Справа № 346/3414/24
Провадження № 1-кп/346/572/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000363 від 11.06.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, пенсіонера, одруженого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Відповідно до п. 3 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 (далі Положення) громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, на які поширюється дозвільна система.

Пунктом 1 Положення передбачено, що дозвільна система це особливий порядок виготовлення , придбання, зберігання, перевезення, обліку та використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, метою якого є охорона інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, на які поширюється дозвільна система, належать серед іншого, вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладко ствольна).

У відповідності до п.9 Положення, видача дозволів на придбання, зберігання, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладко ствольну), бойові припаси до неї, здійснюється в порядку, визначеному МВС, а на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998 року, здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають громадянам дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Отже, громадянам заборонено придбання, зберігання та носіння вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, окрім вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв за наявності відповідного дозволу.

Незважаючи на вищевказані норми, 14.10.2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи на території мисливського господарства « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_1 , більш точний час та місце досудовим розслідуванням встановити не вдалося, придбав шляхом привласнення знайдені ним боєприпаси до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, виготовлені промисловим способом, які належать до категорії бойових припасів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм.

При цьому ОСОБА_4 , будучи мисливцем, якому відомо порядок здачі та отримання зброї, вирішив не повідомляти правоохоронні органи та не видавати вказані боєприпаси, а незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігати в приміщенні будинку, яким користується.

31.10.2023 року в період з 09:10 по 10:15 год. під час обшуку житлового будинку, приміщенням якого користується ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , у підсобному приміщенні, під диваном виявлено та вилучено 20 (двадцять) боєприпасів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї, які є проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1943 року зі сталевим сердечком, калібру 7,62х39мм, виготовлені промисловим способом, які ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

17.06.2024 року між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до цієї угоди ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та зобов`язується сприяти прокуратурі та органу досудового розслідування щодо викриття всіх відомих осіб, причетних до вчинення аналогічних злочинів, розслідуванню і встановленню обставин вказаного кримінального правопорушення, а також у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності співпрацювати з Івано-Франківською обласною прокуратурою та іншими правоохоронними органами області у викритті та виявленні відомих йому правопорушень. Сторони також узгодили, що за скоєння даного кримінального правопорушення підозрюваному призначається покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, враховуючи його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також його особу, який раніше не судимий, позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на обліках в нарколога та психіатра, відсутність потерпілих та збитків, завданих кримінальним правопорушенням, та обставин, що обтяжують покарання. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити зазначену угоду, а також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати за проведення експертизи та вирішити питання про долю речових доказів, а саме бойові припаси знищити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , який вже згідно з правилами ч. 2 ст.42 КПК України набув статусу обвинуваченого, також підтримав дану угоду, просить суд її затвердити. При цьому він пояснив, що укладення угоди є цілком добровільним, він повністю розуміє характер обвинувачення, зміст наданих йому законом прав, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, обмеження щодо права оскарження вироку, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди. При цьому, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, із запропонованим видом покарання погодився, а також зазначив, що вказані бойові припаси не використовував, дозволу у період їхнього зберігання на них не мав та про їхнє зберігання за місцем проживання забув після ДТП, обіцяв в майбутньому подібного не вчиняти.Також обвинуваченому роз`яснено обмеження щодо права оскарження вироку та інші наслідки, передбачені ч.2 ст.473 КПК України. Обвинувачений заявив, що витрати за проведення експертизи сплатить в добровільному порядку.

Захисник зазначив, що укладення вказаної угоди відбувалось в його присутності, процесуальні умови її укладення дотримані та просить затвердити вказану угоду.

Заслухавши позицію сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє права, визначені в п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом частин 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є відповідно до ст.12 КК України тяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Судом встановлено, що вказані обставини знайшли своє відображення в розглядуваній угоді про визнання винуватості.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, покарання, узгоджене прокурором та обвинуваченим, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що умови вказаної угоди відповідають вимогам закону, угода не суперечить інтересам суспільства, не порушує законні права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, а також відсутні інші підстави для відмови в затвердженні даної угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати в справі складають 14 009,68 грн. на залучення експерта (проведення судової балістичної експертизи) та підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з положеннями ст.124 КПК України.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 374, 469, 470, 472- 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.06.2024 року між прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 14 009 (чотирнадцять тисяч дев`ять) гривень 68 копійок процесуальних витрат на залучення експерта.

Речові докази - 20 (двадцять) бойових припасів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї, які є проміжними патронами з кулею «ПС» зразка 1943 року зі сталевим сердечком, калібру 7,62х39мм, та зберігаються в УЛМТЗ ГУНП в Івано-Франківській області,- знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою та сьомою статті 474 КПК України , в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно з ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1