УХВАЛА

іменем України

04.10.2024

Справа № 331/5600/24

Провадження № 1-кс/331/2016/2024

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3

про арешт майна у кримінальному провадженні №0000068 від 25.07.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст. 204 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання про арешт майна у якому зазначено, що особи із числа мешканців м. Запоріжжя, діючи на території міста та Запорізької області, здійснюють збут незаконно виготовлених паливно-мастильних матеріалів. Зокрема встановлено, що на території м. Запоріжжя діє група осіб, яка спеціалізується на реалізації паливно-мастильних матеріалів низької якості, які реалізуються через нафтобази та роздрібну мережу АЗС кінцевим споживачам.

За наявними даними, встановлено, що компанії ТОВ «Простор ДС» (), ТОВ «Промінь груп» (), ТОВ «Меджик Ден» (), ТОВ «Ріат Груп» (), ТОВ «Новий пляж» (), ТОВ «Маверікс» (), ТД «Баррель» (), ТОВ «Авеста Компані» () ТОВ «Екстра Гранд» (), ТОВ «Грандтревел» (), ТОВ «Гравіол», (), ТОВ «Форнекс Груп» (45115511), ТОВ «Адінекс» (), ТОВ «Замія» (), здійснюють виготовлення, зберігання та подальший збут незаконно виготовленого пального (бензину та дизельного палива) через мережу нафтобаз та автозаправних станцій під брендами «BARREL» на території м. Запоріжжя та Запорізької області.

Встановлено, що незаконне виготовлення пального (бензину та дизельного палива), яке реалізують через зазначені мережі АЗС під брендами «BARREL» на території м. Запоріжжя та Запорізької області, не відповідає нормам державних стандартів, а є механічною сумішшю низькоякісного палива із спиртом, абсорбентом дизельного пального, газовим конденсатом, стабільним бензином, вуглеводневим сирцем тощо. Тим самим, незаконно виготовлене паливо, шляхом подальшого його механічного змішування із низькооктановим бензином, здійснюється із підвищенням його октанового числа хімічних речовин, спирту та стабільного бензину для його подальшого продажу.

Встановлено, що за результатами такого механічного змішування є паливо, яке загалом є небезпечною продукцією та при його використанні за окремих умов створює загрозу безпеці життя та здоров`я людей, безпечним умовам праці, захисту прав споживачів (користувачів), захисту довкілля. При цьому, незважаючи на вище викладене, незаконно виготовлені паливно мастильні матеріали в подальшому реалізовуються через зазначені мережі АЗС під брендами «BARREL» на території м. Запоріжжя та Запорізької області.

25.09.2024 органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 № 1-кс/331/1970/2024 від 24.09.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого було виявлено та вилучено наступні речі, які мають вагоме значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме:

1. Жорсткий диск сірого кольору марки HITACHI Deskstar номер OА35415ВА270С83 модель HDP725O5OGLA36O у кількості 1 штука;

2. Жорсткий диск сірого кольору марки SONY NEC OPTIARC INC модель AD-7170A серія 69N7C76S111;

3. Жорсткий диск сірого кольору SEAGATE серійний номер 9ND0KFL pНОМЕР_1 ;

4. Планшет світло-зеленого кольору з назвою Redmi Pad, серійний номер НОМЕР_2 , модель 22081283G.

26.09.2024 постановою про визнання речовими доказами та передачу на відповідальне зберігання, вищевказані предмети, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000068 від 25.07.2023, у зв`язку з тим, що саме вказаний предмет являються предметом вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на вилученому мобільному телефоні та жорстких дисках містяться дані та інформація, які можна отримати тільки за результатами проведення відповідних експертних досліджень, у зв`язку із чим необхідні спеціальні знання.

На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані вилучені речі з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання, прохав суд його задовольнити у повному обсязі.

Представник ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти заявленого клопотання , прохав суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. До матеріалів справи долучив письмове заперечення.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних обставин.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000068 від 25.07.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 204 КК України.

25.09.2024 органом досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 № 1-кс/331/1970/2024 від 24.09.2024 проведено обшук за місцем фактичного проживання громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого було виявлено та вилучено вищезазначені речі.

26.09.2024 постановою про визнання речовими доказами та передачу на відповідальне зберігання, вищевказані предмети, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000068 від 25.07.2023, у зв`язку з тим, що саме вказаний предмет являються предметом вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідчий пояснив, що на вилучених речах містяться дані та інформація, які можна отримати тільки за результатами проведення відповідних експертних досліджень, у зв`язку із чим необхідні спеціальні знання.

Щодо тверджень адвоката ОСОБА_4 , що клопотання про накладення арешту не містить достовірної інформації про встановлення факту причетності ОСОБА_5 або чи будь кого іншого до незаконного виготовлення, зберігання, транспортування з метою збуту незаконного виготовлення пального та подані копії процесуальні документи до клопотання не є належними і допустимими доказами, суддя звертає увагу на наступне.

В Ухвалі про проведення обшуку від 24.09.2024 року було встановлено, що ОСОБА_5 є головним бухгалтером компанії ТД « Барель».

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого,прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Метою накладення арешту слідчий вважає забезпечення збереження речових доказів.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Разом з тим, арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

Крім того, слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000068 від 25.07.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст. 204 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на майно, яке було вилучене 24.09.2024 під проведення обшуку за місцем фактичного проживання громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-Жорсткий диск сірого кольору марки HITACHI Deskstar номер OА35415ВА270С83 модель HDP725O5OGLA36O у кількості 1 штука;

-Жорсткий диск сірого кольору марки SONY NEC OPTIARC INC модель AD-7170A серія 69N7C76S111;

-Жорсткий диск сірого кольору SEAGATE серійний номер 9ND0KFL pНОМЕР_1 ;

-Планшет світло-зеленого кольору з назвою Redmi Pad, серійний номер НОМЕР_2 , модель 22081283G.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідча суддя : ОСОБА_1