Справа № 991/9544/24
Провадження 1-кс/991/9591/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи Національного антикорупційного бюро України, поданої в порядку ст. 303 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000211 від 30.04.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в поряду ст. 303 КПК України у кримінальному провадженні № 0000211 від 30.04.2024.

Скарга обґрунтована тим, що 20.03.2024 голова адвокатського об`єднання ОСОБА_4 направив на ім`я Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 заяву про вчинення кримінального правопорушення (вих. № 02.15 від 20.03.2024) в порядку ст.ст. 214, 216 КПК України.

Проте, уповноважені особи НАБУ не внесли відомості, викладені у заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочали розслідування, у зв`язку з чим до Вищого антикорупційного суду було направлено скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ.

Ухвалою від 15.04.2024 у справі №991/2911/24 Вищий антикорупційний суд частково задовольнив скаргу та зобов`язав уповноважених осіб НАБУ внести згідно заяви ОСОБА_4 відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

У подальшому, на підставі ухвали Вищого антикорупційного суду у справі №991/2911/24 від 15.04.2024 за фактами, викладеними в заяві від 20.03.2024, уповноваженими особами НАБУ 30.04.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Згодом, 06.09.2024, у відповідь на адвокатський запит, на адресу адвокатського об`єднання надійшов лист від 09.08.2024 №534-296/22638 за підписом т.в.о. керівника Четвертого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_6 , яким повідомлено, що у детективів НАБУ відсутні правові підстави для визнання адвокатського об`єднання викривачем, оскільки відповідно до постанови прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 07.06.2024 підслідність кримінального провадження визначено за Головним слідчим управлінням Національно поліції України.

Таким чином, на переконання адвоката, бездіяльність уповноважених осіб НАБУ має умисний та систематичних характер та полягає у наступному: 1) уповноважені особи НАБУ не визнали голову адвокатського об`єднання ОСОБА_4 викривачем та не направили повідомлення Національному агентству з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211 від 30.04.2024 за участю викривача; 2) уповноважені особи НАБУ не викликали голову адвокатського об`єднання ОСОБА_4 для дачі показів та долучення документів (доказів), які б сприяли доказуванню обставин вчинення корупційного злочину; 3) уповноваженими особами НАБУ не здійснено жодних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000211 від 30.04.2024; 4) уповноважені особи НАБУ не повідомили про зміну підслідності голову адвокатського об`єднання ОСОБА_4 , в тому числі не направили копію постанови у відповідь на адвокатський запит.

З огляду на викладені обставини, адвокат у скарзі просить: 1) скасувати постанову прокурора Спеціалізованої прокуратури від 07.06.2024 у кримінальному провадженні №0000211; 2) зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України направити повідомлення Національному агентству з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211 від 30.04.2024 за участю викривача ОСОБА_4 ; 3) зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України здійснити слідчі дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів у кримінальному провадженні №0000211 від 30.04.2024 у т.ч. викликати та допитати ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, статті 303-308 КПК України.

Пунктами 1-11 ч.1 ст.303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).

Слід наголосити, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні лише у порядку, передбаченому КПК України.

Разом з тим, необхідно врахувати, що судовий контроль слідчого судді на етапі досудового провадження полягає лише у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, у порядку, передбаченому статтями 303-307 КПК України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Повноваження слідчого судді прямо визначені нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Водночас, оскарження до слідчого судді постанови прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 07.06.2024 про визначення підслідності нормами КПК України не передбачене та відповідно законність та наявність підстав для такого процесуального рішення, його відповідність вимогам КПК України перевіряються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

Законність процесуальних рішень, дій (бездіяльності) прокурора, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Тож на даний час відсутні підстави для оцінки слідчим суддею вказаного процесуального рішення.

У той же час слід зазначити, що законодавцем передбачено можливість оспорення підслідності, такий порядок встановлений ч. 5 ст. 218 КПК України.

Так, зокрема наведеними положеннями встановлено, що спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури, їх перші заступники та заступники при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та прокурорів нижчого рівня у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу. Про скасування таких постанов повідомляється прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення відповідного досудового розслідування. Скасування незаконних та необґрунтованих постанов детективів Національного антикорупційного бюро України та прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури може бути здійснено Генеральним прокурором або особою, яка виконує його обов`язки, чи керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Таким чином, постанова прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 07.06.2024 про визначення підслідності у кримінальному провадженні №0000211 оскарженню до слідчого судді на досудовому провадженні не підлягає.

Згідно ч. 4 ст. 304 КПК України у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, то в такому разі слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.

Окрім того, адвокат посилається у скарзі на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у ненаправлені повідомлення Національному агентству з питань запобігання корупції про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211 від 30.04.2024 за участю викривача ОСОБА_4 та у нездійсненні слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів у кримінальному провадженні №0000211 від 30.04.2024 у т.ч. допиту ОСОБА_4 .

Однак, з наданих до суду матеріалів слідчий суддя не може встановити чи зверталася адвокат ОСОБА_3 чи заявник ОСОБА_4 із клопотаннями до детектива НАБУ про вчинення будь-яких процесуальних чи слідчих дій, а відтак чи виник в уповноваженої особи НАБУ обов`язок реагувати на подані клопотання у відповідності до ст. 220 КПК України.

До того ж, як вбачаєтеся зі змісту скарги, підслідність у кримінальному провадженні №0000211 визначена за Головним слідчим управлінням Національної поліції України, починаючи з 07.06.2024.

Поряд з цим слід додати, що відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Частиною 2 ст. 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно з приміткою до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

З матеріалів встановлено, що 20.03.2024 голова АО «ІНФОРМАЦІЯ_1» направив до НАБУ заяву вих. №02.15 про вчинення кримінального правопорушення, у якій зазначалось, що група осіб, діючи за попередньо змовою, використовуючи умови воєнного стану, заволоділа та розпорядилася коштами Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 191 КК України, а також заявник зазначав про ймовірну наявність у діях осіб, причетних до названого злочину, ознак вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358, 364, 367, 384, 396 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000211, вбачається, що до Національного антикорупційного бюро України надійшла ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі №991/2911/24 від 15.04.2024, якою задоволено скаргу АО «ІНФОРМАЦІЯ_1» на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.03.2024. Відповідно до заяви арбітражний керуючий (ліквідатор) ОСОБА_7 під час ліквідаційної процедури TOB «Артемівський завод скловиробів» зловживав своїми повноваженнями і порушив черговість погашення вимог кредиторів, зокрема в частині Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України», чим спричинив для банку тяжкі наслідки.

Положеннями ч. 1 ст. 33-1 КПК України визначено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Проте наявність умов, визначених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, в даному випадку адвокатом не доведена.

Водночас, посилання адвоката на той факт, що до ЄРДР були внесені відомості за заявою від 20.03.2024 на підставі ухвали саме слідчого судді Вищого антикорупційного суду, не може безумовно свідчити про підслідність такого кримінального провадження детективам Національного антикорупційного бюро України та підсудність Вищому антикорупційному суду.

З огляду на зазначене, адвокатом ОСОБА_3 не доведено підстав вважати, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду наділені повноваженнями здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні № 0000211.

Здійснення досудового розслідування за фактом можливого вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України не є безумною підставою для визначення підсудності за Вищим антикорупційним судом, оскільки положення п. п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України встановлює обов`язкові умови підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду, які в даному випадку не встановлені.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 304 КПК України встановлено, що скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Поряд з цим зі змісту скарги вбачається та не заперечується адвокатом, що постановою Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 07.06.2024 підслідність кримінального провадження №0000211 визначено за Головним слідчим управлінням Національно поліції України.

Таким чином повноваження детективів Національного антикорупційного бюро України на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211 чи вчинення конкретних процесуальних дій відсутні.

Варто уваги те, що до загальних засад кримінального провадження відноситься принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України (ст. 22 КПК України).

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

З цих підстав, враховуючи ту обставину, що адвокатом ОСОБА_3 подано скаргу на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 07.06.2024 у кримінальному провадженні №0000211, яка не підлягає оскарженню до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, до того ж постановою Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 07.06.2024 підслідність кримінального провадження №0000211 визначено за Головним слідчим управлінням Національно поліції України, водночас адвокатом оскаржується бездіяльність саме детективів НАБУ у кримінальному провадженні, яка полягає у невчиненні певних слідчих та процесуальних дій, що виключає наявність відповідних повноважень у детективів НАБУ у такому кримінальному провадженні на даний час, окрім того, наявність обов`язкових умов, визначених п.п.1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які б встановлювали підсудність розгляду провадження саме за Вищим антикорупційним судом, в даному випадку не доведена, тож в такому разі належить відмовити у відкритті провадження за даною скаргою.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 220, 303, 304-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Національного антикорупційного бюро України та на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 07.06.2024 у кримінальному провадженні №0000211.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1