Справа № 461/7610/24
Провадження № 1-кс/461/5663/24
УХВАЛА

24.09.2024 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

представника заявника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Галицького районного суду м. Львова надійшло вказане клопотання про скасування арешту майна, яке обґрунтоване тим, що в рамках кримінального провадження № 0001202 від 28.11.2023 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України ухвалою слідчого судді було накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 з метою забезпечення майбутнього покарання у вигляді конфіскації майна.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова було скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Заявник зазначає, що оскільки арешт на майно ОСОБА_6 було накладено як на майно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, а відповідна підозра скасована слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова, то відповідний арешт також підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Зазначили, що 23.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та встановлено достатню кількість доказів для підозри останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України. Оскільки санкція ч.5 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, просили слідчого суддю клопотання заявника про скасування арешту майна залишити без задоволення.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши клопотання про скасування арешту майна, долучені до нього документи приходить до наступного висновку.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Водночас, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до положень ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

В той же час, оцінюючи наведені заявниками доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001202 від 28.11.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 KK України.

02.02.2024 року у вказаному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08.02.2024 року було накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 з метою забезпечення майбутнього покарання у вигляді конфіскації майна.

07.08.2024 року ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення нової підозри, відповідно до якої останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28.08.2024 року було скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України від 02.02.2024 року у кримінальному провадженні № 0001202 від 28.11.2023 року. Скасовано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення нової підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України від 07.08.2024 року у кримінальному провадженні № 0001202 від 28.11.2023 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10.09.2024 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28.08.2024 року було залишено без змін.

23.09.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 190, ч.1 ст. 263 КК України

Відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч.1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Слідчим суддею встановлено, що на момент розгляду вказаного клопотання заявнику ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 263 KK України.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Відповідно до ч.5 ст.190 КК України шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Тобто, у випадку визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що в матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на зазначене у клопотанні майно було накладено необґрунтовано чи з порушенням вимог КПК України та що на даний момент потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення відпала, а тому у задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні,- відмовити повністю.

Повний текст ухвали проголошено 27 вересня 2024 року о 15 год. 20 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1