Справа № 738/30/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/647/24
Категорія - ст.336 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000487 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Мена, Чернігівської області, мешканець АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працює, не одружений, раніше не судимий,

засуджений за ст.336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_8 зараховано один день попереднього його ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін - у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання у період часу з 22.00 год до 06.00 год.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_8 , 04 квітня 2019 року, згідно із ч.1 ст.18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», був прийнятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває у рядовому складі, має військове звання солдат і військово-облікову спеціальність «956647А».

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 06 лютого 2023 року № 58/2023, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2022), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

У зв`язку із військовою агресією РФ проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

Згідно із довідкою Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від 30 березня 2023 року №13/17, військовозобов`язаний ОСОБА_8 визнаний придатним до військової служби за віком і станом здоров`я. Військовозобов`язаному ОСОБА_8 , в установленому законом порядку, 08.06.2023 вручено повістку про обов`язок з`явитися на 07 годину 14 червня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації до Збройних Сил України і попереджено про притягнення до відповідальності за неявку у вказаний строк.

ОСОБА_8 , будучи військовозобов`язаним, придатним до військової служби і таким, що не має відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, та відповідно до ст.2 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» - права на альтернативну службу, та будучи належним чином повідомленим про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого відправлення у команді АДРЕСА_3 , для проходження військової служби у зв`язку з оголошенням мобілізації за призовом на військову службу у Збройні Сили України, без поважних причин, з метою ухилення від призову, умисно не прибув у вказаний у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги: ст.65 Конституції України; Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; Указів Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та №255/2023 від 01 травня 2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації».

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст.336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В обґрунтування скарги послався на безпідставне, без належного мотивування, звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Зазначив, що місцевий суд не врахував, що з поведінки обвинуваченого не вбачається критичної оцінки своєї злочинної бездіяльності та бажання виправити ситуацію, адже з 14 червня 2023 року до часу розгляду кримінального провадження, ОСОБА_8 так і не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказав на відсутність щирого каяття в обвинуваченого, оскільки останній ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з пунктами 2, 4 ч.1 ст.420 КПК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Частиною 1 ст.421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано, окрім іншого, у зв`язку з необхідністю застосувати суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання лише у разі, якщо на цих підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу, з наступних міркувань.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 розміру покарання, місцевий суд узяв до уваги, що останній свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому.

Однак, оскаржуваний вирок не містить переконливого обґрунтування того, що зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України.

Зокрема, суд не дав належної оцінки тому, чому він вважає за можливе досягнення мети виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень за умови призначення покарання без його реального відбування.

Тому покарання, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між обраним судом та тим розміром покарання, яке б мало бути призначене та яке б не становило «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідало б справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Відтак, призначене місцевим судом ОСОБА_8 покарання, із застосуванням положень ст.75 КК України, не відповідає вимогам статей 50, 65 КК та є явно несправедливим, унаслідок його м`якості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено.

А тому, призначаючи ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання; обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання; та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст.336 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

За таких обставин, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 , в частині призначеного йому покарання, підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2024 року щодо ОСОБА_8 - скасувати, в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ст.336 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Відповідно до ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання один день його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4