г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4062/24
Номер провадження 1-кп/213/329/24
В И Р О К

Іменем України

30 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику учасників кримінального провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000086 від 24.08.2024 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з середньою освітою, неодруженого, який на утриманні малолітніх дітей та осіб з обмеженими можливостями не має, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, який працює на АТ «ПівдГЗК», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII) під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «6» ст. 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у квартирі АДРЕСА_2 , спільно з братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.08.2024 приблизно о 22:30 годині ОСОБА_2 , знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де в нього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час словесного конфлікту, раптово виник умисел, спрямований на заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, застосовуючи фізичну силу, завдав потерпілому ОСОБА_3 , не менше семи ударів обома своїми руками зігнутими в кулак в область голови та тулуба.

В результаті своїх дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді 7 рубців зі слідами швів, рубці рожево-червоні, щільні на дотик, спаяні з тканинами навколо, розмірами від 2х0,3см до 4х0,2см - в лівій потиличній області, в правій потиличній області, проекції 7-го ребра по правій передньо-паховій лінії. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 1755 від 16.09.2024 виявлені ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести діб, але не менше як три тижні (21 день). П.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Зазначені умисні дії ОСОБА_2 кваліфікуються за ч. 2 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ІІ. Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку за його відсутності. З наслідками надання згоди щодо оскарження вироку ознайомлений. Згоду надав добровільно у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За таких підстав, суд здійснює розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, що відповідає положенням ч. 1 ст. 382 КПК України, та ухвалює вирок, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали у п`ятиденний строк з дня його отримання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю доведена зібраними матеріалами досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

В силу ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом достовірно з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

ІІІ. Висновки суду та мотиви призначення покарання.

За таких обставин, дослідивши та оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, обставини в сукупності, які не оспорюються учасниками судового провадження, і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особу винного, який має середню освіту, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб з обмеженими можливостями не має, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, який працює на АТ «ПівдГЗК», раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг не надходило, вину визнав повністю.

Обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах.

Щодо обставин, що пом`якшують покарання. Суд не бере до уваги щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, адже цей факт не знайшов свого відображення в матеріалах справи.

З урахуванням того, що щире каяття передбачає критичну оцінку обвинуваченим своїх протиправних дій, яка має проявлятись та конкретизуватись відповідними діями, спрямованими на виправлення ситуації, суд не знайшов відповідного підтвердження в матеріалах справи. Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19.

Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_2 , обставину, що обтяжує покарання, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що покарання йому повинно бути призначене у виді штрафу в дохід держави.

Підстав для застосування статті 69 КК України судом не знайдено.

ІV. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався і підстави для його застосування наразі не вбачаються.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 381- 382 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0000086 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при справі №213/4062/24, АДРЕСА_3 .

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок, ухвалений без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання нею копії судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1