УХВАЛА

23 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 447/2617/22

провадження № 51- 4822 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Миколаївського районного суду Львів від 14 березня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року щодо неї,

установив:

У касаційній скарзі засуджена просить перевірити судові рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної норми.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно

з якими підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що

не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, при цьому в обґрунтування своїх доводів посилається, серед іншого, на неповноту судового розгляду та не погоджується з оцінкою доказів, яким надає власну оцінку відмінну від оцінки наданої судами, у тому числі на предмет достовірності, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом з цим, не погоджуючись, у тому числі з ухвалою апеляційного суду, засуджена не зазначає, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції

в аспекті положень статей 404, 405 КПК, та не вказує, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони захисту, в порушення ст. 419 цього Кодексу, вказаний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала, із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

У касаційній скарзі засуджена просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції й закрити кримінальне провадження, при цьому не зазначає, з якої саме підстави, передбаченої ст. 284 КПК, необхідно закрити дане провадження.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

При цьому засудженій слід мати на увазі, що недоліки касаційної скарги, пов`язані з

її змістом, можуть бути усунуті лише шляхом подання нової касаційної скарги.

Водночас Суд роз`яснює ОСОБА_4 , що для складання та подання касаційної скарги вона може скористатись правничою допомогою, а у разі недостатності коштів може скористатися безоплатною правничою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Миколаївського районного суду Львів від 14 березня 2024 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 липня 2024 року залишити без руху і надати їй строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити засудженій, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде їй повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3