ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1061/24 Справа № 185/5837/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000511 від 25 травня 2022 року стосовно
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Селидове, Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),
за участю:
прокурора ОСОБА_9
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_10
ВСТАНОВИВ:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на 8 років 6 місяців.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 25 травня 2022 року по 21 грудня 2023 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 39 190 грн. 00 коп., та моральної шкоди - в розмірі 20 000 грн.
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, вчиненого за наступних обставин.
25 травня 2022 року приблизно о 00 годин 20 хвилин, ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , разом з незнайомим йому ОСОБА_11 , між якими виникла сварка на ґрунті суперечних політичних поглядів, в ході якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Так, 25 травня 2022 року приблизно о 00.30 год., ОСОБА_8 , знаходячись за вказаною адресою, діючи умисно, знаходячись навпроти ОСОБА_11 , наніс не менше п`яти ударів обома руками, а саме кулаками обох рук в область голови та обличчя, від чого останній не втримав рівновагу та впав на землю спиною до низу. Далі, ОСОБА_8 , перебуваючи в стоячому положенні над потерпілим умисно наніс йому правою ногою два удари в область потиличної чистини голови.
В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №376 від 10.06.2022 спричинив ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_11 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась субарахноїдалними крововиливами, набряком головного мозку.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор просить вирок суду змінити з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на рапорт поліцейського від 25 травня 2022 року, оскільки відповідно до вимог ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), рапорт не є доказом у кримінальному провадженні. Зауважує, що процесуальним джерелом доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
В доповненнях до апеляційної скарги прокурор, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок суду змінити та зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 25 травня 2022 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вважає, що суд першої інстанції неправильно визначив ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, визначивши цей строк з 25 травня 2022 року по 21 грудня 2023 року включно, тобто по день ухвалення вироку, а не по день набрання ним законної сили.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, а також дослідити усі письмові матеріали справи.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не погоджується з висновками суду, що були вивчені всі письмові матеріали справи та дана оцінка доказам, які надавалися сторонами, досліджені та враховані відомості про особистість обвинуваченого.
Вважає, що судом першої інстанції не були з`ясовані та досліджені обставини про те, чи перебував ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованого злочину в стані вираженого емоційного збудження або напруження, чи був в нього стан фізіологічного афекту чи сильного душевного хвилювання. Зауважує, що в оскарженому вироку відсутні відомості щодо результатів проведеної судово-психологічної експертизи за клопотанням захисника щодо визначення чи перебував обвинувачений в стані сильного душевного хвилювання. Не містить вирок відомостей і про рух даного клопотання і причини не проведення експертизи, оскільки сторона захисту наполягала на її проведенні та експертиза є важливою для ухвалення справедливого вироку, тому захисник і обвинувачений не відмовлялись від її проведення та надали всі необхідні дані для цього, яким захист володів на час її призначення. Зазначає, що ОСОБА_8 з початку повномасштабного вторгнення добровільно вступив до лав ЗСУ, приймав участь в АТО, про що має відповідний статус учасника. Звертає увагу, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено саме під час ротації ОСОБА_8 , а конфліктна ситуація, яка виникла між обвинуваченим і потерпілим, виникла саме на політичному підґрунті. Тому залишилося не з`ясованим в якому психологічному стані перебував обвинувачений під час спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, чи розумів він значення своїх дій та керував ними.
Сторона захисту також заперечує, що вилучені під час обшуку кросівки ОСОБА_12 зі слідами, схожими на кров, належать ОСОБА_8 , оскільки в день події останній був у військовій формі та берцах, і кому належать ці кросівки невідомо. Ця обставина не була спростована в ході слідства і судового розгляду, тому без чіткого встановлення належності кросівок не можна стверджувати, що саме обвинувачений наносив удари ногами по голові потерпілого. Вважає, що органом досудового розслідування та судом достеменно не доведено, що виявлені сліди крові на вилученому одязі належить саме потерпілому, так як висновком експерта №263/3 від 27.06.2022 встановлено, у результаті дослідження зразків крові ОСОБА_8 та потерпілого встановлено група А з ізогемаглютиміном анти-В ізосерологічної системи АВ0, де антиген А є групоспецифічним антигеном.
Крім того, захисник вказує, що суд першої інстанції не мотивував у вироку належним чином призначене обвинуваченому покарання та не зазначив обґрунтування неможливості призначення йому менш суворого покарання.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника представник потерпілого просить апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Вважає доводи захисника необґрунтованими, судово-психологічна експертиза призначалася за клопотанням сторони захисту, яка і повинна була забезпечити її проведення. Клопотання захисника щодо експертизи не було належним чином обґрунтованим, однак з метою не порушення прав обвинуваченого, суд задовольнив це клопотання. Проте ухвала суду про проведення експертизи разом з матеріалами справи були повернуті до суду без виконання у зв`язку з відсутністю всіх необхідних для проведення експертизи документів, які сторона захисту не змогла надати, тому було продовжено розгляд справи. Посилання захисника на недоведеність приналежності кросівок обвинуваченому та того факту, що саме він завдавав удари потерпілому є також безпідставними, на думку представника потерпілого, та повністю спростовуються матеріалами справи, показами обвинуваченого, слідчим експериментом за його участю, показами свідків, потерпілого, висновками експертів, тому це лише спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення покарання та затягування судового процесу.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора з доповненнями до неї і з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, а також вважав частково обґрунтованою апеляційну скаргу захисника в частині не проведення судово-психологічної експертизи.
Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу захисника, вважаючи її обґрунтованою та змістовною, і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, заперечували проти задоволення скарги прокурора.
Представник потерпілого заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, щодо апеляційної скарги прокурора просив вирішити на розсуд суду.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був повідомлений належним чином та з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК його неявка не перешкоджає проведенню розгляду.
Мотиви апеляційного суду.
За змістом ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції не виконав.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.
Відповідно до ст. 410 КПК неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: (1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; (2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду апеляційний суд дійшов висновку про їх часткову обґрунтованість виходячи з наступного.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження та аудіозаписів перебігу судового розгляду в суді першої інстанції, сторона захисту заявила клопотання про призначення судово-психологічної експертизи в даному кримінальному провадженні з метою визначити чи перебував обвинувачений на момент скоєння злочину в стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. Захисник мотивував своє клопотання тим, що обвинувачений, починаючи з 2014 року приймав участь в захисті цілісності України, безпосередньо приймав участь в бойових діях в зоні АТО та отримав статус учасника бойових дій, на час вчинення кримінального правопорушення перебував на ротації і нещодавно повернувся з зони бойових дій, а участь у військових подіях є потужним стресом, що призводить до функціональних порушень організму, розвитку соматичних захворювань і виникненню патологічних реакцій. Тому, зважаючи на те, що конфлікт між потерпілим та обвинуваченим виник через особисте ставлення потерпілого до військової агресії рф проти України та участі ОСОБА_8 у захисті України у складі підрозділів Збройних Сил України, на переконання сторони захисту, проведення вказаної судово-психологічної експертизи обвинуваченого є важливим для ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Суд першої інстанції задовольнив вказане клопотання захисника та 13 квітня 2023 року постановив ухвалу про призначення судово-психологічної експертизи у кримінальному провадженні, яку для виконання було направлено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Однак Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз повернув матеріали кримінального провадження до суду першої інстанції, оскільки в інституті відсутні фахівці у відповідній галузі знань для проведення даної експертизи.
За адвокатським запитом захисник отримав інформацію, що на сьогодні процедура проведення судово-психологічної експертизи можлива в умовах Кропивницької філії судово-психіатричних експертиз Інституту (найближча територіально розташована до Дніпропетровської області), а також судово-психологічна експертиза стосовно ОСОБА_8 може бути проведена експертами Інституту в м. Києві та строк її проведення становить до 30 робочих днів з дати отримання всіх необхідних матеріалів.
В подальшому 23 червня 2023 року суд першої інстанції за клопотанням захисника постановив ухвалу про призначення судово-психологічної експертизи, проведення якої доручено експертам Кропивницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України.
Проте відповідно до листа Кропивницької філії судово-психіатричних експертиз від 07 серпня 2023 року для всебічного та повного вивчення та винесення рішення необдхідно надати додаткові документи, у зв`язку з чим на час їх отримання експертиза призупинена.
З матеріалів справи слідує, що сторона захисту вживала заходи шляхом направлення адвокатських запитів до Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства оборони України для отримання необхідних документів, однак не отримав відповідей на них, тому просив суд надати ще час для цього, наполягаючи на необхідності проведення експертизи.
Перевіркою журналу судового засідання та технічного запису від 20 листопада 2023 року захисник заявив клопотання про витребування судом першої інстанції необхідних документів для проведення експертизи, оскільки сторона захисту вичерпала можливості з їх отримання, при цьому наполягаючи на необхідності проведення судово-психологічної експертизи.
Суд першої інстанції відмовив в задоволенні даного клопотання захисника, оскільки останньому було надано достатньо часу для можливості надати документи. Матеріали кримінального провадження були повернуті Кропивницькою філією судово-психіатричних експертиз без виконання.
Вказане вище свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки залишилися недослідженими обставини чи дійсно обвинувачений перебував у стані сильного душевного хвилювання під час скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Суд першої інстанції, не зважаючи, що сторона захисту наполягала на проведенні судово-психологічної експертизи та намагалася забезпечити надання усіх необхідних документів, залишив це поза увагою і відмовив в клопотанні сторони захисту про витребування судом необхідної інформації для забезпечення проведення вказаної експертизи, внаслідок чого експертиза залишилася без виконання.
Також суд першої інстанції у вироку не навів жодних мотивів, доказів на спростування версії сторони захисту щодо можливого перебування обвинуваченого у стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. Для його оцінення необхідні спеціальні знання у галузі судової психології та психіатрії, на чому наполягав захисник під час всього судового розгляду кримінального провадження.
З матеріалів провадження слідує та як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений, починаючи з 2014 року приймав участь в захисті цілісності України та безпосередньо приймав участь в бойових діях в зоні АТО та отримав статус учасника бойових дій. Після початку повномасштабного вторгнення рф до України приймав участь у її захисті. Конфлікт між ОСОБА_8 та потерпілим, за показаннями обвинуваченого, виник на ґрунті суперечних політичних поглядів. У зв`язку з чим слушними є доводи сторони захисту щодо необхідності проведення судово-психологічної експертизи з метою перевірки чи дійсно обвинувачений міг перебувати у стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання.
Як зазначено в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05 червня 2023 року у справі № 587/241/18 провадження № 51-1068кмп22 для дослідження психічної діяльності особи під час вчинення нею кримінального правопорушення, яка взаємообумовлена її емоційно-психологічними особливостями, необхідні спеціальні знання, а тому призначається експертиза. Об`єктом дослідження судової психологічної експертизи є психічно здорові особи та матеріали кримінального провадження. До компетенції експерта при дослідженні емоційного стану особи належить встановлення індивідуально-психологічних особливостей (зокрема таких, які визначають схильність до кумуляції афекту): які психологічні особисті якості та провідні мотиваційні чинники поведінки має обвинувачений та у якому зв`язку вони перебувають з обставинами, що досліджуються у справі, чи могли ці особливості суттєво вплинути на його поведінку під час скоєння ним інкримінованих дій. Водночас експерт встановлює міру здатності обвинуваченого розуміти характер скоєних дій, та їх наслідки; наявності або відсутності в обвинуваченого в момент скоєння протиправних дій емоційного стану, що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку. А тому експерт вирішує питання, у якому емоційному стані перебував обвинувачений на момент скоєння інкримінованого йому діяння; чи перебував він у стані вираженого емоційного збудження або вираженого емоційного напруження, що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання; чи перебував обвинувачений на момент скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного чи іншого непатологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання. Психологічна експертиза має врахувати всі обставини справи, зокрема, прояви поведінки обвинувачуваного в момент вчинення інкримінованих діянь, кількість ушкоджень у жертви, наявність тривалого конфлікту з нею і, разом з тим, раптовість самого криміногенного діяння, посилання обвинувачуваного на зміну в усвідомленні ситуації, неповноту осмислення та сприйняття в момент вчинення злочину, висловлювання про неможливість у той час володіти собою, витіснення з пам`яті окремих епізодів вчиненого тощо. Така експертиза необхідна для недопущення помилкового пом`якшення покарання у випадках, коли стану афекту з погляду юридичної психології бути не може.
Допущена судом неповнота судового розгляду порушила гарантії за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в даному випадку є підставою для скасування вироку суду, а відповідні доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є обґрунтованими і підтверджуються матеріалами провадження.
При цьому, враховуючи, що сторони кримінального провадження не заявляли до суду апеляційної інстанції клопотання про проведення судово-психологічної експертизи, а просили призначити новий судовий розгляд для з`ясування вказаних обставин, тому апеляційний суд позбавлений можливості усунути неповноту судового розгляду під час апеляційного розгляду.
У зв`язку з допущеними порушеннями та неповнотою судового розгляду апеляційний суд позбавлений можливості прийняти судове рішення по суті, а тому питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання не можуть бути вирішені судом апеляційної інстанції наперед згідно з ч. 2 ст. 415 КПК, а мають бути перевірені під час нового судового розгляду.
За таких обставин та враховуючи приписи ч. 2 ст. 415 КПК, доводи сторони захисту щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості не заслуговують на увагу та мають бути перевірені під час нового судового розгляду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими.
Безпідставними є твердження прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки рапорт поліцейського не може бути доказом у кримінальному провадженні і суд неправомірно послався на нього як на доказ у вироку. Зазначення судом в мотивувальній частині вироку рапорту поліцейського від 25 травня 2022 року не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Крім того, рапорт поліцейського містить лише відомості про отримання повідомлення із служби 102 щодо доставлення чоловіка, якого виявили побитим робітники автостанції, який був досліджений судом під час судового розгляду і жодним чином не спростовує чи доводить вину обвинуваченого.
Водночас слушними є доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення № 3352-XII від 30 червня 1993 року попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
За вимогами статті 532 КПК вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
За наведених обставин та з урахування вищевказаних вимог закону, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 має бути зарахований у строк покарання по день набрання вироку законної сили, а не на день його ухвалення. Тому доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими та, оскільки вирок суду підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, то мають бути враховані судом першої інстанції при новому розгляді, в залежності від рішення суду, ухваленого по суті обвинувачення.
Крім того, до ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років та яке йому загрожує у разі визнання його винуватим. Враховуючи відомості про особу, який раніше не судимий, не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, є уродженцем м. Селидове Донецької області та має місце реєстрації в Донецькій області, а також з огляду на введений воєнний стан в Україні, ризик можливого переховування від суду продовжує існувати. Для запобігання вказаному ризику апеляційний суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, але не пізніше вирішення питання доцільності застосування такого запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції.
Таким чином, вимоги апеляційних скарг захисника та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04 жовтня 2024 року, але не пізніше вирішення питання доцільності застосування такого запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4