Справа № 296/9291/24
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , поданого в межах кримінального провадження №0000312 від 03.04.2024 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотаннями в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області в складі групи слідчих здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000312 від 03.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Житомирської області група осіб протягом тривалого часу, переслідуючи корисливі мотиви, діючи за попередньою змовою з іншими співучасниками з числа мешканців м. Житомира займаються незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, збутом наркотичних засобів та психотропних речовин або їх аналогів, у великих та особливо великих розмірах, на території м. Житомира та області, а також за її межами, у тому числі військовослужбовцям ЗСУ.

Проведеними ході досудового розслідування слідчими (розшуковими) діями здобуто фактичні дані, які дають підстави вважати, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення, серед інших, може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході досудового розслідування під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій отриману інформацію про те, що ОСОБА_5 має отримати, тобто незаконно придбати велику кількість психотропної речовини з метою подальшого її збуту.

02.10.2024 зафіксовано факт отримання ОСОБА_5 поштового відправлення в поштоматі ТОВ «Нова Пошта» №45163 в м. Житомир, 1-й проїзд Польового Майдану, 3. Відразу після отримання поштового відправлення ОСОБА_5 було затримано за підозрою у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини з метою її збуту за попередньою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Того ж дня проведено особистий обшук ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено: - мобільний телефон Google Pixel ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою № НОМЕР_2 ; - зразок кристалічної речовини; - поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною; - ізолента з полімерного згортку; - поліетиленовий зіп-пакет білого кольору; - паперовий конверт з поштового відправлення №540.

В органу досудового розслідування існує достатньо підстав вважати, що вилучене майно належить ОСОБА_5 , оскільки було вилучено під час його особистого обшуку.

Враховуючи, що є достатньо підстав вважати, що вищевказані вилучені в ході обшуку речі та предмети використовувалися під вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, та/або такими, що набуті в результаті їх вчинення, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто підпадають під критерії, визначені ст. 98 КПК України, відповідною постановою слідчого від 02.10.2024 вони визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні

Слідчий подав заяву в якій підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення клопотання по суті, суд приходить до наступних висновків.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його пошкодження, знищення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до санкції ч. 4 ст. 189 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Ч. 10 ст. 170 КПК України: арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з змісту вимог ч. 3ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ч.1 ст. 26 КПК України).

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання.

Керуючись статтями 98, 170-172, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 02.10.2024 в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон Google Pixel ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою № НОМЕР_2 ; зразок кристалічної речовини; поліетиленовий зіп-пакет з кристалічною речовиною; ізолента з полімерного згортку; поліетиленовий зіп-пакет білого кольору; паперовий конверт з поштового відправлення №540.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_6