Справа № 299/6335/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/649/24, за апеляційними скаргами захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.09.2024.

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 10.11.2024 без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні відомості про яке 12.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000576.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000576, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 12.09.2024 близько 17 год ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами ромської народності, перебуваючи по АДРЕСА_1 , де тримали у руках і на землі поблизу себе заздалегідь заготовлені, а також пристосовані предмети для спричинення тілесних ушкоджень, знищення та пошкодження майна, з метою перешкоджання вільному пересуванню по АДРЕСА_1 окремим особам компактного ромського поселення, які на їх погляд начебто можуть створити конфліктні ситуації у вказаній групі населення.

В подальшому, ОСОБА_6 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства,

-2-

діючи з особливою зухвалістю, з хуліганських мотивів, із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для спричинення тілесних ушкоджень, безпричинно, почали кидати бруківкою та камінням в бік натовпу групи осіб та працівників поліції, які забезпечували охорону публічного порядку та безпеки у ромському поселенні в с. Підвиноградів Берегівського району, внаслідок чого інспектор СРПП ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження правої ноги від частини бруківки кинутої ОСОБА_6 .

Крім того, 12.09.2024 о 13 год інспектор СРПП ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_12 разом із поліцейським ОСОБА_13 , будучи працівниками правоохоронного органу, наділені повноваженнями представника влади, при здійсненні службових обов`язків, спрямованих на неухильне дотримання положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, під час виконання своїх службових обов`язків, споряджені спеціальними засобами та табельною вогнепальною зброєю, знаходячись у поліцейському однострою, заступили на чергування у складі наряду № 274 від 12.09.2024 «Про проведення спільних мобілізаційних заходів спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 на території обслуговування ВП № 1 Берегівського РВП», згідно графіку несення служби ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області.

12.09.2024 близько 16 год 30 хв інспекторами поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було отримано повідомлення від чергового ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про необхідність виїзду за адресою АДРЕСА_1 , де відбувається групове порушення громадського порядку двома групами осіб ромської народності.

12.09.2024 близько 16 год 40 хв інспектори поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прибули до вищевказаного місця, де виявили на проїзній ділянці АДРЕСА_1 групу осіб ромської народності в кількості близько 50-70 осіб, які рухалися хаотично по проїзній ділянці дороги та вигукували в сторону іншої групи ромів, кількість яких складала також близько 50-70 осіб та які знаходилися на відстані близько 50 метрів, нецензурні слова та провокували до бійки. Серед вказаної групи також перебував ОСОБА_6 , який здійснював активні дії щодо порушення громадського порядку, а саме закликав інших осіб ромської народності вчинити бійку.

12.09.2024 близько 17 год 01 хв по АДРЕСА_1 , коли інспектор поліції ОСОБА_12 спільно з поліцейським ОСОБА_13 підійшли із законною вимогою припинити хуліганські дії до ОСОБА_6 , в результаті яких інспектор СРПП ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження правої ноги від частини бруківки, кинутої ОСОБА_6 , однак останній вимогу не виконав, а навпаки зреагував агресивно, висловлювався на адресу поліцейських нецензурною лексикою, погрожував застосувати фізичну силу, після чого намагався втекти з місця події, у зв`язку з чим працівниками поліції було здійснено спробу затримати останнього. В ході переслідування між поліцейськими та ОСОБА_6 на АДРЕСА_2 , виникла сутичка, під час якої ОСОБА_6 , знаходячись біля інспекторів поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, його караність та суспільну небезпечність і те, що працівники поліції перебувають у форменому одязі та при виконанні службових обов`язків, проявляючи зухвалість, вчинив активний опір працівникам поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , шляхом спроби втечі з місця події та примушення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до утримання від вчинення активних дій по припиненню вчинюваного ОСОБА_6 правопорушення.

-3-

В цей же момент ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність і суспільну небезпечність, а також те, що працівники поліції перебувають при виконанні службових обов`язків, проявляючи зухвалість, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівниками СРПП ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків з охорони громадського порядку, наніс інспектору поліції ОСОБА_12 декілька ударів кулаками у область плечей та гомілки, після чого ОСОБА_6 завдав поліцейському ОСОБА_13 кілька ударів кулаками в область правого ліктьового суглобу.

З метою припинення протиправних насильницьких дій ОСОБА_6 , поліцейськими ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо правопорушника було застосовано заходи примусу, які передбачені ст. 44, 45 Закону України «Про національну поліцію», а саме: фізичну силу шляхом заведення обох рук за спину та спецзасіб - кайданки.

Внаслідок дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_14 відчув фізичний біль та отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани правої гомілки, забійні садна правого ліктя та наявність подряпин, що підтверджується довідкою лікаря КНП «Виноградівська РЛ» від 12.09.2024. Крім того, внаслідок дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_13 відчув фізичний біль та отримав легкі тілесні пошкодження у вигляді забою м`яких тканин правого передпліччя та ліктьового суглобу, що підтверджується довідкою лікаря КНП «Виноградівська РЛ» від 12.09.2024.

12.09.2024 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 13.09.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий обґрунтував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких (ч. 4 ст. 296 КК), за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 196, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України та існуванням заявлених ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено. Водночас, при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахував і дані про особу підозрюваного, який не має постійного місця роботи, в пошуках заробітку може покинути місце проживання, несудимий, одружений, має на утриманні вісьмох неповнолітніх дітей. Разом з тим, слідчий суддя взяв до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства та дійшов висновку про відсутність підстав для визначення застави.

В апеляційних скаргах:

- захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить скувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі, а у разі неможливості визначити розмір застави. Вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній

-4-

висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Стверджує про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України з огляду на його непричетність до вчинення хуліганських дій. Крім того, захисник наполягає на відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просить врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, вісьмох неповнолітніх дітей на утриманні, а тому застосування до нього виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим;

- захисник-адвокат ОСОБА_8 просить скувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі особисте зобов`язання. Вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вказує на необґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_6 . Також стверджує, що існування заявлених слідчим ризиків та які встановлено слідчим суддею є припущенням, а тому застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим. Просить врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, утриманців неповнолітнього віку, несудимий;

- захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 також порушує питання про скасування ухвали слідчого судді від 14.09.2024 та постановлення нової ухвали про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою. Вважає, що поза увагою слідчого судді залишено безпідставність оголошеної за ч. 2 ст. 342 К України підозри, оскільки обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення охоплюються диспозицією ч. 3 ст. 296 КК України. Крім того, слідчим суддею не дано оцінки показанням ОСОБА_6 про його непричетність до вчинення хуліганських дій. Наполягає на відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просить врахувати, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, вісьмох неповнолітніх дітей на утриманні, позитивно характеризується, несудимий, а тому застосування до нього виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, промову прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

-5-

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити,чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків,передбачених ст. 177КПК України,і на які вказує слідчий,прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд уважає, що слідчий суддя в цілому дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

-6-

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12.09.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000576, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

12.09.2024 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 13.09.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 14.09.2024 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Як встановив слідчий суддя і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому, перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена слідчим і прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: протоколами допиту потерпілих від 13.09.2024, протоколами допиту свідків від 13.09.2024 та іншими матеріалами кримінального провадження.

-7-

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, їх підвищену суспільну небезпечність, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, який не судимий, має на утриманні вісьмох дітей , непрацюючий, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Перевіряючи доводи апеляційних скарги сторони захисту на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд уважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінальних правопорушень, такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри з огляду на його непричетність до вчинення хуліганських дій та невірної кваліфікації його дії,оскільки на даній стадії кримінального провадження, суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки стадія розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не є стадією розгляду судом кримінального провадження по суті пред`явленої підозри.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, а також кваліфікації дій підозрюваного, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

З урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 та практику Європейського суду з прав людини, апеляційний суд уважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази, у своїй

-8-

сукупності, на даній стадії судового розгляду, вказують на обґрунтованість пред`явленої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому діянь, а тому доводи захисників в частині відсутності обґрунтованості підозри, колегія суддів вважає безпідставними і такі відхиляє.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо посилання сторони захисту на дані про особу підозрюваного, зокрема про наявність міцних соціальних зв`язків, в тому числі наявність на утриманні вісьмох неповнолітніх дітей, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушення, вони не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, наведені захисниками в апеляційних скаргах доводи про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено.

Колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування на цій стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя необґрунтовано зазначив про неможливість визначення підозрюваному розміру застави з огляду на таке.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування застави, суд першої інстанції з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних, які характеризують особу підозрюваного, вимог кримінального процесуального законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, не визначив її розмір, мотивуючи це тим, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, вчинено із застосуванням насильства.

-9-

Проте, такий висновок, на думку колегії суддів, є передчасним і таким, що не відповідає фактичним обставинам цього кримінального провадження та не узгоджується з наведеними нижче положеннями закону.

Як вбачається із встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, то такі на даному етапі не містять відомостей про вчинення саме ОСОБА_15 будь-яких дій насильницького характеру і протилежне прокурором не доведено. Посилання прокурора у клопотанні на спричинення ОСОБА_6 працівникам поліції тілесних ушкоджень, то такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, тому сам по собі факт вчинення ОСОБА_6 ще й кримінального правопорушення, яке відносить до категорії нетяжких злочинів, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, а також даних про те, що йому повідомлено підозру у вчиненні іншого злочину, не перешкоджає апеляційному суду визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1).

Зміст вказаної норми не є імперативним, а тому, приймаючи до уваги вимоги ст. 178, ч. 1 ст. 183 КПК України, зокрема, наявність у підозрюваного ОСОБА_6 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, восьми утриманців неповнолітнього та малолітнього віку, позитивної характеристики, відсутність судимостей та, розглянувши можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2022 у справі «Харченко проти України), колегія суддів уважає за можливе визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд приймає до уваги положення ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно якої розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму

-10-

застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, колегія суддів уважає необхідним визначити розмір застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, оскільки саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, узгоджуватись з положеннями ст. 182 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мангурас проти Іспанії» від 28.09.2010, «Гафа проти Мальти» від 22.05.2018), відповідно до яких розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів уважає, що апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підлягають задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційніскарги захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.09.2024 щодо ОСОБА_10 скасувати.

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

-11-

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою встановити до 10.11.2024 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді