ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001011 від 24.07.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню спеціальну освіту, не одруженого, військовослужбовець строкової служби ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.04.2011 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 18.01.2012 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, 13.06.2014 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2014, керуючись ст.ст. 12, 85 КК України, ст. 2 ЗУ «Про амністію в 2014 році» звільнений від відбуття покарання;

- 07.08.2014 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 ККУ від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;

- 11.12.2014 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, 04.04.2017 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий термін 7 місяців 5 днів;

- 02.04.2018 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць, 07.04.2020 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі, невідбутий термін 3 місяці 6 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2024 приблизно о 21.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи поряд із трамвайною зупинкою «Бульвар Центральний» в м. Запоріжжя, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та застосував відносно неї насильство, яке не є небезпечним для життя потерпілої, що виразилось в тому, що останній наніс їй два удари кулаком правої руки в область потилиці, в результаті чого, ОСОБА_6 впала на землю. Після цього, скориставшись безпорадним становищем потерпілої, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, шляхом вільного доступу, викрав у потерпілої належні їй: мобільний телефон «Redmi 12C», 3/64GB в корпусі «Ocean Blue», ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 2800,00 гривень, та павер-банк «Полетехніка» (4000 mAh, MODEL: НОМЕР_3 ) в корпусі сріблястого кольору, вартістю 156,75 грн., які в результаті падіння випали з рук потерпілої на землю, після чого, покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2956,75 грн.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті не оспорював та підтвердив їх. Пояснив мотиви та спосіб вчинення правопорушення, що повністю відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_4 , суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчинене в умовах воєнного стану, дані про його особу, зокрема, що ОСОБА_4 особа молодого віку, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за вчинення яких відбував покарання, востаннє звільнився 07.04.2020 умовно-достроково з невідбутим терміном 3 місяці 6 днів, не одружений, має місце реєстрації, є військовослужбовцем, негативно характеризується за місце служби, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря нарколога не перебуває, однак з 2020 неодноразово оглядався лікарем-наркологом, востаннє 16.01.2021 (діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками.). Також враховується відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої особи.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання провини у повному обсязі, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості вчиненого злочину, а також предмета посягання, характеру діянь, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, думки прокурора щодо виду та строку покарання, суд доходить висновку, про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на строк, у межах санкції ч.4 ст.186 КК України.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, відносно ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який визначено рахувати з 24.07.2024. Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжено до 20.12.2024, відповідно до ухвали слідчого судді від 22.10.2024.

Отже, обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» по теперішній час.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, оскільки у матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу, та на переконання суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідними для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня його затримання, а саме з 24.07.2024.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2024 (ЄУН 335/8564/24, провадження: №1-кс/335/3396/2024) на перелік вилученого майна, скасувати, на підставі ч.4 ст.174 КПК України.

Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню було проведено експертизу, висновок якої покладено в основу обвинувачення, і органом досудового розслідування документально підтверджені процесуальні витрати у сумі 250,00 грн. на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати із обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов відсутній.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 24 липня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 250,00 (двісті п`ятдесят) гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2024 (ЄУН 335/8564/24, провадження №1-кс/335/3396/2024) на: мобільний телефон марки «Redmi» в корпусі темно-синього кольору; предмет схожий на павер-банк з написом «Полетехніка»; футболку з візерунком біло-синього кольору, шорти чорного кольору.

Речові докази:

Мобільний телефон марки «Redmi» в корпусі темно-синього кольору, предмет схожий на павер-банк з написом «Полетехніка», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити за належністю ОСОБА_6 .

Мобільний телефон марки «fly» в корпусі білого кольору, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити за належністю ОСОБА_7 .

Футболка з візерунком біло-синього кольору, шорти чорного кольору, які належать ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається (направляється) учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1