У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001024 від 01.11.2024 р. за ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Слідча звернулася до суду із клопотанням про накладення арешту на майно. Із змісту поданого клопотання слідує, що у провадженні СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001024 від 01.11.2024 за ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.11.2024 до ВП № 2 Полтавського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , про те, що невідомий чоловік , перебуваючи по АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з прямим умислом на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням погроз та фізичної сили здійснив розбійний напад на його матір ОСОБА_6 1953 р.н. Після чого зник у невідомому напрямку.

У ході досудового розслідування 01.11.2024 у період часу з 19:25 до 20:53 год., за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд місця події під час якого виявлено та вилучено наступне майно:

- дві порцелянові чашки;

- жіноча спідня білизна зі слідами механічного пошкодження;

- кухонний ніж з рукояткою чорного кольору;

- мобільний телефон «ZTE» чорного кольору;

- рюкзак чорного кольору з білими полосками;

- музична колонка «DEOO».

02.11.2024 постановою слідчого про визнання речовими доказами та приєднання речових доказів до кримінального провадження вищевказані речі а саме: було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0001024.

Згідно ст. ст. 168, 237 КПК України вилучено: дві порцелянові чашки; жіноча спідня білизна зі слідами механічного пошкодження; кухонний ніж; мобільний телефон «ZTE» чорного кольору; рюкзак чорного кольору; музична колонка «DEOO», є тимчасово вилученим майном, на яке у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, потрібно накласти арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливити втрати слідів злочину.

Слідча зазначила у своєму клопотанні, що є необхідність у накладенні арешту на вилучені речі, оскільки є достатні підстави вважати, що не застосування такого заходу може призвести до можливої втрати майна та його відчуження третім особам. Таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, співрозмірним з огляду на обставини кримінального провадження.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, а також через необхідність проведення слідчих дій та експертних досліджень з використанням вказаних речей та задля збереженням слідової інформації, виникає необхідність арешту майна.

У судове засідання слідча не з`явилася, надала суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала та прохала клопотання задовольнити.

Власники майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся.

У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Розглянувши клопотання по суті поставлених вимог, перевіривши надані до клопотання матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 , 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчої - задовольнити.

Накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001024 від 01.11.2024, а саме: дві порцелянові чашки; жіноча спідня білизна зі слідами механічного пошкодження; кухонний ніж; мобільний телефон «ZTE» чорного кольору; рюкзак чорного кольору; музична колонка «DEOO», з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1