Справа № 212/8941/24
У Х В А Л А

24 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу подання начальника Покровського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області щодо приведення у відповідність із законом вироку Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 жовтня 2023 року відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

Начальник Покровського районного відділу м. Кривий Ріг філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із поданням, в якому вказував, що на обліку в даному органі пробації перебуває засуджений ОСОБА_3 , звільнений від відбування покарання з випробуванням. При цьому 09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон), яким змінено поняття «вартості викраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати чужого майна, як ознаки складів злочинів, передбачених ст. 185, 190, 491 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна, шахрайстві чи розтраті чужого майна, та який має зворотну дію у часі. На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання, тому просив суд вирішити питання про приведення вироку суду у відповідність до вимог закону.

Представник Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області подав заяву, в якій просив розглядати подання у його відсутність, яке підтримував повністю.

У суді прокурор заперечував проти задоволення подання органу пробації.

Засуджений до судового засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Таким чином, дослідивши матеріали подання, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України, зокрема, за крадіжку в умовах воєнного стану, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із іспитовим строком за ст. 75, 76 КК України на 1 рік, відповідно до якого вартість викраденого майна засудженим становила 5146,38 грн.

Суд зазначає, що 09.08.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі за текстом - Закон 3886-IX), відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна» викладена в новій редакції, та передбачає, що дрібним є викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку із прийняттям даного закону з 09.08.2024 року втратив чинність Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна», відповідно до якого стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Дрібне викрадення чужого майна» була викладена в новій редакції, та передбачала, що дрібним є викрадення чужого майна, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць становить 3028 грн.

Отже, для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального неоподатковуваний мінімум у 2024 році складає 1514 грн. (3028 / 2 = 1514).

В свою чергу, починаючи з 09.08.2024 року майновим критерієм відмежування дрібної крадіжки, за яку передбачено адміністративну відповідальність, від крадіжки як кримінального правопорушення, є два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що для діянь, вчинених у 2024 році, що становить 3028 грн. (1514 х 2 = 3028).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» належить до закону, яким можуть вноситися зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Оскільки, з набранням чинності Законом 3886-IX втратив чинність Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за викрадення чужого майна», який встановлював, що кримінальним правопорушенням визнавалась крадіжка майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (в 2024 році становить - 302,8 грн.), то саме Закон 3886-IX скасовує кримінальну протиправність діяння - крадіжки, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в 2024 році становить - 3028 грн.), тому відповідно до вимог ст. 5 КК України має зворотну дію в часі.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК.

Натомість, суд врахував, що у вчиненому засудженим діянні вартість викраденого ним майна становила 5146,38 грн., що на момент вчинення ним правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України перевищувало 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в 2023 році становило 2684 грн.), внаслідок чого вбачається, що ОСОБА_3 є засудженим за діяння, караність якого законом на теперішній час не була усунена, внаслідок чого він не підлягає звільненню від призначеного судом покарання відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України.

Таким чином у задоволенні подання органу пробації про приведення у відповідність із законом вироку Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 жовтня 2023 року відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні подання начальника Покровського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області щодо приведення у відповідність із законом вироку Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 11 жовтня 2023 року відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1