У Х В А Л А

"06" липня 2024 р. Справа153/974/24

Провадження1-кс/153/225/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с.Моївка Чернівецький район Вінницької області, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю прокурора Ямпільського відділу Могилів-Подільської

окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5

слідчого ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП

у Вінницькій області - ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Клопотання мотивовано наступним: в період часу з 01 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. 27.06.2024 ОСОБА_4 , перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де він знаходився спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , з якою в нього виник конфлікт з приводу відмови останньої надати йому грошові кошти на придбання алкогольних напоїв. На ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно, руками та ногами наніс численні удари по голові та тулубу ОСОБА_8 , чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді: синці на верхній та нижній повіках обох очей, які сходяться на зовнішніх та внутрішніх кутах, синці на правому та лівому оці, у зовнішніх краях обох очниць по садні, синець на правій щоці, синці на підборіддю справа, по центру та зліва, три синці на передній поверхні грудної клітини, синець на нижній губі справа, синець на шиї зліва з переходом на спину, розрив легеневої тканини на межі з`єднання середньої та нижньої частки правого легеня з трамбованими судинами, перелом ребер правої половини грудної клітини з 2 по 9 ребро, без пошкодження пристінкової плеври, перелом ребер лівої половини грудної клітини з 2 по 5 біля грудинної лінії. Після заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 залишив ОСОБА_8 в лежачому положенні на подвір`ї, де в подальшому вона була виявлена ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_8 27.06.2024 госпіталізовано в реанімаційне відділення Могилів-Подільської ОЛІЛ, де вона 01.07.2024 від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 62 від 01.07.2024, смерть ОСОБА_8 , викликана травматичним гемотораксом, який виник внаслідок розриву тканини легені.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчинені вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину доводиться наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 27.06.2024, в ході якого зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місцевості від 27.06.2024, під час якого ОСОБА_4 добровільно видав свій одяг та взуття; протоколами допиту, протоколами слідчих експериментів зі свідками, лікарським свідоцтвом про смерть № 62 від 01.07.2024, відповідно до якого зазначено, що смерть ОСОБА_8 , викликана травматичним гемотораксом, який виник внаслідок розриву тканини легені.

06 липня 2024 року слідчим СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області за погодженням з прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури, складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину за який санкцією ч.2 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Підозрюваний ОСОБА_4 не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування. Також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування, оскільки знає їхнє місце проживання, схильний до агресивних дій. Таким чином, такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий просить обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, без визначення розміру застави.

Слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд застосувати до підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового розгляду матеріали, дійшов наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У зв`язку з цим частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; -чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Законним є арешт за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях ОСОБА_11 ознак злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177цього Кодексу, на які вказує слідчий та прокурор, а саме що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який санкцією ч.2 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

ОСОБА_4 не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, що дає підстави суду прийти до висновку про існування ризику передбаченого п.1, ч.1, ст.177 КПК України, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може впливати на свідків, що негативно відіб`ється на ході досудового розслідування, оскільки знає їхнє місце проживання, схильний до агресивних дій. Тому, суд вважає, що обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34 передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою попередження можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, забезпечення виконання процесуальних обов`язків, суд вважає необхідним клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1, п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати підозрюваному розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-196, 309, 310, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання сторони кримінального провадження слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с.Моївка Чернівецький район Вінницької області, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 06 липня 2024 року.

Визначити 03 вересня 2024 року датою закінчення строку дії даної ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06 липня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1