465/7788/18
1-кп/465/249/24
У Х В А Л А

судового засідання

29.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі :

головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003709 від 14.12.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, який фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

про обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

14.12.2018 року о 16:09 год. ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, скориставшись тим, що його дії не були помічені іншими особами (таємно), знаходячись на території автостоянки торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , підійшовши до огородженого металевим трубчасто сітчастим парканом, висотою 2 м., із металевою хвірткою, що зачиняється на навісний замок складу тари магазину № НОМЕР_1 ТзОВ «Сільпо Фуд», що використовується даним магазином. Перелізши через огорожу, проник на територію вищевказаного спеціально облаштованого сховища, звідки викрав чотири полімерні ящики «Шоллер 17», які належали магазину № НОМЕР_1 ТзОВ «Сільпо Фуд», тим самим спричинивши товариству матеріальну шкоду на суму 384,00 грн. Однак, розпорядитися викраденим майном не зміг, оскільки одразу після того, як він покинув склад тари, був затриманий працівниками служби охорони, на території автостоянки торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, як вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням в інше сховище.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність за вчинені ним дії на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання про закриття кримінального провадження.

Прокурор не заперечив проти закриття кримінального провадження.

Суд, розглянувши клопотання захисника, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, а кримінальне провадження - закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.51 КУпАП в редакції Закону №1449-VI від 04.06.2009 викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2018 встановлено в сумі 1762,00 грн, відтак податкова соціальна пільга у 2018 році складала 881,00 грн. (1762,00 грн. х 50%).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2018 році на час, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 176,20 грн. Якщо вартість викраденого майна перевищувала 176 грн. 20 коп., то наставала кримінальна відповідальність.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон № 3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за вчинення якої настає відповідальність, передбачена ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібною крадіжкою, за яку передбачено адміністративну відповідальність, є крадіжка, розмір якої не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тож, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2018 році становило 1762,00 грн.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні до втрати цією нормою чинності.

Зазначене також узгоджується з положеннями ч.1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої, закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Згідно з ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, отже, поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону № 3886-ІХ має зворотну дію в часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Відповідно до обвинувального акта сума викраденого ОСОБА_4 майна становить 384,00 грн. Тому вказані дії останнього підпадають під адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність.

Положенням п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Тому, за наявності підстав для закриття кримінального провадження згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відсутності жодних заперечень щодо закриття кримінального провадження обвинуваченого та прокурора, суд прийшов до висновку, що клопотання захисника про закриття кримінального провадження слід задовольнити.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався, витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, ст. 5 КК України, ст. ст. 284, 479-2 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання захисника - задоволити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003709 від 14.12.2018 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази:

- СD-R диск, круглої форми, на якому міститься відео спостереження від 14.12.2018 залишити при матеріалах кримінального провадження;

- чотири ящики зеленого кольору вважати повернутими потерпілому.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1