Справа № 308/4917/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 представника власника майна ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна по кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про скасування арешту майна.

Клопотання мотивує тим, що Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалою суду від 22 березня 2024 року (справа N9308/4917/24, прав. 1-кс-308/1754/24) задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та накладено арешт на вилучений 14.03.2024 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в с.Сойми, 2 Хустського району Закарпатської області автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 НОМЕР_3 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та яким на момент ДТП керував ОСОБА_7 .

Адвокат зазначає, що як встановлено досудовим розслідуванням було: 13.03.2024 приблизно о 21.00 год. в с.Сойми Хустського району Закарпатської області на автодорозі Р-21 сполучення «Долина-Міжгір`я-Хуст». поруч із буд. №2 відбулась ДТП (наїзд на пішохода) за участю автомобіля «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 (інспектора сектору превенції Хустського РУП ГУНП в- Закарпатській області) та пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В результаті ДТП пішохід отримала травми, від яких загинула на місці події, а автомобіль зазнав технічних пошкоджень.

14.03.2024 року слідчим Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгород) ТУ ДБР у м.Львові під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди було вилучено автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , та в подальшому постановою слідчого від 14.03.2024 такий визнано речовим доказом. Під час розгляду Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області клопотання прокурора про накладення арешту на майно та винесення ухвали суду від 22.03.2024 року власник автомобілю «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , а також володілець майна ОСОБА_7 присутніми не були.

06.07.2024 року старшим слідчим в ОВС Шостого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000064 від 14.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за п.2ч.1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Щодо вирішення питання про зняття накладеного арешту з майна рекомендовано звернутись до суду.

При обґрунтуванні клопотання адвокат покликається на положення ч. 1-2 ст. 174, ч.ч.1, 2 ст. 170, ч.2 ст. 173, 174 КПК України, правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік.

Адвокат вважає, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вказано у клопотанні, згідно матеріалів досудового розслідування та проведених у справі слідчих дій, призначення та проведення судових експертиз, адвокат вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту транспортного засобу «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 .

Адвокат зазначає, щ станом на даний час відпали ризики, на які посилався прокурор під час звернення до суду з клопотанням про арешт даного транспортного засобу та відпала потреба та підстави в подальшому застосуванні цього заходу.

Відповідно до вищевикладеного, керуючись ст.ст. 174, 175 КПК України, адвокат просить скасувати арешт майна у кримінальному провадження №0000064 від 14.03.2024, внесеному до ЄРДР за ч.2 ст,286 КК України., а саме автомобілю марки «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 та повернути володільцю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витребувати для забезпечення розгляду даного клопотання від слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгород) ТУ ДБР у м. Львові матеріали кримінальному провадження №0000064 від 14.03.2024.

17.07.2024 від представника власника майна надійшла заява про розгляд клопотання без його участі та без участі власника майна. Зазначає, що вимоги клопотання підтримує просить задоволити.

22.07.2024 від прокурора ОСОБА_5 , надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності. Разом із тим, просить приєднати до матеріалів клопотання постанову прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 19.07.2024.

Представник власника майна, адвокат не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі просить задоволити клопотання.

Дослідивши письмові докази та матеріали, що додані до клопотання, матеріали клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Слідчим суддею встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, зпа процессуального керівництва Закарпатської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2024 задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 14.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про арешт майна, та накладено арешт на вилучений 14.03.2024 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в АДРЕСА_2 , автомобіль «Opel Insignia» р.н. НОМЕР_1 , власником якого, відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 являється ОСОБА_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та яким, на момент ДТП керував ОСОБА_7 , (син власника) та є фактично володільцем зазначеного транспортного засобу.

Так при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя вважав доведеним, що виявлені та вилучені речі, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз. А також необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя у ухвалі про накладення арешту на транспортний засіб, зазначає, що вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

07 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна по кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2024.

Звертаючись із даним клопотанням адвокат зазначає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження та що на даний час відпали ризики на які посилався прокурор під час звернення до суду з клопотанням про арешт данного транспртного засобу та відпала потреба та пілстави в подальшому застосуванні цього заходу.

Слідчий судя костатує, що самі лише наведені адвокатом твердження у клорпотнні не можуть бути підставою для скасування арешту майна.

Варто зауважити, що у клопотанні про скасування арешту майна, адвокат покликається на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Разом із тим, як встановлено зі змісту постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження постанову старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 від 06.07.2024 про закриття кримінального провадження №0000064 від 14.03.2024 скасовано, а постанову скерувано до Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, для організації подальшого досудового розслідування.

Саме по собі твердження адвоката та його переконання в тому, що відпала необхідність та потреба арешту майна, не може слугувати підставою для скасування заходу забезпечення кримінального провадження.

Натомість на підтвердження доводів адвоката про те, що відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу, жодних доказів не додає.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Згідно ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Таким чином, на переконання слідчого судді, заявником не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, при цьому слідчий констатує що прокурором скасовано постанову про закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не забезпечено повноту досудового розслідування та не встановлено всіх фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення. Тобто відсутні підстави для скасування арешту на майно з мотивів наведених в поданому клопотанні на час розгляду такого по суті.

Згідно зі ст.170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. За змістом ч.3 ст.174 КПК у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Прокурор, слідчий суддя, суд, інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами.

На день розгляду клопотання, ініціатором звернення не доведено, що у рамках даного кримінального провадження відпала потреба у застосуванні такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна накладеного на транспортний засіб.

Слідчий суддя враховує зазначені положення закону та обставини кримінального провадження, а саме ті, що існує необхідність у забезпеченні доказів, шляхом арешту майна, яке у встановленому законом порядку визнано речовими доказами та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, при вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя також бере до уваги той факт, що в даному випадку обмеження права власності (володіння) є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно, яке визнано речовим доказам у кримінальному провадженні, слідчим суддею, було встановлено наявність достатніх правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Обставини, викладені у клопотанні адвоката, не є такими, що унеможливлюють застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому такі твердження не можуть бути підставою для скасування арешту майна.

Беручи до уваги, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, слідчий суддя вважає, що представником власника майна у клопотанні про скасування арешту майна не наведено належного обґрунтування, того що необхідність у накладенні арешту на майно на теперішній час відпала або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, на переконання слідчого судді підстав для скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.03.2024 на даний час не має, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, захисником не надано і слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Окрім того, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі скасування арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення огляду, відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що заявник у подальшому не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися, в тому числі щодо того, що відпала необхідність у вказаному заході забезпечення у даному кримінальному провадженні.

Верховний Суд в ухвалі від 23 січня 2024 року по справі №569/19829/21 приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, тому положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Керуючись ст. ст. 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 представника власника майна ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна по кримінальному провадженні №0000064 від 14.03.2024,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1