Провадження № 11-сс/4823/443/24 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.11.2024 до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону, РФ, громадянина України, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

Визначено розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 242 240 грн.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що з урахуванням особи підозрюваного, який, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання винуватим, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно вплинути на свідка, якому збував наркотичну речовину з метою спонукання останнього до надання неправдивих свідчень та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для справи, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено коло всіх осіб, яким підозрюваний збував психотропні речовини.

Не погодившись із рішенням суду, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і постановити нову, якою обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, передбачених ст. 195 КПК України.

В обґрунтування вимог вказує на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам, оскільки повідомлена ОСОБА_7 підозра є недостатньо обґрунтованою та безпідставною, оскільки він проходить курс лікування від наркозалежності і отримує лікарські препарати на замісній підтримуючій терапії, тому ніколи не здійснював продаж наркотичних препаратів, а зберігав їх для особистого використання, на що вказує те, що під час обшуків у нього не було вилучено коштів від реалізації. Вказує, що ризики, вказані слідчим суддею, спростовуються, оскільки ризик можливого переховування та продовження вчиняти кримінальні правопорушення є припущенням, можливість впливу на свідків є помилковим, так як останній не здійснював продаж наркотичних речовин, а використовував їх виключно для себе. Ризик можливого спотворення чи знищення також вважає безпідставним, оскільки всі вилучені речі були поміщені до спец.пакетів та передані для зберігання відповідальній особі. Вчиняти інші кримінальні правопорушення вважає, підзахисний не має наміру, оскільки розуміє усі наслідки, тому переконаний, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надто суворий і належну поведінку ОСОБА_7 може забезпечити цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу захисника, подану в його інтересах, та просив її задовольнити з наведених вище підстав, думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002902 від 03.09.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

25.09.2024 ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 26.09.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий, повідомивши ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч 2. ст. 307 КК України, зібрав, перевірив та оцінив у встановленому законом порядку докази, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України і не підлягає звільненню від відповідальності за нього.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Під час прийняття рішення про задоволення клопотання слідчого слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, особу підозрюваного, наявність обґрунтованих ризиків, на які посилався слідчий, визнавши їх доведеними прокурором з посиланням на докази, вагомість яких є достатньою на даній стадії кримінального провадження для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому враховується, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. При цьому була розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів, але аналіз наданих матеріалів не забезпечив такої можливості.

Колегія суддів вважає, що всупереч твердженням апелянта, прокурором у судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу.

Усі докази, які стосуються вирішення питання про запобіжний захід, слідчим суддею досліджені та знайшли свою оцінку, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» вказала, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме: встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягнення цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

При прийнятті рішення, слідчим суддею вірно враховані обставини, з якими закон пов`язує визначення застави, та визначено її розмір, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у разі її внесення.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 вересня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.11.2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4