Справа № 183/7250/23
№ 1-кп/183/959/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000216 стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента 4 курсу Дніпровського базового медичного коледжу, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в:

27 січня 2023 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на відкритій ділянці місцевості, біля домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт із малознайомим ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. В цей час у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, 27 січня 2023 року приблизно о 23 годин 35 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на відкритій ділянці місцевості, біля домоволодіння АДРЕСА_2 , в момент, коли до нього на близьку відстань приблизився ОСОБА_5 , не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був їх передбачити, завдав ОСОБА_5 один удар кулаком своєї правої руки у область лівої частини обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_5 впав назад на спину, вдарившись потиличною частиною голови об асфальтне покриття дороги, отримавши тілесні ушкодження у виглядівнутрішньочерепної травми: субдуральна гематома лівої гемісфери об`ємом 100 мл, ділянки забою головного мозку в обох лобних частках мозку базально та в лівій скроневій частці, субарахноїдальнальний крововилив в ділянці лівої гемісфери з компресією прилеглих звивин мозку, дислокація серединних структур мозку вправо до 0,45 см, здавлення лівого бокового шлуночка й третього шлуночка мозку зі зміщенням вправо, компресія лівої ніжки мозку, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Таким чином, отримані потерпілим ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження були не безпосереднім наслідком заподіяних ОСОБА_8 ударів в ліву ділянку голови потерпілого, а результатом падіння останнього з висоти власного зросту з прискоренням та удару головою об тверду поверхню, чого ОСОБА_8 хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити, оскільки по зовнішнім ознакам бачив, що потерпілий перебуває у стані алкогольного сп`яніння, невпевнено тримається на ногах та, що застосування сили при контакті між ними може призвести до падіння потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається, зробив для себе відповідні висновки.

Цивільний позов визнав у повному обсязі, але з урахуванням 8000 грн., які ним були добровільно сплачені потерпілому в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Позов підтримав у повному обсязі з урахуванням 8000 грн., які обвинуваченим були добровільно йому сплачені.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_8 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у необережному тяжкому тілесному ушкоджені, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 128 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є хоч і нетяжким, однак злочином.

Крім цього, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно. Також, судом враховується добровільне часткове відшкодування обвинуваченим завданої шкоди.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення та обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, а також думки потерпілого, який не наполягав на призначенні ОСОБА_8 суворого покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді громадських робіт на рівні мінімальної межі санкції ст. 128 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначати покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в межах найбільшої санкції ст. 128 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді громадських робіт на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, суд дійшов такого висновку.

Позов потерпілого обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого йому спричинена матеріальна шкода у вигляді витрат, пов`язаних на лікування у розмірі 34 239,09 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 600,00 грн. Також, йому спричинена моральна шкода у розмірі 100 000 грн., яка полягає у відчутті фізичного болю, тяжкості отриманих тілесних ушкоджень і викликали у нього значні моральні страждання. До того ж, отримана травма є підставою для встановлення йому групи інвалідності, що буде перешкоджати працювати по спеціальності, яку він здобув у ВНЗ.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із наданих суду доказів, долучених до позовної заяви, вбачається, що загальна сума матеріальних збитків, які полягають у витратах, пов`язаних з лікуванням ОСОБА_5 , складає 34 239,09 грн.

Таким чином, враховуючи те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі, а потерпілим доведено розмір позовних вимог у цій частині, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 34 239,09 грн. обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 26 239,09 грн., тобто з урахуванням добровільно відшкодованої обвинуваченим шкоди потерпілому у розмірі 8000,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає встановленим, що потерпілому протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я; моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час вчення злочину; душевних стражданнях потерпілого у зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.

Суд також враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок злочину, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в розмірі 100 000,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_7 судових витрат, які складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи, понесених позивачем у розмірі 21 600,00 грн., до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З наданих суду доказів слідує, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 600,00 грн., що підтверджено належними і допустимими доказами.

Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також враховуючи на задоволення позову у повному обсязі, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 600,00 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід до ОСОБА_8 не застосовувався.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на сто п`ятдесят годин.

Речовий доказ медичну картку стаціонарного хворого № 2310 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після проведення судово-медичної експертизи передана на зберігання до сейфу службового кабінету № 305 СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути за належністю КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.І.Мечникова «ДОР».

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ) майнову шкоду у розмірі 26 239 гривень 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 ) судові витрати по справі у розмірі 21 600 гривень 00 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1