Справа № 274/8189/24 Провадження № 1-в/0274/1214/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням державної установи "Бердичівський виправний центр (№ 108)" про приведення вироку у відповідність до закону щодо засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Житомирі, проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання державної установи "Бердичівський виправний центр (№ 108)" про приведення вироків Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2021 та від 19.01.2018 щодо ОСОБА_3 у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор у письмовій заяві просив проводити судове засідання без його участі та не заперечив проти задоволення клопотання.

Суд не визнає явку засудженого, представника установи виконання покарань та прокурора в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши доводи клопотання та додані до нього матеріали, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2018 ОСОБА_3 призначено покарання:

- за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України 2 (два) роки позбавленні волі,

- за ст. 185 ч. 2 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів визначити шляхом часткового складення призначених покарань з урахуванням вироку Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2017 остаточне покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до статей 75 та 76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок набрав законної сили 20.02.2018.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2021 ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання,призначеного за цим вироком,частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2018 і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць..

Вирок набрав законної сили 10.03.2021.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Частиною 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлена відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2018 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2016 році, а саме:

- 03.12.2016, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 294 грн 00 коп.;

та у 2017 році, а саме:

- 22.01.2017, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 187 грн 75 коп.;

- 16.02.2017, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 218 грн 16 коп.;

- 17.02.2017, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 218 грн 16 коп.;

Станом на 01 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1378 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 689 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 за епізодом 03.12.2016, становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (689 грн х 2 = 1378 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому був скоєний злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 800 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК України, вчинених ОСОБА_3 , за кожним із епізодів 2017 року становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (800 грн х 2 = 1600 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому були скоєні злочини, вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2018.

Зі змісту вироку Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2021 вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2020 році, а саме 24.02.2020, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 433 грн 44 коп.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1051,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України, вчиненого ОСОБА_3 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1051 грн х 2 = 2102 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироками Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2018 та від 05.02.2021.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23), щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання державної установи "Бердичівський виправний центр (№ 108)" задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.01.2018 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України у зв`язку з усуненням законом караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.2021 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 01 (один) місяць.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1