14.11.2024
Справа № 331/6831/24
Провадження № 1-в/331/200/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» листопада 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2024 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя через адміністрацію ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» надійшло заява засудженого ОСОБА_2 приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його.

В обґрунтування заяви зазначено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2022 року його засудженого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно Закону України № 3886 від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вважається дрібною крадіжкою, за якою настає адміністративна відповідальність.

З огляду на викладене просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Розглянувши клопотання в порядку підготовки до розгляду, вважаю, що воно не підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з наступного.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст. 51 КпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Пунктом 1-2 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Так, відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

З аналізу положень ч. 2 ст. 284 КПК слідує, що кримінальне провадження може бути закрито судом у чітко передбачених законом випадках, за умови, якщо кримінальне провадження відносно особи, яка подала відповідне клопотання та ставить вирішення такого питання, перебуває у провадженні суду, до якого було подане клопотання про закриття відповідного кримінального провадження.

Як убачається зі змісту поданої заяви, ОСОБА_2 утримується в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» у зв`язку із виконанням вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2022 року, яким його засуджено до трьох років позбавлення волі, у зв`язку з чим закрити кримінальне провадження відносно нього на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України об`єктивно неможливо, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 розглянуто по суті Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя з ухваленням обвинувального вироку і яке на даний час в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя не перебуває.

При цьому суд звертає увагу на те, що п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу щодо звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частина 2 ст. 74 КК встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує злочинність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що:

а) у разі, якщо особа ще не відбуває призначене їй покарання (наприклад, звільнена від його відбування із випробуванням або виконання вироку відстрочене - вона звільняється від повного строку чи розміру покарання, призначеного за декриміналізований злочин;

б) якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини;

в) якщо разом з основним покаранням особі було призначене додаткове і воно ще не виконане - вона звільняється від відбування додаткового покарання;

г) якщо покарання особі призначене за сукупністю злочинів або сукупністю вироків і один із вчинених нею злочинів декриміналізовано - вона звільняється від покарання, призначеного окремо за декриміналізований злочин, після чого суд повинен заново визначити остаточне покарання без урахування того, від якого особу було звільнено.

Із зазначеного слідує, що вирішення питання про приведення обвинувального вироку суду у відповідність до нового закону, якій звільняє від покарання або пом`якшує його не тягне за собою такого правового наслідку як закриття кримінального провадження, що також не передбачено положеннями ст. 284 КПК України.

Аналізуючи викладене, суд зауважує, що засудженим ОСОБА_2 при звернені до суду із вказаною заявою було обрано помилковий спосіб вирішення питання про приведення вироку у відповідність до нового закону, що у свою чергу призвело до неправильного застосування останнім норм кримінального-процесуального законодавства.

З огляду на викладене, з врахуванням невідповідності поданої обвинуваченим заяви вимогам Закону, суд доходить до висновку що вказану заяву необхідно повернути засудженому ОСОБА_2 та роз`яснити порядок звернення із заявою про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із частковою декриміналізацією кримінального закону, який передбачав кримінальну відповідальність, зокрема, за таємне викрадення чужого майна, в порядку, визначеному ст. 74 КК України та ст. 537 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 372, 537 КПК України, ст. 74 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його повернути заявнику.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_2 , що із заявою про приведення вироку у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, він вправі звернутися до місцевого суду за місцем виконання обвинувального вироку суду, з метою звільнення від призначеного судом покарання, що передбачено ч. 2 ст. 74 КК України

Копію ухвали та заяву направити до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для вручення засудженому ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1