Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1750/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/579/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Житомирської спеціалізованої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону виконати вимоги його заяви від 26.02.2024 року, та внести відомості про кримінальні правопорушення до ЄРДР. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за його заявою від 26.02.2024.

У вказаній заяві ОСОБА_7 просив керівника вказаної прокуратури внести відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст.28, 33, 111, 255, 256, 364, 366, 382, 396 КК України, які на його думку, вчиненні самим керівником Житомирської спеціалізованої прокуратури, його підлеглими прокурорами - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , слідчими поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , суддею ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 слідчий суддя виходив з того, що заява ОСОБА_7 від 26.02.2024 не містить об`єктивних даних, які свідчать про реальність конкретної події злочину, а в ній лише висловлена незгода заявника з процесуальними діями слідчіх, прокурорів та судді, що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Крім того, у відповідності до п.1 ч.4 ст.216 КПК України зазначену заяву 29.02.2024 направлено до ТУ ДБР розташованого у м.Хмельницькому для прийняття рішення відповідно до ст.214 КПК України, а тому відсутня бездіяльність керівника Житомирської обласної прокуратури, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги ОСОБА_7 не має.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, не з`явився.

Перебуваючи в приміщенні апеляційного суду, залишив його, не дочекавшись апеляційного розгляду.

З`ясувавши думку прокурора, враховуючи, що участь заявника не є обов`язковою в апеляційному розгляді та скорочені строки розгляду данної категорії проваджень, колегія суддів вважає за можливе провадити апеляційний розгляд без участі заявника.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 214 КПК України зобов`язує слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Системний аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані, які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 року (справа №818/15/18, провадження № 11-1466апп18) зауважила, що у межах процедури за правилами ч.1 ст.303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів скарги, 26.02.2024 ОСОБА_7 подав до Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону заяву про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 28, 33, 111, 255, 256, 364, 366, 382, 396 КК України, прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , слідчими поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , суддею ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , ОСОБА_25 (а.п. 2).

Згідно копії листа першого заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону від 21.08.2024 року, вказану заяву ОСОБА_7 від 26.02.2024 року за належністю відповідно до вимог ст.216 КПК України 29.02.2024 було скеровано до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, для прийняття рішення в порядку ст.214 КПК України (а.п. 126).

У зв`язку із невнесенням посадовими особами Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону відомостей до ЄРДР у встановленому ст. 214 КПК України порядку, ОСОБА_7 звернувся зі скаргою на бездіяльність до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України (а.п.2).

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 слідчий суддя послався на те, що заява ОСОБА_7 від 26.02.2024 року не містить об`єктивних даних, які свідчать про реальність конкретної події злочину, а лише висловлена незгода заявника з процесуальними діями слідчіх, прокурорів та судді, що не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону не було допущено бездіяльності щодо розгляду заяви ОСОБА_7 про кримінальні правопорушення від 26.02.2024 року, а тому обґрунтовано відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 ..

Більш того, колегія суддів враховує і те, що у вказаній заяві від 26.02.2024 заявник ставив питання про внесення відомостей про кримінальні правопорушення відносно прокурорів саме Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону та працівників поліції і судді, а тому виходячи з положень п.1 ч.4 ст.216 КПК України, направляючи зазначене повідомлення про злочини до ТУ ДБР, розташованого в м.Хмельницькому, прокурор діяв у відповідності до вимог кримінального процесуального закону для прийняття законного та обгрунтованого рішення в порядку ст.214 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апелянта про те, що слідчій суддя постановив незаконну ухвалу.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу до суду, в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.

Водночас, право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. ЄСПЛ зазначає, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 не позбавлений права на доступ до правосуддя, оскільки може повторно звернутися з повідомленням про кримінальне правопорушення, виклавши обставини, які на його думку свідчать про кримінальне правопорушення, а у разі незгоди з прийнятим рішенням чи бездіяльністю в подальшому може звернутися із скаргою до слідчого судді.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність Житомирської спеціалізованої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: