справа № 439/1395/24
провадження № 1-кп/439/169/24

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої надійшло клопотання про застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

представника сектору ювенальної превенції ВП №1

Золочівського районного ВПГУНП у Львівській області - ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей Бродівської міської ради ОСОБА_8

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.06.2024 року за № 0000059, відносно неповнолітньої:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Радивилів, Радивилівського району, Рівненської області, українки, громадянки України, із загальною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -

ВСТАНОВИВ:

у травні 2024 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) неповнолітня ОСОБА_4 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів або їх аналогів на території України, та відповідальність за їх незаконний обіг, а саме знаючи, що вільний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів або їх аналогів на території України заборонений, маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу без мети його збуту, за допомогою електронних засобів зв`язку, а саме додатку «телеграм», у невстановленої досудовим розслідуванням особи замовила особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - мефедрон, після чого перерахувала на вказаний невідомою особою рахунок грошові кошти в сумі 770 грн, в якості оплати за вказаний наркотичний засіб.

Домовившись про спосіб одержання замовленого наркотичного засобу, неповнолітня ОСОБА_4 06 червня 2024 року, близько 15 год. 00 хв., шляхом одержання, придбала у невстановленої в ході досудового розслідування особи у запакованому вигляді в поліетиленовому пакеті сипучу порошкоподібну речовину білого кольору, що містить 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,9716 грама, для власного споживання, без мети збуту.

В подальшому, 06 червня 2024 року, близько 15 години 30 хвилин, неповнолітня ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , незаконно зберігала при собі один поліетиленовий пакет із сипучою порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон) маса якої в перерахунку на діючу речовину, становить 0,9716 грама, для власного споживання, без мети збуту, про наявність якого повідомила в ході спілкування з працівниками поліції ВП № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, якими вона була зупинена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32, ч. 2 ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», п. 7, ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, ст.ст.5, 7 Постанови Кабінету міністрів України за №1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану» від 29.12.2021.

Після цього, 06 червня 2024 року, близько 15 години 33 хвилин, працівниками поліції ВП № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області по вул. Лесі Українки, поблизу будинку № 55, Золочівського району, Львівської області, в ході проведеного огляду місця події виявлено та вилучено добровільно виданий неповнолітньою ОСОБА_4 , в присутності її матері та законного представника ОСОБА_6 , один поліетиленовий пакет у якому була наявна порошкоподібна речовина білого кольору, що містить 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса 4-ММС (4-метилметкатинон, мефедрон) в перерахунку на діючу речовину, становить 0,9716 грама.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_6 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 пояснила, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, не заперечувала щодо застосування відносно неї примусових заходів виховного характеру, вчила вказане кримінальне правопорушення із цікавості щодо можливості придбати в інтернеті «Телеграм» будь-чого.

Законний представник неповнолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_6 просила звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України та застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі дочки їй під нагляд.

Захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання, рахує його обгрунтованим.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що не заперечує щодо задоволення клопотання, оскільки вказана родина, як і ОСОБА_4 , ніколи на обліку в них не перебували, скарг на вказану адресу не надходило, умови проживання вказаної родини є належними та достатніми для нормального та гармонійного розвитку дитини.

Представник сектору ювенальної превенції ВП №1 Золочівського районного ВПГУНП у Львівській області - ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання та зазначила, що вказана родина ОСОБА_4 є благополучною, на обліку не перебуває. ОСОБА_4 характеризується посередньо, щиро розкаюється, не заперечувала стосовно звільнення останньої від кримінальної відповідальності з застосуванням щодо неї примусових заходів виховного характеру.

Заслухавши пояснення неповнолітньої ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 , представника сектору ювенальної превенції ВП №1 Золочівського районного ВПГУНП у Львівській області, представника органу опіки та піклування Бродівської міської ради ОСОБА_8 . враховуючи думку прокурора, який просить задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1ст. 97КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1ст. 105КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітньої ОСОБА_4 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітньої ОСОБА_4 мiстять ознаки кримінального правопорушення, пеpедбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети їх збуту.

Беручи до уваги те, що неповнолітня ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, що належить до категорії кримінальних проступків, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, щиро кається, повністю відшкодувала матеріальну шкоду, не судима, характеризується посередньо, її виправлення можливе без застосування кримінального покарання. Таким чином, враховуючи вищезазначене, до неповнолітньої ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої під нагляд матері.

Керуючись ст. 97, ст. 105 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 500,501 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Звільнити неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України, застосувати до неповнолітньої ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітньої ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Попередити ОСОБА_6 про її відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання, що на неї буде накладене грошове стягнення від двох до п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Речові докази по справі:

-порошкоподібну речовину білого кольору у зіппакеті та поліетиленовий пакет сірого кольору з накладною ТТН 5134 залишити на зберіганні в камері зберігання у ВП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області;

- мобільний телефон марки IPhone моделі 13 Pro max, imei1 НОМЕР_1 та НОМЕР_2 НОМЕР_3 повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 2 271,84 грн. за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/120-24/6775 -НЗПРАП від 10.06.2024.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1