Справа № 545/2634/24
Провадження № 1-в/545/387/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2024 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

раніше судимого: 21.09.2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2, 185 ч. 1, 75 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

засудженого: 16.05.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1, 72 ч. 1 п. 1 п.п. «б», 72 ч.5 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, зараховано термін з 21.04.2023 року до вступу вироку в законну силу з розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

19.06.2023 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 1, 70 ч. 4, 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення, в обґрунтування якої посилаються на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви, зазначивши про відсутність підстав для її задоволення.

Представник адміністрації виправної колонії надіслав заяву про розгляд заяви засудженого ОСОБА_4 у його відсутність. Проти задоволення заяви не заперечує.

Засуджений ОСОБА_4 просив заяву задовольнити та розглядати справу у його відсутність.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, що ОСОБА_4 засуджений 16.05.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1, 72 ч. 1 п. 1 п.п. «б», 72 ч.5 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, зараховано термін з 21.04.2023 року до вступу вироку в законну силу з розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі; 19.06.2023 року- Деснянським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 1, 70 ч. 4, 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання: 21.04.2023 року, кінець строку покарання: 21.10.2024 року. Фактично відбутий строк покарання станом на 26.06.2024 року: відбуто 01 рік 02 місяці 05 днів строку. Невідбутий строк покарання станом на дату розгляду заяви складає 03 місяці 13 днів.

21.06.2024 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.

У даному випадку, застосування положень ст. 81 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Так, згідно досліджених судом матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 з 13.09.2023 року відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)». В установі не працевлаштований. До праці відноситься добросовісно, але належної ініціативи не проявляє. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Статусу, який передбачає державні виплати без працевлаштування або офіційного джерела стабільних доходів без працевлаштування не має. Інвалідності чи обмежених фізичних можливостей не має. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.Засуджений демонструє: наявність соціально-правового інфантилізму, що призводить до легковажного ставлення до встановленого Кримінальним кодексом України обмежень та заборон. Має певні дефекти особистісних установок, що проявляється у відсутності стійкої установки на дотримання правослухняної поведінки. Поведінка асоціальна, за стійкістю прояву- послідовно криміногенна, за характером- корислива зі зневажливими проявами, проте виважена, поміркована та усвідомлювана. Почуття обов`язку та відповідальності розвинене задовільно. Бувають прояви неадекватної до ситуації поведінки. Засуджений демонструє антисоціальні тенденцій, у його діях виключені випадковості.

Матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_4 також доведено, що за час відбування покарання допускав порушення установленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 раз. 31.01.2024 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії установи оголошено дострокове зняття раніше накладеного стягнення від 09.09.2023 року. 30.04.2024 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії установи оголошено подяку. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими як позитивної так і негативної спрямованості, адекватно реагує на критику в свою адресу. Не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. На заходи виховного впливу реагує, але не завжди робить для себе правильні висновки.

Відповідно до ст. 123 КВК України залучений до: до реалізації програм диференційного виховного впливу на засуджених: «Правова освіта», «Підготовка до звільнення» Залучений до проходження модулів «Як ефективно спілкуватись», «Цілепокладання та позитивна життєва перспектива». Залучений до роботи фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій, соціально-корисної ініціативи в їх роботі не проявляє. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але належних висновків для себе не робить.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_4 доведено, що поведінка останнього протягом усього періоду відбування покарання не вказувала на його неухильне бажання стати на шлях виправлення, а навпаки, хоч у поведінці ОСОБА_4 спостерігаються позитивні тенденції, однак за увесь час відбування покарання мав одне заохочення, проте поведінка засудженого не була стабільною та послідовною, а тому суд її розцінює як пристосовування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення.

Крім того, суд врахував, що ОСОБА_4 за чинним вироком вчинив умисний корисливий злочин у період іспитового строку, згідно оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення має: низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, низький ризик ймовірної небезпеки для суспільства.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_4 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

З огляду на викладене, підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись ст. 537 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 08.07.2024 року.

СуддяОСОБА_5