провадження №1-кп/947/1171/24
У Х В А Л А

24 вересня 2024 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також клопотання прокурора про продовження покладених обов`язків обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по кримінальному провадженню №0000174 від 11.02.2023 року,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 його захисника ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В :

1. Зміст клопотання.

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306; ч.ч.2, 3 ст.307 КК України; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

24.09.2024 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування якого, прокурор зокрема зазначив:

-) щодо ОСОБА_3 , що останній обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306; ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_3 вищевказаних кримінальних правопорушень за якими останній обґрунтовано обвинувачується.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 12.09.2024 року.

Вказував, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати обґрунтовані ризики того, що:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України - може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки останній будучи раніше судимим за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинив правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_3 має матеріальний ресурс (що підтверджується об`ємами збутих наркотичних засобів та психотропних речовин), за допомогою якого останній може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, або за допомогою вказаного матеріального ресурсу постійно змінювати своє фактичне місцезнаходження, тобто таким чином може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, чим буде перешкоджати виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженню.

- п.2 ч.1 ст.177 КПК України - може знищити, сховати або спотворити речові докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, у тому числі останній матиме віддалений доступ до мобільного телефону і зможе знищити всі дані, які в ньому містяться.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - може незаконно впливати на свідків, оскільки йому були надані копії матеріалів кримінального провадження в яких містяться всі дані про свідків, і може вплинути на них з метою викривлення тих обставин, які йому відомі, для уникнення від кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України - може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_3 має коло осіб, яким останній збував психотропні речовини.

Вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Звертав увагу, що ОСОБА_3 також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Стверджував, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінальних правопорушень із застосуванням насильства та погрозою його застосування, зокрема за ст.ст.146, 189, 365 КК України, та наявність всіх ризиків, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_3 , стан здоров`я за яким останній придатний до знаходження в місцях ізоляції від суспільства, які прямо вказують на неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, продовження застосування до ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Посилаючись на викладене, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з утриманням в ДУ «Одеська виправна колонія №14», без визначення розміру застави.

-) щодо ОСОБА_4 , що останній обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_4 вищевказаних кримінальних правопорушень за якими останній обґрунтовано обвинувачується.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 12.09.2024 року.

Вказував, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати обґрунтовані ризики того, що:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України - може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки останній будучи раніше судимим за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинив правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_4 має матеріальний ресурс (що підтверджується об`ємами збутих наркотичних засобів та психотропних речовин), за допомогою якого останній може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, або за допомогою вказаного матеріального ресурсу постійно змінювати своє фактичне місцезнаходження, тобто таким чином може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, чим буде перешкоджати виконанню процесуальних рішень та встановленню істини у кримінальному провадженню.

- п.2 ч.1 ст.177 КПК України - може знищити, сховати або спотворити речові докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, у тому числі останній матиме віддалений доступ до мобільного телефону і зможе знищити всі дані, які в ньому містяться.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - може незаконно впливати на свідків, оскільки йому були надані копії матеріалів кримінального провадження в яких містяться всі дані про свідків, і може вплинути на них з метою викривлення тих обставин, які йому відомі, для уникнення від кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України - може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_4 має коло осіб, яким останній збував психотропні речовини.

Вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Звертав увагу, що ОСОБА_4 також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Стверджував, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінальних правопорушень із застосуванням насильства та погрозою його застосування, зокрема за ст.ст.146, 189, 365 КК України, та наявність всіх ризиків, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_4 , стан здоров`я за яким останній придатний до знаходження в місцях ізоляції від суспільства, які прямо вказують на неможливість виконання останнім своїх процесуальних обов`язків належним чином, продовження застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Посилаючись на викладене, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з утриманням в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Крім того, 24.09.2024 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 покладених обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. В обґрунтування якого, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_5 вищевказаних кримінальних правопорушень за якими останній обґрунтовано обвинувачується.

Вказував, що 29.08.2024 року ухвалою Київського районного суду м.Одеси до підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12.09.2024 року включно, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу вигляді застави, визначивши її розмір 60560 гривень, із покладення на підозрюваного обов`язків строком до 12.09.2024, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В подальшому підозрюваний ОСОБА_5 було звільнено з під-варти у зв`язку із зарахуванням на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошових коштів у розмірі визначеною слідчим суддею застави як альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у зв`язку з чим на останнього було покладено зазначені процесуальні обов`язки.

Вважав, що на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України, встановлені судом, не зменшились та продовжують існувати, а тому, з метою забезпечення виконання обвинуваченого ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто з метою запобігання ризикам, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України необхідно продовжити строк дії покладених на нього обов`язків на 60 днів.

Стверджував, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно врахувати обґрунтовані ризики, а саме:

- п.2 ч.1 ст.177 КПК України - може знищити, сховати або спотворити речові докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, у тому числі останній матиме віддалений доступ до мобільного телефону і зможе знищити всі дані, які в ньому містяться.

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - може незаконно впливати на свідків, оскільки йому були надані копії матеріалів кримінального провадження в яких містяться всі дані про свідків, і може вплинути на них з метою викривлення тих обставин, які йому відомі, для уникнення від кримінальної відповідальності.

Перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України - може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 має коло осіб, яким остання збував психотропні речовини.

Посилаючись на викладене, просив продовжити строк застосування обов`язків відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зокрема: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також визначити строк застосування обов`язків щодо обвинуваченої ОСОБА_5 на 60 днів.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подані клопотання та просив їх задовольнити. При цьому, також просив врахувати, що в силу ст.89 КК України, обвинувачені ОСОБА_3 є раніше судимим.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник, під час судового розгляду, проти клопотання прокурора заперечували, у його задоволенні просили відмовити, просили застосувати цілодобовий домашній арешт. Захисник зокрема зазначив, що ризики перелічені прокурором не доведені та не конкретні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, під час судового розгляду, проти клопотання прокурора заперечували, у його задоволенні просили відмовити, просили застосувати цілодобовий домашній арешт. Захисник зокрема також зазначив, що ризики вказані прокурором не доведені.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, під час судового розгляду, проти клопотання прокурора заперечували, у його задоволенні просили відмовити. Захисник зокрема зазначив, що обвинувачений й надалі буде виконувати необхідні обов`язки.

Захисник ОСОБА_11 , під час судового розгляду, підтримав позиції інших захисників.

3. Мотиви та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Частина 1 ст.331 КПК України передбачає, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При цьому, згідно з ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом з поданих клопотань та реєстру матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають під вартою з 14.03.2024 року, а обвинувачений ОСОБА_5 перебував під вартою з 29.08.2024 року, але в подальшому, після внесення застави був звільнений з під варти та покладені на нього обов`язки, відповідно до ст.194 КПК України, закінчилися 12.09.2024 року.

Будь яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у клопотаннях обставин, прокурором до поданих клопотань додано не було, в судовому засіданні не надано.

У зв`язку з цим, враховуючи засаду змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості з`ясувати, які ризики були враховані слідчими суддями під час застосування до обвинувачених запобіжних заходів та чи продовжують вказані ризики існувати на сьогоднішній день, саме в тому об`ємі на який посилається прокурор.

В той же час, приймаючи до уваги, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, з конфіскацією майна, та перебувають під вартою з 14.03.2024 року, а обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, з конфіскацією майна, суд вважає за необхідне врахувати відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ризики, які обумовлені пред`явленим обвинуваченням та тяжкістю можливого покарання.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд повторно звертає увагу, що прокурором до поданих клопотань не було додано будь яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у клопотаннях обставин, але враховуючи тяжкість можливого покарання, суд погоджується, що на сьогоднішній день, продовжують існувати наступні ризики, а саме:

-) щодо ОСОБА_3 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, зокрема й на строк від 9 до 12 років, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності;

-) щодо ОСОБА_4 , передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частина 1 ст.194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04), ЄСПЛ вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою (п.34). Однак, з плином часу ці підстави ставали усе менш обґрунтованими. Тому ЄСПЛ повинен встановити, чи були інші підстави, наведені судами, зокрема тяжкість імовірного покарання, ризик того, що заявник переховуватиметься від слідства і суду та примушуватиме свідків давати неправдиві показання, «достатніми» та «відповідними» (п.35). ЄСПЛ зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. ЄСПЛ визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, ЄСПЛ неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26.07.2001 року).

Під час судового розгляду, зі сторони обвинувачення, не надано жодного доказу на підтвердження того, що ризики, передбачені п.п.2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306; ч.ч.2, 3 ст.307 КК України; а ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України відносно кожного обвинуваченого, тривалістю їх перебування під вартою більше 6 місяців, презумпцію невинуватості та не доведеністю зі сторони прокурора недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеному у клопотанні, дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який на думку суду є достатнім для запобігання ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеному ризику.

Відповідно ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені ч.ч.5, 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу.

Згідно зі змістом ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, також погоджується, що на сьогоднішній день, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, продовжує існувати, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна. Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, у сукупності з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, дозоляють суду продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого та є достатньою підставою для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 194, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. У клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на 2 (два) місяці, тобто до 24 листопада 2024 року включно.

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії домашнього арешту, залишати цілодобово своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за виключенням повітряних тривог, під час яких обвинувачений може відвідувати бомбосховища, а також відвідування медичних закладів для отримання ним медичної допомоги за направленням лікаря та явки його до суду, з урахуванням часу на проїзд.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії домашнього арешту: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню №0000174 від 11.02.2023 року; 4) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

2. У клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком на 2 (два) місяці, тобто до 24 листопада 2024 року включно.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом строку дії домашнього арешту, залишати цілодобово своє житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за виключенням повітряних тривог, під час яких обвинувачений може відвідувати бомбосховища, а також відвідування медичних закладів для отримання ним медичної допомоги за направленням лікаря та явки його до суду, з урахуванням часу на проїзд.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом строку дії домашнього арешту: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню №0000174 від 11.02.2023 року; 4) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

3. Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покладених на нього обов`язків задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 2 (два) місяці, тобто до 24 листопада 2024 року, дію обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися з м.Одеси без дозволу суду; 3) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню №0000174 від 11.02.2023 року; 4) здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

4. Роз`яснити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України, згідно якої, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

5. Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на Одеське РУП №1 ГУНП в Одеській області, якому направити копію цієї ухвали.

6. Роз`яснити, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

7. Роз`яснити ОСОБА_12 , що у разі неявки за викликом до суду без поважних причин, або неповідомлення про причини своєї неявки, чи порушення покладених на нього обов`язків застава звертається у дохід держави.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

8. Строк дії цієї ухвали з 24 вересня 2024 року до 24 листопада 2024 року включно.

9. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1