Справа № 372/783/20
Провадження № 1-кп-187/24
ухвала

27 червня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001302 від 17.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Обухівського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001302 від 17.03.2019 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 185 КК України.

19.06.2024 року прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 діб. Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо застосувати жоден з більш м`яких запобіжних заходів, оскільки наявні достатні підстави про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що, обвинувачений, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому обвинувачується.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, вважає, що обвинувачений може вчинити дії з метою уникнення відповідальності, залишити територію України, оскільки є громадянами іншої країни, продовжити кримінальну діяльність, а тому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив, просив суд обрати відносно обвинуваченого більш м`який вид запобіжного заходу, а саме особисте зобов`язання. Крім того, просив врахувати, що обвинувачений одружений та має міцні соціальні зв`язки.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України контроль за доцільністю продовження тримання обвинуваченого під вартою покладено на суд.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 01.07.2024 року.

До спливу продовженого строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою кримінальне провадження судом не завершено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, як наголошується в ч. 2 цього процесуального закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.ч. 6 та 8 ст. 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, або ж застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, перевіривши доводи клопотання прокурора, матеріли кримінального провадження, вислухавши думку учасників провадження, вважається за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 .

Суд визнає доведеним прокурором, реальними та такими, що продовжують мати місце наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений ОСОБА_4 може перераховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставинами, що дають підстави суду визнати наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є докази не досліджені судом, а також тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

При цьому суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, враховує: особу обвинуваченого /кожного/ його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, суворість покарання за кримінальні правопорушення, у яких згідно обвинувального акту обвинувачуються, як елементи оцінки зазначених ризиків, що не може не усвідомлюватися обвинуваченими та можливості його уникнути.

Тобто судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням обставин провадження, та особистих характеризуючих даних обвинуваченого.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Також, суд зазначає, що стороною захисту не надано суду документи на підтвердження не можливості тримання під вартою обвинуваченого за станом здоров`я та з інших можливих істотних поважних причин.

Суд вважає, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого з огляду на наявність високого ступеню ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Суд визнає, що інтереси суспільства значною мірою переважають інтереси забезпечення права на свободу обвинуваченого ОСОБА_4 , незважаючи на існування презумпції невинуватості.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Крім того, суд зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є безальтернативний, оскільки ухвалою суду від 11.03.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 визначено розмір застави у мінімальному розмірі, а саме вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 176, 183, 314, 315, 316 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор», продовживши строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 серпня 2024 року, включно.

Розмір застави, визначений ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 березня 2024 року та покладені на обвинуваченого обов`язки, - залишити без змін.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 25 серпня 2024 року, включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала в частині запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Обухівський районний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя : ОСОБА_1