Провадження № 1-кс/344/6359/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , що погоджено прокурором, про застосування запобіжного заходу у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий за погодження прокурора Ю. Спожникової звернувся до слідчого судді із клопотанням у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою на строк шістдесят днів із визначенням застави - 150 (сто двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 тис грн. В обґрунтування клопотання зазначено, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому, строк дії введеного на території України воєнного стану неодноразово продовжено, зокрема востаннє - Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

В цей час, 12.08.2024 у ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану виник злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом вчинення корисливого злочину, а саме заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом пред`явлення їй вимоги надання грошових коштів в сумі 40 000 гривень, погрожуючи розголошенням вигаданих даних про неї, а саме створення фіктивних анкет з фотозображеннями та особистими даними ОСОБА_7 на інтернет сайтах, що спеціалізуються на послугах інтимного характеру, які скомпрометують та принизять честь, гідність та ділову репутацію потерпілої.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом учинення вимагання грошових коштів, використовуючи розголошення вигаданих даних про ОСОБА_7 , шляхом погроз створення та розповсюдження оголошень в інтернет - сайтах, використовуючи месенджер WhatsApp з абонентським номером НОМЕР_1 , пред`явив вимогу ОСОБА_7 передати грошові кошти у розмірі 40 000 гривень, шляхом перерахування на банківську карту АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 , яка належить йому.

Окрім того, з метою демонстрації реальності своїх погроз, ОСОБА_5 , використовуючи месенджер «WhatsApp» з абонентським номером НОМЕР_1 , у період часу з 12.08.2024 по 26.08.2024. неодноразово надсилав потерпілій ОСОБА_7 знімки екрану з особистими даними та зображеннями обличчя та тіла потерпілої на інтернет сайтах, що спеціалізуються на послугах інтимного характеру, таким чином залякував останню з метою отримання грошових коштів, які вимагав.

В подальшому, 22.08.2024 о 18 год 23 хв ОСОБА_7 усвідомлюючи, що розголошення вигаданих даних про неї, які скомпроментують та принизять її честь, гідність та ділову репутацію, є неприйнятними для неї, з метою недопущення розповсюдження вказаної інформації, прибула в магазин «Pekari Bakery», що розташований в м. Івано-Франківськ, вул. В. Чорновола, 54, через термінал самообслуговування «city 24» на вимогу ОСОБА_5 здійснила переказ частини грошових коштів в розмірі 5 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_2 , відкриту в АТ «Універсал Банк», яка належить останньому.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом вимагання, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , використовуючи месенджер «WhatsApp» з абонентським номером НОМЕР_1 , у період часу з 22.08.2024 по 26.08.2024 продовжив погрожувати потерпілій розголошенням неправдивих відомостей з її особистою інформацією на інтернет ресурсах інтимного характеру та вимагати у неї решту грошових коштів в сумі 35 000 гривень.

Надалі, 26.08.2024 у період часу із 15 год 16 хв по 16 год 03 хв, ОСОБА_7 , на вимогу ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що розголошення вигаданих даних про неї, які скомпроментують та принизять її честь, гідність та ділову репутацію, є категорично неприйнятними для неї, з метою недопущення продовження розповсюдження вказаної інформації, прибула в магазин «Pekari Bakery», що розташований в м. Івано-Франківськ, вул. В. Чорновола, 54, де через термінал самообслуговування «city 24» здійснила переказ частини грошових коштів в розмірі 5 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_2 , відкриту в АТ «Універсал Банк», яка належить ОСОБА_5 та за допомогою інтернет банкінгу «Приват 24» із свого банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 ОСОБА_7 здійснила переказ частини грошових коштів в розмірі 5 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_2 , відкриту в АТ «Універсал Банк», яка належить ОСОБА_5 , які останній вимагав у потерпілої.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в загальній сумі 15 000 гривень ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вимаганні грошових коштів в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів.

26 серпня 2024 року о 16 год 47 хв ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого в Державне підприємство «Науково-виробниче підприємство «Павлоградський хімічний завод» Філія «Карпативибухпром» АДРЕСА_2 на посаді контролера якості продукції та технологічного процесу, розлученого, раніше не судимого, затримано у порядку ст. 208 КПК України.

27 серпня 2024 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 України.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, підтверджуються протоколом протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 , негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду предметів, протоколом обшуку та іншими зібраними у провадженні доказами.

Таким чином, дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за яке передбачено максимальне покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто даний злочин відноситься до категорії особливо тяжкий злочин.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілого, у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна та він усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у разі доведення його вини в суді, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу;

- п. 3 - незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, оскільки йому відомо її анкетні дані, а також свідків, оскільки досудове розслідування триває і відповідно встановлюються очевидці події;

- п. 5 - продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється (продовжити займатися вимаганням грошових коштів).

Враховуючи вищенаведені ризики, обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави чи особистого зобов`язання не являється за можливе.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваного, покладених на неї обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є неможливим, оскільки останній вчинив злочин, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а тому, як тільки ОСОБА_5 буде звільнено з під-варти, останній одразу ж зможе вчинити спробу втечі.

Окрім цього, для запобігання вищевказаним ризикам, необхідно врахувати суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання просив задоволити, оскільки жоден більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного враховуючи поміж тим обставини зазначеного інкримінованого кримінального правопорушення.

Слідчий клопотання підтримав.

Підозрюваний просив щиро розкаявся у вичиненому. Просив обрати домашній арешт у нічний час, так як йому потрібно працювати, або ж застосувати заставу у сумі 150 000 грн.

Захисник просила врахувати матеріальний стан підзахисного, який одержує середньомісячний дохід в сумі близько 36 000 грн.; те , що проживає з матір`ю, матеріальне становище якої є незадовільним. Разом з тим, просила врахувати його позитивну характеристику за місцем роботи. Відтак, вважає, що зазначеним ризикам зможе запобігти нічний домашній арешт, або ж розмір застави у сумі 150 000 грн.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000513 від 15.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

27 серпня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці ( вимагання), в умовах воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання, зокрема : протоколом протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколом негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду предметів, протоколом обшуку.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює про неминучість покарання за вчинення особливо тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна; підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. Домашній арешт, про який просить підозрюваний, з огляду на наведені вище ризики є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його молодий вік, освіту, те, що не одружений, проживає разом з матір`ю; що має офіційне джерело доходів, адже працює контролером з готової продукції на ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод», який перенаправлений, позитивно характеризується за місцем роботи. Також позитивну характеристику за місцем роботи та на важливість роботи ОСОБА_5 , на яку також вказав допитаний судом свідок ОСОБА_8 .

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.4 ст. 189 КК України, зумовлений корисливими інтересами, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, за підозрою у вчиненні ним в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінальних правопорушень (характером кримінальних правопорушень згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 та інкриміноване кримінальне правопорушення, характер та обставини його вчинення, його матеріальне становище.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 жовтня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням мінімального розміру застави для категорії даного кримінального правопорушення - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи саме матеріальне становище підозрюваного, та покладення передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. А розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 жовтня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 26.08.2024.

Визначити підозрюваному заставу - 242 240 гривень (80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), яка може бути внесена, як самою підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок (одержувач: ГУ ДКС України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКС України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA0002265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 23 жовтня 2024 року, тобто в межах строку досудового розслідування:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілою у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 23 жовтня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1