Провадження № 1-кп/369/1933/24
В И Р О К

іменем України

05.07.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 30 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 263, ч. 1, 2 ст. 333 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю на строк 3 (три) роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 333 КК України, з угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 ,

встановив:

У невстановлений досудовим слідством час, однак не пізніше 11 січня 2024 року не будучи суб`єктом міжнародної передачі товарів та не маючи відповідного дозволу або висновку Державної служби експортного контролю України (далі Держекспортконтролю) на право здійснення міжнародних передач товарів (надання послуг) військового призначення, громадянин України ОСОБА_4 повторно вирішив умисно, в порушення встановленого порядку здійснення міжнародної передачі товарів, що підлягають державному експортному контролю здійснити експорт, тобто вивезення за межі митного кордону України виробу «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1»», який використовується у військовій сфері та відповідає опису товарів позиції ML1.d Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 №°1807.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 січня 2024 року, на виконання злочинного умислу, спрямованого на порушення встановленого порядку здійснення міжнародної передачі товарів, що підлягають державному експортному контролю, громадянин України ОСОБА_4 залучив до зазначеної протиправної діяльності свою дружину ОСОБА_6 , яка не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_4 , який спрямований на порушення встановленого порядку здійснення міжнародної передачі товарів, що підлягають державному експортному контролю здійснити експорт, тобто вивезення за межі митного кордону України виробу «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1»».

Відповідно до розробленого плану ОСОБА_4 , останній домовився зі своєю дружиною ОСОБА_6 , який полягав у здійсненні експорту, тобто вивезення за межі митного кордону України виробу «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1»», шляхом відправки його через АТ «Укрпошта».

На виконання розробленого плану, 11 січня 2024 року за невстановлених досудовим слідством обставин, разом з виробом «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-І» ОСОБА_6 прибула до відділення № НОМЕР_1 АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_3 з метою митного оформлення та відправлення виробу «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1»» до «Syvhei Sano, 202 a- НОМЕР_2 , Fukuzumi Koto-Ku, Tokyo, Japan».

Надалі, громадянка України ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати злочинний умисел ОСОБА_4 , який не будучи суб`єктом міжнародної передачі товарів та не маючи відповідного дозволу або висновку Держекспортконтролю на право здійснення міжнародних передач товарів (надання послуг) військового призначення з метою експорту виробу «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1»» заповнила митну декларацію та вказала відправника « ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , НОМЕР_3 ».

Так, 22 лютого 2024 року в зоні митного контролю митного поста «УкрПошта» Київської митниці на території ДОПП АТ «Укрпошта» (м. Київ, вул. Г.Кірпи, 2) проведено огляд, міжнародного поштового відправлення № RB081485205UA яке пересилалось 3 України ( ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 , НОМЕР_3 ) до Японії отримувач «Syvhei Sano, 202 a- НОМЕР_2 , Fukuzumi Koto-Ku, Tokyo, Japan», де виявлено виріб «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1»».

Згідно висновку Центрального науково-дослідного інституту озброєння та військової техніки Збройних Сил України з проведення науково-технічної експертизи щодо визначення сфери використання збройового прицілу моделі ПСО-1, який надійшов листом №°259-2227 від 28.05.2024, оптичний приціл ПСО-1 є компонентом 7,62 мм снайперської гвинтівки Драгунова та є виробом, що використовується у військовій сфері та відповідає опису товарів, зазначеним у позиції ML1.d Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003р. №° 1807.

Згідно листа з Держекспортконтролю №°3652/34-24 від 07.06.2024, за результатами попередніх експертиз, проведених Держекспортконтролем на підставі документів, поданих суб`єктами господарювання, iз посимвольним літерно-цифровим позначенням, як він зазначений у запиті, а саме: «приціл снайперський оптичний для гвинтівки СВД - ПСО - 1», був віднесений до товарів військового призначення (позиція ML1.d Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 № 1807).

Разом з тим, відповідно до листа з Держекспортконтролю №°3421/34-24 від 29.05.2024, громадянин ОСОБА_4 як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів в Держекспортконтролі не зареєстрований.

За таких обставин ОСОБА_4 , не будучи суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів військового призначення та не маючи дозволу або висновку Держекспортконтролю на міжнародні передачі товарів військового призначення, в порушення встановленого порядку здійснення міжнародної передачі товарів, що підлягають державному експортному контролю, здійснив експорт виробів «оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1»», який ідентифіковано як товар військового призначення, який використовується у військовій сфері та відноситься до позиції ML1.d «Списку товарів військового призначення міжнародні передачі яких підлягають державному контролю», який є додатком до «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1807 від 20.11.2003.

Вказаними діями, ОСОБА_4 повторно порушив встановлений порядок здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експертному контролю, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 333 КК України.

У провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 30 квітня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 333 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Так, 26 червня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 та прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості підозрюваний та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 333 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також узгодженого покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за: ч. 2 ст. 333 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю на строк 2 (два) роки, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року визначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю на строк 3 (три) роки, з подальшим звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, згоди підозрюваного на його призначення, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні. При цьому, прокурор вказав, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, характеризується посередньо за місцем проживання, відсутні обставини, які обтяжують покарання. Крім того, просив речовий доказ передати на потреби ЗСУ ВЧ НОМЕР_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого, щиро розкаявся, запевнював суд, що в подальшому подібного не вчинятиме, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, вказуючи, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 333 КК України, а саме: порушенні встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, вчиненому повторно, який, згідно з ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що обвинувачений має вищу освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину, перебуває у складі добровольчого формування Бучанської міської територіальної громади № 1, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, наразі проходить реабілітацію, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 263, ч. 1, 2 ст. 333 Кримінального кодексу України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Судом враховано, що щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором.

На підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене: ч. 2 ст. 333 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю у розмірі, в межах санкції інкримінованої йому статті.

Поряд з цим, судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 333 КК України до постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 263, ч. 1, 2 ст. 333 КК України, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання суд призначає за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. При цьому, в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховує покарання частково відбуте за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року за ч. 1 ст. 263, ч. 1, 2 ст. 333 КК України та визначає остаточне до відбування покарання у виді позбавлення з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю у розмірі, в межах санкції інкримінованої йому статті.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільняє останнього від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від подальшого відбування основного покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , їх характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю, із подальшим звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 96-1 КК України та ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 314, 373, 374, 468 469, 472 474, 475 КПК України, ст. 96-1 КК України,

ухвалив:

Затвердити угоду від 26 червня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000358 від 30 квітня 2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 333 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю на строк 2 (два) роки;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, в строк покарання за цим вироком, зарахувати покарання частково відбуте за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 квітня 2024 року та остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатись діяльністю, пов`язаною із міжнародною передачею товарів, що підлягають державному експертному контролю на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази: оптичний збройовий приціл моделі «ПСО-1», які передані на зберігання до кімнати речових доказів слідчого управління ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області, примусово безоплатно вилучити у власність держави на підставі ч. 1 ст. 96-1 КК України та в подальшому передати на потреби Збройних Сил України (ВЧ НОМЕР_4 ).

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1