Справа № 298/1669/17
Номер провадження 1-кп/298/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в селищі Великий Березний в залі суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392 від 7 листопада 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Волосянка Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, незаміжньої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, із вищою освітою, непрацюючої, несудимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

6 грудня 2017 року до Великоберезнянського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 грудня 2017 року у справі №298/1669/17 (номер провадження 1-кп/298/114/17) головуючим суддею в даній судовій справі визначено суддю ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2017 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2018 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17 січня 2019 року №1 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу по судових справах, які перебували в провадженні судді ОСОБА_6 " в порядку п. 1.5 Прикінцевих положень, п. 2.3.50, Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували в провадженні судді ОСОБА_6 та які ще не розглянуті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2019 року справа №298/1669/17 (номер провадження 1-кп/298/7/19) розподілена судді ОСОБА_7 .

Згідно з розпорядженням керівника апарату Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 6 лютого 2023 року №11 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу по судових справах, які перебували в провадженні судді ОСОБА_7 " в порядку п. 2.3.50, п.2.3.51 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували в провадженні судді ОСОБА_7 та які ще не розглянуті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 6 лютого 2023 року справа №298/1669/17 (номер провадження 1-кп/298/5/23) розподілена судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 4 квітня 2023 року прийнято до провадження справу №298/1669/17 (провадження №1-кп/298/5/23) - кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000392 від 7 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 . Призначено судовий розгляд кримінального провадження №0000392 від 7 листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні з викликом в судове засідання учасників судового провадження: прокурора, захисника, обвинувачену, представника потерпілої сторони.

У даному кримінальному провадженні 6 липня 2022 року прокурором на підставі ст. ст. 338, 341 КПК України змінено обвинувачення відносно обвинуваченої ОСОБА_4 шляхом зменшення обсягу обвинувачення, а саме: виключено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 3, 4 ст.358 КК України, тобто змінено обвинувачення з ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України.

Згідно зміненого обвинувального акта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та зареєстрована АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , обвинувачується в тому, що 31 січня 2017 року в смт. Великий Березний з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконного збагачення, умисно, достовірно знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації підроблений документ, а саме заяву №112 від 31 січня 2017 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №441 від 21 квітня 2015 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками про те, що вона не проживає з особою, від якої має дитину, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча фактично з самого народження проживала з батьком дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала дитину, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до абзацу 4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має.

Внаслідок чого, в період із 1 січня 2017 року по 30 червня 2017 року ОСОБА_4 , в порушення абзацу 4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері на одну дитину, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 6 426,06 грн., тим самим спричинила державі, в особі управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації матеріальні збитки на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт.Великий Березний з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконного збагачення, умисно, повторно, достовірно знаючи, що не має права на отримання допомоги як одинока мати, подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації підроблений документ, а саме заяву №1100 від 13 липня 2017 року «Про призначення усіх видів соціальної допомоги», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №441 від 21 квітня 2015 року, в яку умисно внесла неправдиву інформацію та приховала таку інформацію шляхом замовчування при перевірці її соціальними працівниками про те, що вона не проживає з особою, від якої має дитину, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча фактично з самого народження проживала з батьком дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але з яким вела спільне господарство, разом проживала і виховувала дитину, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до абзацу 4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям не має.

Внаслідок чого, в період із 1 липня 2017 року по 31 жовтня 2017 року ОСОБА_4 , в порушення абзацу 4 ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», незаконно отримала соціальну допомогу одинокій матері на одну дитину, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 4 034,48 грн., тим самим спричинила державі, в особі управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації матеріальні збитки на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та закриття кримінального провадження, просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно неї у зв`язку із закінченням строків давності, зазначивши, що така її позиція є добровільною та остаточною. Повідомила, що відшкодувала суму заявленого до неї цивільного позову, про що надала суду квитанцію про сплату коштів. Вказала, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин їй зрозумілі, на закритті кримінального провадження наполягає.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_4 суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, право заперечувати проти закриття кримінального провадження та право наполягати на проведенні судового провадження у повному обсязі в загальному порядку, також роз`яснено, що кримінальне провадження в такому випадку закривається з нереабілітуючих підстав.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 також заявив клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , вказавши на наявність підстав для звільнення останньої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України. Зазначив, що строк давності в даному провадженні сплив, а майнова шкода повністю відшкодована.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що останній епізод у кримінальному провадженні мав місце у жовтні 2017 року, з моменту його вчинення пройшло більше семи років, обвинувачена може бути звільнена від кримінальної відповідальності, прокурор вважав клопотання законним, не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності, вказавши, що в даному кримінальному провадженні строки давності не зупинялись та не переривались, обвинувачена нового злочину не вчинила.

Представник потерпілої сторони не скористався правом участі у судовому засіданні. Суд констатує, що кримінальне провадження неодноразово призначалось до розгляду, втім, представник потерпілої сторони, у судові засідання не з"являється. При цьому, матеріали судової справи містять клопотання начальника УСЗН Ужгородської РДА про розгляд справи за відсутності представника потерпілої сторони.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та їїзахисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, матеріали судової справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Правову позицію з цього приводу висловив Верховний Суд в постанові від 12.11.2019 у справі №566/554/16-к, наголосивши, що виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст.12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Згідно зміненого щодо ОСОБА_4 обвинувачення та нового обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, яке мало місце у період з січня 2017 року по червень 2017 року, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, яке мало місце у період з липня 2017 року по жовтень 2017 року.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, пройшло більше трьох років.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нетяжкого злочину пройшло більше п`яти років.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження під час судового провадження обвинувачена ОСОБА_4 не перебувала у розшуку, не ухилялася від суду. Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судима, з часу вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, відсутні відомості про притягнення її до кримінальної відповідальності, перебіг строку давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, які вказували б на ухилення обвинуваченої від досудового розслідування або суду. Таким чином, судом не встановлено обставин для зупинення строків давності, передбачених ч.2 ст.49 КК України.

Згідно з висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 5 квітня 2021 року (справа №328/1109/19), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Передбачений ст.49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: закінчення зазначених у законі строків; невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості; не ухилення особи від слідства або суду.

Таким чином, зокрема обставиною, що виключає закінчення строків давності за раніше вчинений злочин, є згідно з ч. 3 ст. 49 КК України вчинення даною особою до закінчення зазначених строків хоча б одного нового злочину певної тяжкості, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років. Вчинення такого злочину до закінчення зазначених строків призводить до перериву перебігу давності. Це означає, що час, який минув з дня раніше вчиненого злочину до дня скоєння нового злочину втрачає своє юридичне значення. Він визнається юридично незначущим, забувається і при новому обчисленні строків давності не береться до уваги. При перериванні перебігу давності обчислення строків давності як за раніше вчинений злочин, так і за вчинений новий злочин починається з дня вчинення саме нового злочину, при чому окремо за кожний злочин. Іншими словами, при перериванні давності з дня вчинення нового злочину починають минати самостійно і паралельно два строки давності: один - за раніше вчинений злочин, другий - за новий злочин. Ці строки не складаються, не поглинаються, не подовжуються до самого довшого з них, а обчислюються і минають окремо по кожному злочину.

Вказані висновки викладені постанові ВС від 30.06.2022 року (у справі №499/890/18).

У даному кримінальному провадженні має місце переривання строків давності, зокрема, строк давності за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.190 КК України, перерваний вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК країни - нового нетяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше двох років.

При цьому, з моменту вчинення нового злочину (епізоду за ч.2 ст.190 КК України) 3-річний строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України та 5-річний строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190 КК України, минули.

Законом не встановлено заборону щодо застосування давності до кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

За наведених обставин, суд вбачає у кримінальному провадженні наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, заявленого прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, суд виходить з наступного.

Так, в рамках даного кримінального провадження прокурор Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації пред`явив позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації майнову шкоду, завдану кримінальними правопорушеннями, в розмірі 10460,54 грн.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Крім цього, суд звертає увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

А тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, позов заявлений прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, слід залишити без розгляду.

В той же час, судом встановлено, що згідно поданої обвинуваченою ОСОБА_4 в судовому засіданні квитанції №9 від 07.11.2024, платником ОСОБА_4 на рахунок отримувача Управління соціального захисту населення Ужгородської РДА сплачено 10461 грн. у відшкодування завданої шкоди кримінальним правопорушенням, відтак сума заявленої у цивільному позові до відшкодування майнової шкоди відшкодована повністю.

Речові докази та процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 190 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 369-372, 376, 392-395, 532 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000392 від 7 листопада 2017 рокуна підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження №0000392 від 7 листопада 2017 рокуза обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, - закрити.

Цивільний позов прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, - залишити без розгляду.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та обвинуваченій.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1