КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4328/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.02.2023 Київським районним судом міста Одеси, за ч. 1 ст. 263 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, однак на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном на 1 рік,-

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року задоволено клопотанняслідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 26.07.2024 року включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000779 від 04.05.2023.

Підозрюваного ОСОБА_7 в залі суду взято під варту.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у сумі становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, в разі внесення застави, а саме:

- не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за першим викликом слідчого, прокурора або до суду;

- утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- не відвідувати жодні поштові відділення та відділення доставки товарів, окрім поштових відділень АТ «Укрпошта»;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначено в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.07.2024 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала ідентичні апеляційні скарги, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року, скасувати її та постановити нову ухвалу, якою застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту у нічний час доби із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, з урахуванням його сімейного та майнового стану.

На обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг апелянт вказує на те, що суд в оскаржуваній ухвалі посилається на те, що ОСОБА_7 в минулому притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий, однак систематичність, на яку посилаються органи слідства, є надуманою по причині того, що у ОСОБА_7 судимість знята та погашена, на підставі ст. 75, 76 КК України, тобто він не судимий, що свідчить про упереджене ставлення, як органів слідства так і слідчого судді.

Апелянт зауважує на тому, що підозрюваний під час обшуку добровільно видав предмети, а також самостійно, добровільно співпрацює з правоохоронними органами, з`являється за усними викликами.

Крім того, ОСОБА_7 офіційно більше двадцяти років працює в ТОВ "Фірма Побутсервіс ЛТД" раніше на посаді інженера, та на даний час перебуває на посаді керівника ТОВ "Фірма Побутсервіс ЛТД" та частку в даному товаристві він отримав у спадок від своєї матері у травні 2020 року, а тому викладені у клопотанні твердження є припущенням, а припущення не можуть братись до уваги при ухваленні рішень, відповідно до ст. 62 Конституції України.

Також апелянт вказує на те, що підозрюваний з 2009 року перебуває у цивільному шлюбі та має двох дітей, один з яких малолітній, має постійне місце проживання, приймає активну участь у впорядкуванні будинку та прибудинкової території, має знайомих та друзів.

На переконання апелянта, ризики, відповідно до ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, відсутні.

Апелянт наголошує на тому, що немає жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, який йому інкримінується.

На обґрунтування вимог поданого клопотання про поновлення строку апелянт зазначає, що 28.05.2024 слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва оголосив лише вступну та резолютивну частину судового рішення, та лише 03.06.2024 нею було отримано копію повного тексту оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що 28.05.2024 слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва оголосив лише вступну та резолютивну частину судового рішення, та як зазначає захисник, лише 03.06.2024 нею було отримано копію повного тексту оскаржуваної ухвали, іншої інформації матеріали справи не містять. У зв`язку з чим, колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000779 від 04.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом незаконного збуту вогнепальної зброї та боєприпасів за допомогою Інтернет сайту «Райберт».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 будучи обізнаним із законними умовами поводження із вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими пристроями, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя і здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення законодавства України, яким регулюється поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами та вибуховими пристроями, придбав та зберігав вогнепальну зброю, бойові припаси з метою подальшого незаконного збуту задля особистого збагачення.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у придбанні, носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), без передбаченого законом дозволу, вчиненого групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

23.05.2024 слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий вказав на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яка повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:протоколами огляду оперативного покупця, в ході якого виявлено та вилучено пістолет, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, що виготовлений шляхом переробки саморобним способом макету масо-габаритного пістолета зразка 1930-1933 р.р. конструкції Токарева («ТТ») (серійний номер на рамці та на затворі - «НОМЕР_2») калібру 7,62х25ТТ;протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 24.11.2023 в якому зафіксовано факт збуту пістолету, який є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, що виготовлений шляхом переробки саморобним способом макету масо-габаритного пістолета зразка 1930-1933 р.р. конструкції Токарева («ТТ») (серійний номер на рамці та на затворі - «НОМЕР_2») калібру 7,62х25ТТ;протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій (в порядку статті 262 КПК України) в якому зафіксовано, що невідомою особою на ім`я ОСОБА_7 за допомогою поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта» надіслано пістолет ТТ, схожий на вогнепальне зброю, із № НОМЕР_1 ;висновком експерта № СЕ-19-23/75895-БД від 06.02.2024 в якому зазначено, що пістолет, який надісланий ОСОБА_11 є короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю, що виготовлений шляхом переробки саморобним способом макету масо-габаритного пістолета зразка 1930-1933 р.р. конструкції Токарева («ТТ») (серійний номер на рамці та на затворі - «НОМЕР_2») калібру 7,62х25ТТ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.11.2023, який підтвердив факт збуту йому вогнепальної зброї;протоколом огляду від 05.12.2023 (відеозапис із відділення ТОВ «Нова Пошта»), на якому зафіксовано як ОСОБА_12 отримує посилку із грошовими коштами;протоколом огляду від 05.12.2023 (відеозапис із відділення ТОВ «Нова Пошта», на якому зафіксовано як ОСОБА_12 та ОСОБА_7 відправляють посилку на ім`я ОСОБА_11 ;протоколом огляду від 22.02.2024, в якому зафіксовано листування у застосунку «Телеграм» із ОСОБА_12 щодо особливостей збуту вогнепальної зброї;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 23.11.2023 (понятий), який підтвердив факт вилучення предмета, схожого на пістолет ТТ у ОСОБА_11 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21.05.2023(понятий) який підтвердив факт вилучення предмета, схожого на пістолет ТТ у ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, санкцією зазначеної статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Окрім цього, слідчий вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а відтак, відносно підозрюваного ОСОБА_7 існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до семи років. Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній, не маючи сталих соціальних зв`язків та постійного місця роботи, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України. Також, враховуючи, що злочини вчиняються із застосуванням заходів конспірації, підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинення правопорушення, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, джерело походження вогнепальної зброї та боєприпасів, а тому для уникнення покарання за скоєння тяжкого злочину підозрюваний, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення процесуальних дій у справі чи затягуванні з ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, у тому числі зможе продовжити протиправну діяльність.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Слідчий зауважує також на тому, що відповідно до інформації наданої Департаментом інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України ОСОБА_7 в минулому притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий - 08.02.2023 Київським районним судом міста Одеси, за ч. 1 ст. 263 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, одна на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном на 1 рік, а тому сторона обвинувачення вважає, що протиправна діяльність носить системний характер.

28.05.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 26.07.2024 року включно, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000779 від 04.05.2023.

Підозрюваного ОСОБА_7 в залі суду взято під варту.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у сумі становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, в разі внесення застави, а саме:

- не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за першим викликом слідчого, прокурора або до суду;

- утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- не відвідувати жодні поштові відділення та відділення доставки товарів, окрім поштових відділень АТ «Укрпошта»;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначено в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.07.2024 року включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурорів та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді та в матеріалах клопотання, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту, що немає жодних доказів, які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, який йому інкримінується, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні слідчим, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими та виправдовують даний запобіжний захід, враховуючи, що в противагу вказаним ризикам сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували вказані ризики.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційних скарг захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у сумі становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Крім того, у своєму листі від 04.04.2014 року № 511-550/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що слідчі судді повинні враховувати майновий стан підозрюваного та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативному тримання під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до не можливості виконання застави.

Слідчий суддя не в праві визначити розмір застави, який завідомо підозрюваним не може бути сплачений через його майновий стан.

Тому, слідчий суддя виходячи з вище викладеного, та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, їх корисливий мотив, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у сумі становить 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, й повинна утримувати підозрюваного в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії суддів немає.

Доводи апелянта, що суд в оскаржуваній ухвалі посилається на те, що ОСОБА_7 в минулому притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий, однак систематичність, на яку посилаються органи слідства, є надуманою по причині того, що у ОСОБА_7 судимість знята та погашена на підставі ст. 75, 76 КК України, тобто він не судимий, що свідчить про упереджене ставлення, як органів слідства так і слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що згідно п. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Однак, як вбачається із матеріалів клопотання, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в період 2023 року, тобто протягом іспитового строку встановленого вироком Київського районного суду м. Одеса від 08.02.2023

Крім того, захисником не долучено підтверджуючих документів про зняття судимості у ОСОБА_7 в передбаченому законом порядку.

Відтак, твердження захисника про погашену та зняту судимість ОСОБА_7 є передчасними та нічим не підтвердженими.

Однак, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта в частині позитивних характеризуючих даних про особу підозрюваного, а саме, що підозрюваний з 2009 року перебуває у цивільному шлюбі та має двох дітей, один з яких малолітній, має постійне місце проживання, приймає активну участь у впорядкуванні будинку та прибудинкової території, має знайомих та друзів, проте вказані обставини не невілюють встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а отже не спростовують необхідність застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4