Справа № 627/1591/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.10.2024с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 про приведення вироку суду у відповідність до Закону стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків , громадянки України , освіта середня , тимчасового непрацюючої , зареєстрованої за адресою: по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , засудженої 22.01.2015 року Краснокутським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт,

у с т а н о в и в :

В жовтні 2024 року начальник Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі - Закон №3886-ІХ) відносно ОСОБА_5 , засудженої 22.01.2015 Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, та звільнення її від призначеного покарання .

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання органу пробації щодо звільнення ОСОБА_5 від призначеного покарання .

До судового засідання представник органу пробації не з`явився , подав заяву про розгляд подання у його відсутність , подання підтримав, просить задовольнити .

Засуджена ОСОБА_5 до суду не з`явилася , про розгляд справи повідомлялася належним чином та в установлений законом строк.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши думку прокурора, суд зазначає наступне.

Вислухавши думку прокурора, перевіривши доводи клопотання, дослідивши матеріали особової справи засудженої, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Станом на 01 січня 2014 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1218,00 грн.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 22.01.2015 , ОСОБА_5 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт , за вчинення кримінального правопорушення 10.08.2014 , чим завдано матеріальної шкоди на суму 600,00 грн, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 1218 грн).

Вирок набрав законної сили 22.02.2015 та надійшов на виконання до органу пробації 04.03.2015.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_5 вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 22.01.2015 , наразі не може вважатися кримінально караним правопорушенням, оскільки вартість майна, за викрадення якого остання засуджена, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, суд вважає , що оскільки ОСОБА_5 на теперішній час відбуває покарання за вчинення діяння, кримінальна караність якого усунута, засуджена підлягає негайному звільненню від призначеного покарання.

За таких обставин, подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Задовольнити подання начальника Богодухівського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 .

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засуджену ОСОБА_5 від призначеного покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 22.01.2015 за ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1