнувся ременем безпеки, ОСОБА_8 - біля магазину «Лотос» на мкрн. АДРЕСА_4 , який сів на заднє пасажирське сидіння, після чого вони разом рушили у сторону «Будинку культури». ОСОБА_4 по дорозі дрімав, оскільки був хворий і прийняв ліки та під час руху вліво, на швидкості 50 км/год., несподівано, мовчки різко смикнув кермо рукою у свою праву сторону. Після чого, він одразу, держачи кермо обома руками, почав крутити його вліво і жати на гальма. В цей момент машина, знаходячись на малій відстані від перешкоди, в`їхала в бордюр, її відкинуло у дерево, яке росло на відстані близько 1,5-2 метра від нього, і машина зупинилася. ОСОБА_4 не міг самостійно вилізти з авто через біль у нозі. Потім з водійської сторони до авто підійшов незнайомий чоловік, вони повідомили йому, що цілі і той сів у автомобіль і поїхав. Він і ОСОБА_8 вийшли із автомобіля, допомогли вийти ОСОБА_4 і посадили його на підлогу. Далі він викликав швидку медичну допомогу, яка прибула через пару хвилин на місце, працівники швидкої оглянули і забрали ОСОБА_4 до лікарні. Він і ОСОБА_8 від медичної допомоги відмовилися, однак він відчував біль у грудній клітці. Далі на місце прибула група швидкого реагування Лозівського РВП і він разом із ними прибув до лікарні для проходження огляду на стан сп`яніння, після чого він повернувся на місце ДТП, де прибули слідчі оперативники із Харкова. Його автомобіль доставили на штрафмайданчик Лозівського РВП. Удар прийшовся на середину капота. ОСОБА_4 свої дії не пояснював, оскільки у той момент усі перебували у шоковому стані. Претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_4 він не має. На досудовому розслідуванні він надавав аналогічні пояснення. Слідчий експеримент з ним і потерпілим, не проводився. Копія відеозапису з місця події направлялася до Харкова. Підозру йому вручили під час знаходження на лікарняному. ОСОБА_4 кошти на своє лікування не вимагав. На даний час вони перебувають і раніше перебували у робочих стосунках. Чому у висновку службової перевірки ОСОБА_4 надавав інші пояснення, йому не відомо, мабуть був у шоковому стані.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді оперуповноваженого СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області. З ОСОБА_6 є колегами, останній також працює оперуповноваженим СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області. 07.10.2019 він повернувся додому після чергування стомлений, із підвищеною температурою. У цей день була сильна злива. Через деякий час, приблизно з 19-00 год. до 20-00 год. ОСОБА_6 заїхав за ним на своєму автомобілі, у зв`язку із викликом на роботу. Сівши на переднє пасажирське сидіння він почав дрімати і прокинувся на мкрн.№1, коли забирали ОСОБА_8 і далі знову задрімав. Проїжджаючи будинок культури він прокинувся від вібрації телефону і в цей час помітив тінь чоловіка, який перебігав дорогу попереду автомобіля і тому він намагаючись уникнути зіткнення, смикнув рукою кермо на себе, тобто втрутився у керування автомобілем, після чого автомобіль повело вправо, ОСОБА_6 не впорався з керування і автомобіль переїхавши через бордюр врізався капотом у дерево, яке росло на відстані від дороги близько 10 метрів. Після чого, він відчувши біль втратив свідомість. Зазначив, що працівникам поліції у лікарні надавав лише пояснення, деякий час після ДТП він знаходився на лікуванні, потім його викликали на допит у ДБР м.Харкова де він відмовився давати показання і далі уклав угоду із адвокатом, при цьому зазначив, що в ході досудового розслідування його допит та проведення слідчого експерименту під час якого він бажав та мав змогу розказати реальний механізм розвитку дорожньої-транспортної пригоди, яка сталась, не проводили, хоча ним та його представником такі клопотання заявлялися неодноразово, вважає себе винуватим у тому, що сталося.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 інспектор СКЗ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, зазначив, що точну дату не пам`ятає, у теплу пору року (весна або літо) заступивши на нічну зміну о 20-00 год. і патрулюючи місто із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на службовому автомобілі, їм, через деякий час, надійшов виклик про ДТП. Прибувши на місце події, біля будинку культури, зі сторони просп.Перемоги, побачили автомобіль, марку якого не пам`ятає, начебто «десятка», який врізався у дерево, знаходився на узбіччі дороги за бордюром, на відстані близько двох метрів від дороги, із пошкодженою передньою, середньою частиною, біля якого перебував їх співробітник ОСОБА_12 . Вони доповіли про подію і за вказівкою керівництва, залишилися на місці події до приїзду слідчо-оперативної групи. На вулиці вже було темно і йшов сильний дощ. На місці події був ОСОБА_6 , на вигляд без ознак сп`яніння, що саме він запитував і що відповідав йому останній стосовно вказаної події не пам`ятає, чи були на дорозі сліди від гальмування теж не пам`ятає, оскільки дорога була мокрою та по ній стікала вода, на його думку, таких слідів гальмування не було б видно. Їх обов`язком було лише прибути і охороняти місце події. Швидкої допомоги на місці не було. Матеріали оформлювала слідчо-оперативна група.

Свідок ОСОБА_13 дільничний офіцер поліції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області в судовому засіданні зазначив, що точну дату та час не пам`ятає, близько 21-00 год. приїхали на виклик. На місці події побачили екіпаж поліції, автомобіль, марку якого не пам`ятає, який врізався у дерево, знаходився на узбіччі дороги за бордюром, на відстані близько двох із половиною метрів від дороги, із пошкодженою передньою частиною. Останній повідомив про подію і те, що наявні тілесні ушкодження, а також забрав водійське посвідчення. ОСОБА_14 повідомив, що за кермом був він, вони їхали, сталося ДТП і є постраждалий пасажир, який сидів попереду. Швидкої допомоги на місці вже не було. Чи були сліди гальмування на проїзній частині - не пам`ятає, оскільки того дня був дощ. Далі вони направилися до лікарні. У автомобілі разом із ОСОБА_15 були ОСОБА_16 і ОСОБА_17 Хто де сидів, ОСОБА_14 не повідомляв.

Свідок ОСОБА_11 - відділ реагування патрульної поліції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області в судовому засіданні зазначив, що коли відбувалася подія точно не пам`ятає, в 2019 році о 20-30 год. він разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були на чергуванні. Зателефонували зі швидкої та повідомили, що до ІНФОРМАЦІЯ_3 доставлено осіб після ДТП. Після цього, вони поїхали на місце ДТП до Лозівського будинку культури, який розташований на 9 мікрорайоні, безпосередньо на ту сторону, де знаходиться будівля. Автомобіль знаходився на узбіччі біля дерев. Посередині передня частина автомобіля була пошкоджена. Окрім ОСОБА_20 , біля транспортного засобу нікого не було. ОСОБА_14 з приводу ДТП нічого їм не повідомляв, вони запитали, що сталося, на що ОСОБА_14 відповів, що йшов дощ, автомобіль вскочив в калюжу і він з`їхав. Чи були на дорозі сліди гальмування не пам`ятає. Коли вони приїхали йшов дощ. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_21 він не бачив. З якою швидкістю рухався автомобіль сказати не може. Про те, що пасажир, який сидів на сидінні потягнув кермо автомобіля, в той час коли ОСОБА_14 керував автомобілем, останній не розповідав.

Свідок ОСОБА_8 оперуповноважений Лозівського РВП ГУНП в Харківській області в судовому засіданні зазначив, що 6-7 жовтня 2019 року, точно не пам`ятає, їх викликали на роботу за фактом взяття заручників в с.Тихопілля. Він зателефонував ОСОБА_22 , щоб останній його забрав на автомобілі. ОСОБА_14 приїхав на автомобілі марки ВАЗ 21101 разом із ОСОБА_23 , який сидів на передньому пасажирському сидінні. ОСОБА_16 почував себе не добре із-за простуди. Він сів до автомобілю на заднє сидіння за пасажирським, і вони по проспекту Перемоги поїхали у бік будинку культури. Йшов дощ. Він сидів і дивився в телефон. У ОСОБА_24 було трохи відкрите вікно. Потім він почув як ОСОБА_25 вигукнув «людина», він підняв голову і побачив силует руки з боку пасажирського сидіння, яка смикнула за кермо, тоді автомобіль змінив траєкторію, виїхав на бордюр і врізався у дерево. Після чого, він із ОСОБА_26 дістали ОСОБА_27 з автомобіля і поклали на землю та викликали швидку допомогу. У автомобіля була пошкоджена передня частина посередині. Він з ОСОБА_23 поїхали до ЦРЛ, а ОСОБА_14 залишився біля автомобіля. Вказав, що ОСОБА_25 розповідав, що йому привидівся силует людини на дорозі і тому щоб не здійснити наїзд, він смикнув кермо автомобіля. Погода була поганою, на вулиці було темно. Їхали з увімкненими фарами зі швидкістю 40-50 км/год. Чи було освітлення на дорозі не пам`ятає. Пояснив, що під час досудового розслідування він не давав пояснення, а відповідав лише на ті питання, які йому ставив слідчий. Згідно відповідей вони їхали і просто вдарилися в дерево.

Свідок ОСОБА_28 слідчий слідчого відділу Лозівського РВП ГУНП в Харківській області в судовому засіданні зазначив, що точно дату події не пам`ятає, кінець літа початок осені 2019 року, близько 19-20 год. перебував на чергуванні, черговий передав, що сталася ДТП по вул.Перемоги. Виїхав на місце події. Коли він приїхав, то на місці ДТП стояв автомобіль ВАЗ 21101 та працівники поліції. Учасників, очевидців ДТП не було. Огляд місця подія не проводився, так як сказали, що огляд будуть проводити слідчі з Харкова. Автомобіль стояв на бордюрі, передня частина посередині пошкоджена. Слідів гальмування не бачив, в той день йшов дощ, асфальт був мокрим.

Свідок ОСОБА_29 оперуповноважений Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, в судовому засіданні зазначив, що точної дати та часу не пам`ятає, після роботи він приїхав до с.Садове. Того дня була дощова погода. Далі, приблизно у період часу з 20-30 год. по 21-00 год., йому зателефонував ОСОБА_14 і повідомив, що сталося ДТП за його участі. Далі ОСОБА_14 розповів йому, що він, будучи за кермом свого автомобіля ВАЗ 2120, разом із ОСОБА_30 , який сидів на передньому пасажирському сидінні і дрімав та ОСОБА_31 , який сидів на задньому пасажирському сидінні, їхали по роботі. Далі ОСОБА_16 смикнув кермо автомобіля, ОСОБА_14 почав крутити кермо у свою сторону, однак автомобіль в`їхав у дерево. В результаті ДТП ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження правої ноги, а ОСОБА_14 отримав забої. Хто викликав швидку допомогу на місце ДТП, останній йому не казав. Між ОСОБА_15 , ОСОБА_30 і ОСОБА_31 робочі стосунки. Як на його думку, ОСОБА_14 до ОСОБА_32 претензій не має, останні перебувають у робочих стосунках.

Свідок ОСОБА_10 охоронець приватного підприємства, в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_20 і ОСОБА_32 знає, оскільки раніше разом працювали в Лозівському РВП. Точну дату та час не пам`ятає, близько з 19-30 год. по 20-00 год. надійшов виклик про ДТП. Вони прибули на місце події, де побачили автомобіль, який стояв на узбіччі за проїзною частиною, пошкоджень авто він не пам`ятає. Повідомили про подію. На місці був ОСОБА_14 і більше нікого не бачили. Обставини ДТП йому не відомі і у обвинуваченого про подробиці даної події не питали.

Свідок ОСОБА_33 водій швидкої допомоги, в судовому засіданні зазначив, що точну дату та час не пам`ятає, близько двох років тому, він приїздив за викликом на місце ДТП. Автомобіль знаходився на узбіччі дороги, де та як саме також не пам`ятає. У його обов`язок входило дістати потерпілого і доправити на швидкій до лікарні. Потерпілий, якого вони госпіталізували, не пояснював деталі пригоди, лише відповідав на їх питання щодо місця ушкодження і болісних відчуттів.

Свідок ОСОБА_34 медичний працівник, в судовому засіданні зазначила, що з обвинуваченим та потерпілим особисто не знайома. Точну дату та час не пам`ятає, приблизно після 19-00 год. виїжджала на виклик з приводу ДТП, яка сталася біля Будинку культури. На вулиці була дощова погода (після дощу). На місці події на узбіччі знаходився пошкоджений автомобіль, біля якого лежав чоловік, який виліз із салону авто. Вони не розглядали пошкодження автомобіля. Підійшли до потерпілого, питали що сталося, які у нього тілесні ушкодження, місце болю. Останній казав, що йому боляче рухатися, була підозра на закритий перелом тазу і струс мозку, вони знеболили і забрали на швидкій до лікарні. У медичній картці виїзду вони зазначають ПІБ постраждалої особи, її місце народження, склад медичної бригади, час виїзду, місце госпіталізації та місце лікування. Якщо стаціонарне лікування вони далі заповнюють інші дані щодо діагнозу і лікування. Після чого картка передається до Харкова в архів. Їй не відомо, чи вилучалася працівниками поліції вказана медична картка потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_35 зазначив, що ним разом із експертом ОСОБА_36 була проведена судова автотехнічна експертиза №7/1204СЕ-19 від 15.01.2020. На час проведення експертизи він був стажистом і відповідного допуску для проведення вказаної експертизи не мав. Рішення щодо проведення ним, як експертом, даної експертизи було прийнято його керівництвом. Матеріали справи він як експерт не вивчав, слідчим вони не надавалися, проводив експертизу тільки на підставі постанови слідчого. Також експерт зазначив, що при встановленні факту «втручання у керування особи», висновок експертизи може буде іншим, тому потрібно проводити інше дослідження, з урахуванням всіх даних і в тих умовах, які були під час ДТП (погодну видимість, швидкість руху, стан дорожнього покриття). Як на його думку проводити слідчий експеримент не обов`язково. В пункті «не впорався з керуванням» це якщо щось заважало водію під час керування транспортним засобом, однак не важливі втручання і швидкість при втручанні.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_36 зазначив, що ним разом із експертом ОСОБА_35 була проведена судова автотехнічна експертиза №7/1204СЕ-19 від 15.01.2020. Підтвердив, що на час проведення даної експертизи у ОСОБА_37 , не було допуску для її проведення (останній проводив дослідження як експерт-стажист). Матеріали справи експерт додатково не вивчав, слідчим вони не надавалися, однак відповідне клопотання щодо їх надання слідчим подавалося, в тому числі стосовно технічного стану автомобіля. Проводив експертизу тільки на підставі постанови слідчого (у якій було вказано, що водій не впорався із керуванням) а тому, як на його думку слідчий експеримент не був потрібен. Зазначив, що якщо у судовому засіданні будуть встановлені інші обставини ніж під час досудового розслідування то необхідно проводити інше дослідження (експертизу). При зміні ситуації події ДТП, необхідно буде враховувати психоемоційний стан водія. Зазначив, що у постанові слідчого не йшлося мови про втручання у керування автомобіля водієм ОСОБА_6 , лише те, що останній не впорався з керуванням. Рішення щодо проведення ОСОБА_38 , як експертом, даної експертизи було прийнято його керівництвом. На той час допуск до її проведення мав лише він, однак проводив її разом із ОСОБА_39 .

Прокурор в судових дебатах просив визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, при цьому, вважав винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 доведеною в ході судового розгляду належними та допустимими доказами наданими суду, зокрема даними, що містяться в протоколах огляду місця події, експертизах, показаннях допитаних свідків. Просив суд вирішити питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні на підставі ст.100 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернув увагу, що перелічені докази на які посилався прокурор, а саме: огляд місця події, огляд транспортного засобу, відеозапис, це саме ті протоколи, які лише фіксують місце злочину та пошкодження транспортних засобів, а не встановлюють саме пункти ПДР України, які нібито порушив ОСОБА_6 та причинно-наслідковий зв`язок між цими порушеннями та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому; службове розслідування взагалі не є доказом; судово-медична експертиза це перелік тілесних ушкоджень які отримав ОСОБА_4 внаслідок ДТП, про що в ході судового слідства взагалі не було ніяких заперечень, однак висновок судово-медичної експертизи не є доказом вини ОСОБА_6 ; допитані свідки, які виїздили на місце після ДТП розповісти щодо розвитку механізму ДТП та як саме це сталося не змогли; свідки які перебували в автомобілі під час ДТП підтвердили покази потерпілого та обвинуваченого; в ході досудового розслідування зі сторони потерпілого та його представника надходили неодноразові клопотання про проведення допиту потерпілого та проведення слідчого експерименту під час якого потерпілий ОСОБА_4 бажав та мав змогу розказати реальний механізм розвитку дорожньої-транспортної пригоди, яка сталась, однак орган досудового розслідування проігнорував усі клопотання зі сторони потерпілого, та лише ґрунтуючись на своїй суб`єктивній думці вніс вихідні дані для призначених судових експертиз та в подальшому отримав висновок про вину ОСОБА_6 , при цьому один з експертів, що проводив автотехнічну експертизу не мав кваліфікації та допуску для проведення даної експертизи, тому вона не може прийматись до уваги в справі як доказ; всі інші докази зазначені прокурором не підтверджують винуватості ОСОБА_6 у ДТП; потерпілий зазначив, що це ДТП сталося по його вині та необачності, будь-яких претензій до обвинуваченого та інших учасників ДТП не має, просив винести законне та справедливе рішення у вигляді виправдувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 просила визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. При цьому, зазначила, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях, а докази надані стороною обвинувачення є неналежними та недопустимими. Згідно показів потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_29 , отриманих безпосередньо в судовому засіданні, було встановлено, що із-за втручання ОСОБА_4 у керування автомобілем сталась ДТП. Крім цього, при проведенні та призначенні судових експертиз на досудовому розслідуванні не приймались до уваги покази підозрюваного ОСОБА_6 , ним та його захисником, неодноразово заявлялися клопотання про проведення допиту в якості підозрюваного та проведення слідчого експерименту із залученням судового експерта та автомобіля з метою всебічного та законного проведення досудового розслідування. Крім цього, зі сторони потерпілого та його представника також надходили неодноразові клопотання про проведення допиту потерпілого та проведення слідчого експерименту під час якого потерпілий ОСОБА_4 бажав та мав змогу розказати реальний механізм розвитку дорожньої-транспортної пригоди, яка сталась. Однак орган досудового розслідування проігнорував будь-які клопотання та заяви як зі сторони захисту так і зі сторони потерпілого, на своїй суб`єктивній думці вніс до вихідних даних до призначення судових експертиз свої дані та в подальшому отримав висновок про вину ОСОБА_6 . У судовому засіданні ОСОБА_35 повідомив суду про те, що він проводив судову автотехнічну експертизу №7/1204CE-19 від 15.01.2020, хоча на той час був стажистом і не мав відповідного допуску для проведення вказаної експертизи. Матеріали справи експерт додатково не вивчав, проводив експертизу тільки на підставі постанови слідчого. Також експерт зазначив, що при встановленні факту «втручання у керування особи», висновок експертизи буде інший, при цьому швидкість руху автомобіля не впливає на обставини, якщо відбулось втручання у керування автомобілем. Експерт ОСОБА_36 підтвердив суду, що на час проведення даної експертизи у ОСОБА_37 , не було допуску для її проведення. Зазначив, що якщо у судовому засіданні будуть встановлені інші обставини ніж під час досудового розслідування то, необхідно проводити судову автотехнічну експертизу. При зміні ситуації події ДТП, необхідно буде враховувати психоемоційний стан водія. Вважає, що висновок за №7/1204СЕ є недопустимим доказом у кримінальному провадженні з тих підстав, що експерт не мав відповідного дозволу на проведення на проведення судової автотехнічної експертизи, експертом проводилось дослідження тільки на підставі постанови слідчого без урахування реальних показів учасників події, вихідних даних обставин події, а також за відсутності матеріалів кримінального провадження. Крім того зазначила, що суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження які суд отримав усно, що передбачено КПК України. Потерпілий та свідки повідомили суд, що вони надають показання такі які є правдивими і відповідають обставинам ДТП, питання, які ставляться їм судом, стороною обвинувачення та стороною захисту, не ставились їм під час досудового розслідування. Відповідно до ст.96 ч.2 КПК України для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, стороною обвинувачення цього надано не було. Приписами ст.69 Конституції України, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, кримінального правопорушення і має бути виправдана, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи. При цьому всі викладені в обвинувальному акті обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупність належних і допустимих доказів. Висновки сторони обвинувачення, щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 ґрунтується на непідтверджених, не перевірених слідчим шляхом доказами, тобто недопустимих доказах, які відповідно до ст.62 Конституції України не можуть бути покладеними в основу обвинувального вироку.

Інкримінуючи ОСОБА_6 діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК України, орган досудового розслідування в ході судового розгляду надав суду для дослідження та оцінки наступні докази, якими обґрунтовував винуватість обвинуваченого, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 07.10.2019 за №0000931 внесено відомості за ст.286 ч.1 КК України за фактом ДТП із наїздом на перешкоду та отриманням пасажиром тілесних ушкоджень (т.1 а.с.153);

- висновок чергового лікаря-терапевта стаціонарного відділення №1 КНП «Лозівське ТМО», щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.10.2019 (21-15 год.), згідно якого у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено (т.5 а.с.72).

- протокол огляду місця ДТП від 08.10.2019 з фототаблицею та схемою до нього, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було оглянуто та зафіксовано місце ДТП, вид та стан дорожнього покриття, спосіб регулювання руху на цій ділянці, загальний стан видимості дороги, положення транспортного засобу автомобіля ВАЗ-2110 реєстраційний номер НОМЕР_1 , відсутність слідів гальмування, відсутністю ознаки напрямку руху транспортного засобу, наявність відокремлених від транспортного засобу частин, наявністю слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами, модель шин, малюнок протектора, їх зношеність та пошкодження (т.1 а.с.155-157,158,159-161);

- протокол огляду та затримання транспорту від 08.10.2019, згідно якого слідчим 2 СВ ТУ ДБР у м.Полтаві, в присутності водія ОСОБА_6 та понятих, здійснено огляд та затримання автомобіля ВАЗ-2110 реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.162);

- протокол огляду від 28.10.2019 в ході якого слідчим 2 відділення СВ ТУ ДБР у м.Полтаві було оглянуто USB накопичувач Haoba 16 GB, при перегляді файлу формату «МР4» встановлено, що даний файл містить відеозапис з камер відеоспостереження за 07.10.2019 у період з 19 год. 4 хв. по 20 год. 4 хв., на якому зафіксовано рух автомобіля зі сторони мікрорайону 1 в напрямку 6 у м.Лозова, на 26 хв. 42 сек. на камері видно автомобіль, який рухається у напрямі місця наступного ДТП із зазначенням часу 19:30:31; на 26 хв. 48 сек. на камері видно, як автомобіль вїжджає на тротуар і врізається у дерево із зазначенням часу 19:30:36; на 27 хв. 00 сек. видно зустрічний автомобіль (очевидця ДТП), який зупинився біля тротуару із зазначенням часу 19:30:48 (т.1 а.с.171-173);

- відтворений та переглянутий в судовому засіданні USB накопичувач з відеозаписом з місця ДТП, з камер відеоспостереження за 07.10.2019 у період з 19 год. 4 хв. по 20 год. 4 хв. (т.1 а.с.174);

- протокол огляду та копіювання від 29.09.2020 з відеозаписом до нього, в ході якого слідчим 2 СВ ТУ ДБР у м.Полтаві було оглянуто USB накопичував Haoba 16 GB, отриманий за запитом слідчого 2 СВ ТУ ДБР у м.Полтаві від 15.10.2019, вих.№0931/15-02-2, від Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, згідно якого, з метою проведення подальших процесуальних дій, експертних досліджень, а також збереження інформації, яка міститься на носії інформації, файл, формату «МР4» із назвою «Дахуа_ch17_0011_0011», було скопійовано на CD-R диск 700 MB/8O MIN: «ДТП Лозова 07.10.2019 Ваз 21101 р.н. НОМЕР_1 ЄРДР №000931 ДБР ТУ у АДРЕСА_2 », який долучено до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.197-198,199);

- висновок службового розслідування за фактом травмування оперуповноваженого СКП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_40 05.12.2019, службове розслідування за фактом травмування оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лозівського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , згідно якого порушень службової дисципліни у діях лейтенанта поліції ОСОБА_4 , не встановлено, тілесні ушкодження у вигляді «Закритого уламкового перелому лівої вертлюгової западини зі зміщенням уламків» лейтенант поліції ОСОБА_4 отримав 07.10.2019 при виїзді на місце пригоди у зв`язку з повідомленням щодо захоплення заручників, під час виконання службових обов`язків; питання про подальше проходження служби в поліції оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лозівського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , відповідно до п.10, ч.1, ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» вирішити після набрання законної сили рішення суду про притягнення його до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (т.1 а.с.230-234);

- висновок судово-медичної експертизи №12-14/12-ЛЗ/20 від 15.10.2019, згідно якого, на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , 1997 року народження, враховуючи дані наданої медичної документації приходжу до висновку, що в нього мав місце закритий уламковий перелом лівої вертлюгової западини зі зміщенням, який утворився від непрямої дії тупого твердого предмету про індивідуальні особливості якого судити неможливо чи при ударі об такий і міг бути отриманий в умовах дорожньо-транспортної пригоди в строк і при обставинах, вказаних потерпілим і в ухвалі суду; за ступенем тяжкості вищевказаний закритий уламковий перелом вертлюгової западини зі зміщенням - це середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, адже для консолідації (зрощення) даних переломів необхідний строк більш ніж 21 день (згідно п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995) (т.1 а.с.180-182);

- висновок судової автотехнічної експертизи №7/808СЕ-20 від 14.07.2020, згідно якого, на момент експертного огляду рульове керування автомобіля «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилося в працездатному, але технічно несправному стані через деформацію рульового колеса та зміщення елементів підвіски передніх коліс; на момент ДТП рульове керування автомобіля «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані, при якому були відсутні які-небудь несправності, які могли б впливати на її вихідні параметри; на момент експертного огляду та на момент ДТП робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в працездатному стані, при якому були відсутні які-небудь несправності, які могли б виливати на її вихідні параметри; на момент експертного огляду ходова частина автомобіля «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебувала в працездатному, але технічно несправному стані, через деформацію переднього лівого та переднього правого лонжерону та перевищення допустимої норми зносу малюнка протектору шини переднього лівого колеса, а також встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на одну вісь; на момент ДТП ходова частина автомобіля «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебувала в працездатному, але технічно несправному стані, через встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на одну вісь та перевищення допустимої норми зносу малюнка протектору шини переднього лівого колеса; з причин зазначених в дослідницькій частині висновку, вирішення питання: «Якщо були несправні зазначені системи, то коли виникли вказані несправності?», стосовно робочої гальмівної системи позбавлене логічного сенсу; несправність рульового керування у вигляді деформації рульового колеса та зміщення елементів підвіски передніх коліс виникло в результаті ДТП; несправність ходової частини у вигляді деформації переднього лівого та переднього правого лонжерону виникла в результаті ДТП; несправність ходової частини автомобіля «ВА3 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 y вигляді перевищення допустимої норми зносу малюнка протектору шини переднього лівого колеса та у вигляді встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на одну вісь виникли до ДТП; з причин зазначених в дослідницькій частині висновку, вирішення питання: «Чи могли дані несправності бути виявлені водієм ОСОБА_6 до дорожньо-транспортної пригоди?», стосовно рульового керування та робочої гальмівної системи позбавлене логічного сенсу; несправність ходової частини автомобіля «ВАЗ 21101» реєстраційний номер НОМЕР_1 у вигляді перевищення допустимої норми зносу малюнка протектору шини - переднього лівого колеса та у вигляді встановлення шин різних моделей з різними малюнками протектора на одну вісь, могли бути виявлені водієм ОСОБА_6 до дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.184-187,188-191);

- висновок комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №16776/17108/17109/5636/5637/5638 від 26.03.2021, з фототаблицями до нього, згідно якого: виходячи з наданого відеозапису «Дахуа_ch17_0011_0011.р4»), швидкість руху автомобіля ВА3-21101 становить приблизно 90 км/год.; з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, встановити швидкість руху автомобіля ВА3-21101, з урахуванням пошкоджень, які утворились в результаті його наїзду на дерево, експертним шляхом не представляється можливим; на момент експертного огляду та до моменту ДТП робоча гальмівна система автомобіля ВА3-21101 виконувала свої основні функції та знаходилась в працездатному стані; на момент експертного огляду рульове керування автомобіля ВА3-21101 знаходилось в технічно несправному стані. Технічно несправний стан рульового керування автомобіля ВА3-21101 полягає в деформації рульового колеса. Технічна несправність рульового керування автомобіля ВА3-21101 у вигляді деформації рульового колеса утворилась в момент ДТП; на момент експертного огляду та до моменту ДТП рульове керування автомобіля ВА3-21101 знаходилось в працездатному стані та виконувало свої основні функції; на момент експертного огляду та до моменту ДТП ходова частина автомобіля ВА3-21101 знаходилась в технічно несправному стані. Технічно несправний стан ходової частини автомобіля ВА3-21101 полягає в розгерметизації шини правого переднього колеса та шини лівого заднього колеса, в залишковій висоті малюнка протектора шин передніх коліс, що менше мінімально допустимої, встановленням на кожній вісі шин з різним малюнком протектору; розгерметизація шини правого переднього колеса та шини лівого заднього колеса автомобіля ВА3-21101 утворилась після ДТП, в результаті переміщення автомобіля або при його тривалому знаходженні на відкритому середовищі в різних погодних умовах; технічна несправність ходової частини автомобіля ВА3-21101 у вигляді залишкової висоті малюнка протектора шин передніх коліс, що менше мінімально допустимої, встановлення на кожній вісі шин з різним малюнком протектору, з технічної точки зору, утворились до моменту ДТП, в процесі експлуатації автомобіля ВА3-21101; на момент експертного огляду та до моменту ДТП ходова частина автомобіля ВА3-21101 знаходилась в працездатному стані та виконувала свої основні функції; з технічної точки зору, технічну несправність ходової частини автомобіля ВА3-21101 у вигляді експлуатаційного зносу шин передніх коліс, а також встановлення кожного колеса з різним малюнком протектора водій ОСОБА_6 мав можливість виявити при проведенні щоденного візуального огляду автомобіля; в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.12.1,12.2,12.4,12.9 (б),31.4, п/п 31.41.5 (а), (г) Правил дорожнього руху України); в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти даної дорожньо-транспортної пригоди для водія автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п.12.1,12,4,12.9 (6) Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру; в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.п.12.1,12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 додатково до вищевказаного не відповідали вимогам п.31,4, п/п 31.4.5 (а),(г) Правил дорожнього руху України. Але невідповідності дій водія автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 вимогам п.31.4, п/п 31.4.5 (а),(г) Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку; з причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, визначити чи маються в діях водія автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 невідповідності вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, на даному етапі дослідження, експертним шляхом не представляється можливим (т.1 а.с.202-218,219-223);

- висновок судової автотехнічної експертизи №7/1204СЕ-19 від 15.01.2020, згідно якого: у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВА3-21101» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.121 Правил дорожнього руху України. За умови руху зі швидкістю 60 км/год (за показанням ОСОБА_4 ) повинен був діяти також відповідно до вимог п.124 Правил дорожнього руху України; у даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання ДТП для водія автомобіля «ВА3-21101» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , визначалася шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього будь-яких перешкод технічного характеру; у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ««ВА3-21101» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної події (т.1 а.с.177-179);

- довідку Харківського регіонального центру з гідрометеорології №20-07/775 від 30.10.2020 згідно якої, за даними метеостанції Лозова, 07.10.2020 протягом доби спостерігалася мінлива хмарність, опадів не було, явищ, погіршуючих видимість не було, вітер південно-східний, 8 м/с, з 10-45 год. до 16-32 год. пориви 13 м/с, температура повітря вночі 1 тепла, вдень 23 (т.1 а.с.200);

- речові докази від 08.10.2019, 09.09.2020, 29.09.2020 а саме: автомобіль ВА3 21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; USB накопичувач Haoba 16GB із файлом формату «МР4» із назвою «Дахуа_ch17_0011_0011»; CD-R диск 700 MB/80 MIN, який містить рукописні супровідні написи, виконані барвником чорного кольору наступного змісту: «ДТП Лозова 07.10.2019 Ваз 2110 р.н. НОМЕР_1 ЄРДР №000931 ДБР ТУ у АДРЕСА_2 »; USB накопичувач Haoba 16 GB (т.1 а.с.163-164,193-194,195-196).

Наведені докази сторони обвинувачення суд, безпосередньо дослідив та оцінив за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими доказами, наданими суду в ході судового розгляду.

Разом з тим, на основі аналізу, дослідження та оцінки всієї сукупності вищевикладених доказів суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч.2 цієї ж статті сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, з огляду на положення ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Так, надаючи оцінку наданим стороною обвинувачення письмовим доказам, суд виходить з ч.1 ст.2 КК України, згідно якої, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення. Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з наступних елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу кримінального правопорушення, що виключає кримінальну відповідальність особи. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Отже, прокурор повинен належними та допустимими доказами довести наявність всіх обставин, які в сукупності утворюють склад того чи іншого кримінального правопорушення, а також факт вчинення суспільно небезпечного діяння (дії або бездіяльності).

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме в тому, що він своїми необережними діями, котрі виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому, вчинив вищевказане кримінальне правопорушення.

Склад кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України передбачає: основний безпосередній об`єкт це безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а додатковий обов`язків об`єкт - здоров`я особи.

Суб`єкт злочину це осудна особа, яка досягла 16-річного віку і керує транспортним засобом.

За нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, складається з порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.

Кримінальна відповідальність за ст.286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст.286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» на підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні данні він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх урахуванням оцінити висновок експерта.

Відповідно до ч.10 ст.101 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа №682/956/17, провадження №13-31кс19), звертає увагу на те, що під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст.286 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Це обумовлене тим, що склад злочину, передбачений ч.1 ст.286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Водночас на підставі показань експертів ОСОБА_36 і ОСОБА_37 , допитаних в судовому засіданні щодо обґрунтованості висновків судової автотехнічної експертизи №7/1204СЕ-19 від 15.01.2020 та компетентності експертів, показань потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_29 , отриманих безпосередньо в судовому засіданні, щодо втручання потерпілого ОСОБА_4 у керування автомобілем та з метою перевірки цих показань та обставин справи експертним шляхом, за клопотанням сторони захисту, ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.09.2023 було призначено судову автотехнічну експертизу.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №24252 від 14.11.2023, По питанням 1,2,3,4 (Чи є невідповідності вимогам Правил дорожнього руху Україні в діях водія ОСОБА_6 , які знаходяться з технічної точки зору, у причинному зв`язку із подією дорожньо-транспортної пригоди? Чи була у водія ОСОБА_6 технічна можливість запобігти події даної дорожньо-транспортної пригоди? Як саме мав діяти водій ОСОБА_6 під час втручання потерпілим ОСОБА_4 у керування транспортним засобом? Чи є невідповідності вимогам Правил дорожнього руху Україні в діях пасажира ОСОБА_4 , які знаходяться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди?). В даній дорожній ситуації водій автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 повинен був діяти згідно з вимогами п.п.12.1,12.2,12.3,12.4,12.9«б»,31.4, п/п 31.4.5 «а», «г» ПДР України; з мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку, питання про те, чи мав водій автомобіля ВАЗ-21101 ОСОБА_6 технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п.12.3 ПДР України та чи є в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які б знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП, можуть бути вирішені судом самостійно на основі аналізу і оцінки всіх зібраних по справі доказів, а також з урахуванням того, що за вказаних в ухвалі умов, водій знаходився в аварійній ситуації; дії водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем НОМЕР_3 з технічно несправним станом ходової частини та зі швидкістю яка більша ніж дозволена в населеному пункті, не відповідали вимогам п.п.12.4 та 31.4. 31.4.5 «а» ПДР України, однак дані невідповідності, з технічної точки зору, не знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, з причин наведених у дослідницькій частині висновку; в діях водія ОСОБА_6 відсутні невідповідності вимог п.12.1 п.12.2 ПДР України; дії пасажира автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.5.2 «г» та п.5.3 «а» ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з ДТП (т.4 а.с.204-206).

З огляду на це, суд розцінює поведінку пасажира (потерпілого ОСОБА_4 ), який втрутився в керування водія ( ОСОБА_6 ) автомобілем, намагаючись уникнути ДТП «з людиною, яка йому привиділась» такою, що призвела до знаходження водія в аварійній ситуації та причиною ДТП.

У постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2020 року у кримінальному провадженні №130/720/17 наголошується, що при виявленні причинового зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пасажира), що також може виключити відповідальність водія.

Крім того, при вирішенні питання про причиновий зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Судом в повній мірі досліджені та оцінено докази щодо технічного стану автомобіля ВА3-21101 на момент подій, що розглядаються у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно із даними судової автотехнічної експертизи №24252 від 14.11.2023, автомобіль ВА3-21101 знаходився з технічно несправним станом ходової частини та зі швидкістю, яка більша ніж дозволена в населеному пункті, не відповідали вимогам п.п.12.4 та 31.4. 31.4.5 «а» ПДР України, однак дані невідповідності, з технічної точки зору, не знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Суд не бере до уваги надану стороною обвинувачення судову автотехнічну експертизу №7/1204CE-19 від 15.01.2020, оскільки остання була проведена із істотними порушеннями та підписана експертом ОСОБА_35 , який на час її проведення був стажистом та не мав відповідної кваліфікації за експертною спеціальністю.

Також, суд не бере до уваги довідку Харківського регіонального центру з гідрометеорології №20-07/775 від 30.10.2020, оскільки за даними цієї довідки зазначені погодні умови метеостанції Лозова, станом на 07.10.2020 з 10-45 год. до 16-32 год., тобто рівно через рік від дати події ДТП за участі обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому, суд вважає за потрібне зазначити, що всі інші надані стороною обвинувачення докази є належними, допустимими, оскільки отримані відповідно до порядку, встановленому КПК України, однак, самі по собі або ж у сукупності з іншими доказами, не є достатніми для ухвалення рішення щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Зокрема, оцінка вказаних судом доказів є відмінною, ніж та, яку їм надала сторона обвинувачення, з огляду на відсутність встановленого причинного зв`язку між діями обвинуваченого водія автомобіля ВА3-21101 ОСОБА_6 , який знаходився в аварійній ситуації та спричиненням потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, в результаті наїзду транспортного засобу на нерухому перешкоду у вигляді дерева, в результаті втручання пасажира ОСОБА_4 у керування цим транспортним засобом.

Таким чином, суд констатує відсутність вказаного елементу об`єктивної сторони (прямого причинового зв`язку) складу інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення з огляду на встановлення протиправної поведінки потерпілого (пасажира) автомобіля ВА3-21101 - ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п.5.2 «г» та п.5.3 «а» ПДР України і знаходилися, з технічної точки зору, у причинному зв`язку із ДТП, а відтак прийшов до переконання про відсутність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ст.10 КПК України встановлює рівність всіх перед законом і судом.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Таку позицію висловлює Пленум Верховного Суду України в Постанові №9 від 01 листопада 1996 року (із змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» в п.18, а відповідно до п.19 цієї ж постанови, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статей 10 і 11 Загальної декларації прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, кожна людина, яка звинувачується у вчиненні злочину, має право вважатися безвинною доти, доки її вина не буде встановлена законним чином шляхом прилюдного розгляду її справи незалежним і безстороннім судом на основі повної рівності, з додержанням всіх вимог справедливості, і з забезпеченням всіх можливостей для захисту.

При цьому, суд враховує, що однією із засад судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ст.129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст.22 КПК України, якою також встановлено, що під час кримінального провадження суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. («Барбера, Мессегуе і Хабардо проти Іспанії» 6 грудня 1988, п. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.373 КПК України, вирок може бути обвинувальним або виправдувальним.

Згідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тож будь-які припущення, думки, догади, якими б вони привабливими не були і кому б вони не належали, при вирішенні питання про вину особи доказами не можуть бути і значення не мають. Вони можуть бути використані лише для висунення версій, але не для обґрунтування вини. Такі припущення лише підтверджують сумнів, а він має бути витлумачений тільки на користь обвинуваченої особи.

Стороною обвинувачення вказані доводи потерпілого, його представника, сторони захисту та сумніви щодо доведеності обвинувачення не спростовані.

Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Відповідно до п. 23 вказаної постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно вказаної постанови, виправдувальний вирок постановляється: за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням підсудного і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинність діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали внаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо.

Виправдувальний вирок постановляється судом у випадках передбачених ст.284 та 373 КПК України. П.3 ч.1 ст.373 КПК України також встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення з постановленням виправдувального вироку у даній справі, суд також бере до уваги обов`язок дотримуватися розумних строків розгляду справи.

При цьому суд зважає на практику Європейського суду, зокрема на справу «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява №387/03) 20 вересня 2012 року, де Європейським судом зверталася увага на фактах неможливості встановити «поза розумним сумнівом» причетність до вчинення злочину, відтак констатовано порушення ст.14 у поєднанні з ст.2 Конвенції в її процесуальному аспекті, у зв`язку з непроведенням державними органами розслідування можливих інших мотивів, а також на справу «Зароченцев проти України» (Заява №39327/06) 10 січня 2013 року, де Європейський суд встановив порушення п.1 ст.6 Конвенції у зв`язку з незабезпеченням національними органами розгляду справи упродовж розумного строку.

Вважаючи достатньо забезпеченим в ході судового процесу процесуальні права прокурора та потерпілого на надання ними додаткових доказів у підтвердження доведеності події та вини обвинуваченого, суд також виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однак, аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, та враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів вичерпано, а стороною обвинувачення не подано інших доказів для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що судом не здобуто і стороною обвинувачення не доведено жодних переконливих доказів наявності в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 складу інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, які згідно Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, були б прийняті судом до уваги.

Тому суд, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, прийшов до переконання, що вони не обґрунтовують та не доводять пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, а тому його необхідно виправдати в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.286 КК України з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, тобто за недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення, оскільки зібрані у справі докази не підтверджують вказаного обвинувачення, всі можливості зібрання додаткових доказів вичерпані, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого.

Згідно з положеннями ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 1,2 частини 1 статті 284 КПК України, виявляються під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок. Однією із таких обставин, яка передбачена п.2 ч.1 ст.284 КПК України, є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підлягає виправданню за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відтак судові витрати за проведення, під час досудового розслідування кримінального провадження за вказаним обвинуваченням та в ході судового розгляду, судових автотехнічних експертиз №7/1204СЕ-19 від 15.01.2020 у сумі 1256,08 грн., №7/808СЕ-20 від 14.07.2020 у сумі 2615,20 грн., №24252 від 14.11.2023 у сумі 8364,30 грн. та комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №16776/17108/17109/5636/5637/5638 від 26.03.2021 у сумі 28315,65 грн., слід віднести на рахунок держави.

Цивільний позов в справі не заявлений, потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не обирався.

Долю речових доказів суд вирішує згідно зі ст.100 КПК України - автомобіль ВА3 21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику; USB накопичувачем Haoba 16GB із файлом формату «МР4» із назвою «Дахуа_ch17_0011_0011», CD-R диск 700 MB/80 MIN, який містить рукописні супровідні написи, виконані барвником чорного кольору наступного змісту: «ДТП Лозова 07.10.2019 Ваз 2110 р.н. НОМЕР_1 ЄРДР №000931 ДБР ТУ у АДРЕСА_2 »; USB накопичувачем Haoba 16 GB залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.10.2019 на автомобіль ВА3 21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Керуючись ст.100,124,368,370,373,374 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Речові докази: автомобіль ВА3 21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику чи іншому законному володільцю; два USB накопичувачі Haoba 16GB, CD-R диск 700 MB/80 MIN - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.10.2019 на автомобіль ВА3 21101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернути власнику чи іншому законному володільцю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_41