Справа № 638/8405/23
Провадження № 1-кс/638/1142/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000881 від 25 жовтня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт.Борова Ізюмського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся слідчий за погодженням з прокурором з клопотанням про обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року військовослужбовці збройних сил рф силовим способом з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно захопили та фактично здійснили окупацію частини території Харківської області, в тому числі смт. Борова Ізюмського району Харківської області, шляхом зосередження навколо вказаного населеного пункту та безпосередньо в ньому, збройних підрозділів рф, та встановлення контрольно-пропускного режиму в`їзду та виїзду з вказаного населеного пункту тощо, що тривало до початку вересня 2022 року (не пізніше 09.09.2022).

Так, після повномасштабного збройного вторгнення збройних сил рф на територію України, з 24.02.2022 збройні сили країни агресора - рф безпосередньо здійснили силове захоплення та взяття під контроль будівель і споруд на території АДРЕСА_1 , що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й сектору поліцейської діяльності №1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та з метою створення окупаційної влади, зокрема нового окупаційного правоохоронного органу, та вирішили залучити до співпраці місцевих жителів. ОСОБА_7 , яка є громадянкою України, у період часу з кінця травня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, перебуваючи у смт. Борова Ізюмського району Харківської області, маючи умисел на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам, створеним на тимчасово окупованій території, з метою завдання шкоди Україні та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з середини травня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_7 , яка є громадянкою України, тимчасово не працює, знаходячись на території смт. Борова Ізюмського району Харківської області, зі своїх особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням з метою завдання шкоди Україні, достовірно знаючи, що за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходиться сектор поліцейської діяльності №1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, а співробітники виїхали з населеного пункту та не контролюють обстановку щодо життєдіяльності вказаного населеного пункту, погодилась на пропозицію військових російської федерації та вирішила добровільно зайняти посаду у новоствореному правоохоронному органі, а саме: оперативного чергового чергової частини пункту поліції №1 (дислокація смт. Борова) Управління внутрішніх справ Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з середини травня 2022 року по початок вересня 2022 року, більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на допомогу державі-агресору та її незаконним правоохоронним органам з метою завдання шкоди Україні, почала виконувати обов`язки з виявлення та запобігання злочинів, патрулювання смт. Борова, перевірки документів, затримання та конвоювання незаконно затриманих громадян, призначення громадських робіт і оформлення документів щодо незаконно затриманих осіб, у новоствореному правоохоронному органі, розташованому за адресою АДРЕСА_2 а саме: за місцем знаходження сектору поліцейської діяльності №1 Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_7 09.12.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України в рамках кримінального провадження № 0000881 від 25.10.2022.

Згідно з інформацією, наданою оперативним підрозділом, ОСОБА_7 відсутня за місцем проживання, не перетинала кордон України через діючі пункти пропуску та після початку деокупації Ізюмського району Харківської області виїхав на територію держави-агресора Російської Федерації, що обґрунтовує неможливість вручити повістку про виклик особи, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, 09.12.2022 зазначене повідомлення про підозру вручене близькій особі, яка проживає разом з нею матері ОСОБА_8 , а також їй вручені повістки про виклики на 12.12.2022, 13.12.2022, 14.12.2022, для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000881, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Також, перебування підозрюваної ОСОБА_7 на окупованій території України позбавило орган досудового розслідування можливості вручити їй письмове повідомлення про зміну підозри від 15.11.2023 у день його складання, у зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, 15.11.2023 зазначене повідомлення про підозру вручене близькій особі, яка проживає разом з нею матері ОСОБА_8 , а також їй вручені повістки про виклики на 21.11.2023, 22.11.2023, 23.11.2023, для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000881, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо. Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_7 у призначене місце не з`явилась, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Також слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримала внесене клопотання.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні заперечував проти обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Слідчим відділенням Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000881 від 25.10.2022 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України. Процесуальне керівництво здійснює Борівський відділ Ізюмської окружної прокуратури Харківської області.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000881 вбачається, що 24.10.2022 о 19:38 надійшов рапорт співробітника РУ про те, що 24.10.2022 року о 19:37 за адресою Борівський район смт Борова провулок Майстрів буд.1 в ході проведення стабілізаційних заходів деокупованої території обслуговування СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, а саме території Борівської селищної територіальної громади Ізюмського району Харківської області було встановлено, що ОСОБА_7 займалася колабораційною діяльністю під час окупації території громади військами рф, а саме працювала у створеному окупаційною владою правоохоронному органі.

09.12.2022 року слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , яке погоджено начальником Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області, яке 09.12.2022 року вручено матері ОСОБА_7 ОСОБА_8 для передачі підозрюваній.

19.11.2023 слідчим за погодженням із процесуальним керівником складене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, згідно з яким громадянка України ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.7 ст. 111-1 КК України.

У клопотанні стверджується, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується: рапортом старшого слідчого відділення №1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 від 24.10.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 19.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що його донька ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що її донька ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 26.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 23.11.2022, в ході якого останній надав показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 27.11.2022, в ході якого остання надала показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 28.11.2022, в ході якого остання надала показання, які підтверджують що ОСОБА_7 , добровільно зайняла посаду в т.зв. «народной милиции» під час окупації Ізюмського району Харківської області; протоколом огляду місця події будівлі Борівського СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області за адресою Харківська область, Ізюмський район, смт. Борова, вул. Майстрів, буд.1, під час якого вилучено документи, які підтверджують причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а саме: копія «табеля учета рабочего времени», «протокол осмотра места происшествия», складений ОСОБА_7 , рапорти, заяви, прийняті ОСОБА_7 ; постановою про визнання речових доказів від 06.12.2022; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.10.2023, згідно з яким з матеріалів кримінального провадження № 0000413 на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.10.2023 отримано оригінали документів, які підтверджують причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а саме: особова справа, трудовий договір, заяви та копії особистих документів громадянки ОСОБА_7 , її фотознімки, а також копії документів щодо організації та діяльності «Управления внутренних дел ВГА Харьковской области»; протоколом огляду предметів від 19.10.2023 - документів, отриманих з матеріалів кримінального провадження № 0000413 на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.10.2023; постановою про визнання речових доказів від 19.10.2023 року.

При цьому КПК України не визначає змісту поняття «обґрунтована підозра», а тому відповідно до ч. 5 ст.9 КПК України, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994).

Слідчий суддя зазначає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя вважає, що наданих матеріалів достатньо для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, в межах судового контролю, який здійснюється при розгляді питання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

На даний час точне місце перебування ОСОБА_7 на підконтрольній території України не встановлено.

Постановою слідчого від 14.12.2022 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Ухвалами слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.07.2023 року та від 15.02.2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваної з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.10.2024 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000881 від 25.10.2022 року за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити вказане правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст.193 КПК України, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч.6 ст.193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст.177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя приходить до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_7 , яка, будучи громадянкою України, добровільно займала посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, має стійкі зв`язки з представниками окупаційної адміністрації, в той же час не перебуває на території, підконтрольній Україні, та не з`явилась на виклики слідчого та суду, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, яке може бути призначене підозрюваній у разі визнання її винуватою, а усвідомлення підозрюваною цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1,п. 1 ч. 2 ст.575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 діб - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 діб - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 діб - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст.197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч.6 ст.193 КПК, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ч. 6 ст.193 КПК України, відносно підозрюваної ОСОБА_7 ..

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч.6 ст.193 КПК України передбачено, що після затримання особи на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої в порядку ч.6 ст.193 КПК України, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 183, 186, 193, 197, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_7 не пізніше як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_7 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1